У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Косарєва В.І. і Нікітіна Ю.І.

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 18 грудня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Запорізької області на ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 21 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1.

Вироком Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 05 грудня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,

уродженця м. Запоріжжя,

громадянина України,

раніше судимого 29 листопада 2005 року

Ленінським районним судом м. Запоріжжя

за ч. 1 ст. 187 КК України на чотири роки

позбавлення волі зі звільненням від відбування

покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на п'ять
років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_1. призначено покарання у виді
позбавлення волі строком на п'ять років з конфіскацією всього належного йому
майна.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано
невідбуту частину покарання за попереднім вироком і осаточно ОСОБА_1.
призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п'ять років і шість
місяців з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 лютого 2007 року
зазначений вирок змінено. ОСОБА_1. призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на
два роки, за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - на
чотири роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно ОСОБА_1. призначено
покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано
невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно ОСОБА_1.
призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки і шість
місяців без конфіскації майна.

У решті вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1. засуджено за те, що він 05 вересня 2006 року о 7-й годині 50 хв.
біля будинку № 31, що по вул. Дніпровські пороги в м. Запоріжжі, повторно
вчинив напад на неповнолітнього ОСОБА_2., поєднаний з погрозою застосування
насильства, небезпечного для його життя і здоровґя, заволодів його мобільним
телефоном “Сіменс С -75”, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 650
грн.

Крім того, ОСОБА_1. 10 вересня 2006 року о 15 годині біля будинку № 19, що
по вул. Ладозькій в м. Запоріжжі, повторно відкрито викрав належний ОСОБА_3.
мобільний телефон “Нокіа 6230 і”, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на
загальну суму 1 469 грн.

Того ж дня ОСОБА_1. о 16-й годині біля будинку № 12, що по вул. Бородинській в м. Запоріжжі,
повторно вчинив напад на неповнолітню ОСОБА_4., поєднаний з погрозою
застосування насильства, небезпечного для її життя і здоровґя, заволодів її
мобільним телефоном “Самсунг Х 660”, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на
загальну суму 927 грн.

Крім того, 12 вересня 2006 року ОСОБА_1. о 16 год. 30 хв. біля дитячого
садка “Снігуронька”, що по вул. Чуйкова в м. Запоріжжі, тим же способом
повторно заволодів мобільним телефоном та золотою каблучкою неповнолітньої
ОСОБА_5., завдавши їй матеріальну шкоду на загальну суму 628 грн., та намагався
заволодіти майном ОСОБА_6.

У касаційному поданні прокурор, не оскаржуючи доведеність вини і
правильність кваліфікації дій ОСОБА_1., ставить питання про скасування ухвали
апеляційного суду з направлення справи на новий апеляційний розгляд у зв'язку
із м'якістю призначеного покарання та істотним порушенням
кримінально-процесуального закону. При цьому прокурор посилається на те, що суд
апеляційної інстанції належним чином не обґрунтував свого рішення про
пом'якшення засудженому покарання і крім того в резолютивній частині ухвали
щодо ОСОБА_1. зазначив про призначення йому покарання, незважаючи на те, що
судове слідство апеляційним судом у даній справі не провадилось.

Заслухавши доповідача, думку прокурора Ковтун Н.Я., яка підтримала касаційне подання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що подання прокурора підлягає задоволенню.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1. у вчиненні відкритого
викрадення чужого майна та у вчиненні розбійних нападів суд у вироку обґрунтував дослідженими у
судовому засіданні в порядку ст. 299 КПК України доказами, зокрема, показаннями
засудженого, який визнав свою вину і не оспорював фактичні обставини справи, та
в касаційному поданні не заперечується.

За таких обставин дії ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187
КК України кваліфіковані правильно, що також не оспорюється.

Апеляційний суд не виконав вимог закону щодо призначення покарання
засудженому.

Відповідно до вимог статей 65, 69 КК України особі, яка вчинила злочин, має
бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину,
особи винного та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. За наявності
декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє
рішення, може за особливо тяжкий злочин призначити основне покарання, нижче від
найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_1. ст. 69 КК України при призначенні покарання останньому
за ч. 2 ст. 186 КК України і суттєво його знижуючи, суд апеляційної інстанції
послався на те, що місцевий суд не в повній мірі врахував всі обставини, які
пом'якшують покарання, але своїх мотивів, з яких підстав ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого грабежу, не навів і фактично не врахував того, що даний злочин ОСОБА_1. було вчинено повторно після розбою.

Приймаючи рішення про призначення
нового покарання, апеляційний суд не врахував, що особі, яка вчинила злочин,
має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження
нових злочинів.

Ураховуючи наведене, зазначена ухвала через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно всебічно, повно та об'єктивно дослідити всі докази, дати їм належну оцінку та, за умови підтвердження такого ж об'єму обвинувачення, призначити ОСОБА_1. покарання, яке відповідало б вимогам ст. 65 КК України, оскільки призначене йому апеляційним судом покарання із застосуванням ст. 69 КК України, яке суттєво знижує
остаточне покарання, слід вважати невиправдано м'яким.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 лютого 2007 року щодо
ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

С У
Д Д І :

Присяжнюк Т.І.
Косарєв В.І. Нікітін Ю.І.