Справа № 495/22/15-к

ВИРОК
26.01.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Новоселівка, Кілійського району, Одеської області, гагауза, громадянина України, освіта середня, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, займає посаду начальника 2 секції АГС-17 гранатометно-кулеметного відділення ОБПК військової частини НОМЕР_1 , сержант, в силу ст. 89 КК України значиться таким, що не має судимість, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України,-
сторони кримінального провадження:
заступник військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року
№ 303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації. На виконання зазначеного Указу 04 квітня 2014 року обвинувачений ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), дислокованої у АДРЕСА_2 .
04 квітня 2014 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 139-ос обвинувачений ОСОБА_3 призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії-водія відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІІІ категорії (тип Б) військової частини 2197. 16 вересня 2014 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 386-ос обвинувачений ОСОБА_3 призначено на посаду начальника 2 секції АГС-17 гранатометно-кулеметного відділення ОБПК.
З 16 вересня по 19 вересня 2014 року обвинувачений ОСОБА_3 перебував у звільненні, з 20 вересня 2014 року повинен був повернутись до місця проходження служби військової частини НОМЕР_1 . Будучи військовослужбовцем, обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 2 ст. 23, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу" був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Проте, 20 вересня 2014 року обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, з метою ухилитися від військової служби на певний час, не з`явився вчасно на службу - до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин тривалістю понад один місяць, ухиляючись від військової служби та проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . О 19 годині 20 грудня 2014 року обвинувачений ОСОБА_3 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 був доставлений до військової частини.
Обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04 квітня 2014 № 139-ос він був призначений на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії-водія відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІІІ категорії (тип Б) військової частини НОМЕР_1 . 16 вересня 2014 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 386-ос він був призначений на посаду начальника 2 секції АГС-17 гранатометно-кулеметного відділення ОБПК. В період з 16.09.2014 року по 19.09.2014 року він знаходився у звільненні. 16.09.2014 року через отриману травму та фінансові труднощі він не міг з`явитись вчасно на службу. 20.12.2014 року він з`явився добровільно на службу. У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати, оскільки він проживає з матір`ю похилого віку, 1941 року народження, яка хворіє. Просив призначити таке покарання, щоб він лишився і в подальшому нести службу .
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 407 ч.3 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, за місцем несення військової служби обвинувачений характеризується посередньо, працює начальником 2 секції АГС-17 гранатометно-кулеметного відділення ОБПК військової частини НОМЕР_1 , сержант, він розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, в силу ст. 89 КК України значиться таким, що не має судимості, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, на стадії досудового розслідування і в судовому засіданні давав правдиві показання (а.с. 22-25, 28-32).
Враховуючи пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному; активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення; працює начальником 2 секції АГС-17 гранатометно-кулеметного відділення ОБПК військової частини НОМЕР_1 , посередньо характеризується за місцем несення військової служби, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на досудовому слідстві не обиралась.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку
Копію вироку негайно видати обвинуваченому та старшому прокурору.
СУДДЯ