Справа № 510/1984/14-к
УХВАЛА

іменем України
27.02.2015 року Ренійський районний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

провівши підготовче судове засідання у м. Рені Одеської області у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 від 13.07.2013 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлівка Ренійського району Одеської області, молдаванина, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого трактористом у КП «ЖКС»,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Орлівка Ренійського району Одеської області, молдаванина, громадянина України,з середньою освітою, холостого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , не працюючого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Орлівка Ренійського району Одеської області, молдаванина, громадянина України,з середньою освітою, холостого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , не працюючого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

встановив:

Від прокуратури Ренійського району Одеської області до Ренійського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками (на українській та російській мовах) у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 від 13.07.2013 р., за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України.

У тексті обвинувального акту зокрема зазначено, що 13.07.2013 року о 7 годині 30 хвилин до чергової частини Ренійського РВ надійшло повідомлення від ОСОБА_10 про те, що приблизно о 2 годині 00 хвилин 13.07.2013 року, троє невстановлених осіб в масках скориставшись мисливською рушницею, з якої здійснили постріл у повітря, скоїли розбійний напад на кошару з вівцями, яка розташована між селами Орлівка та Нагорне Ренійського району, в результаті чого зв`язали охоронців ОСОБА_11 и ОСОБА_12 , після чого нанесли їм тілесні ушкодження. В результаті нападу було викрадено 14 овець.

13.07.2013 року відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 слідчим СВ Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_13 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками ст.187 ч.3 КК України напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення.

14.01.2014 року склад вказаного кримінального правопорушення слідчим перекваліфікований зі ст. 187 ч.3 КК України на ст.185 ч.3 КК України.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 в судове засідання не з`явились, надали заяви про проведення підготовчого засідання за їх відсутності, рішення по результатам підготовчого засідання залишили на розсуд суду. Потерпілий ОСОБА_19 приймав участь у судовому засіданні. Потерпілий ОСОБА_20 у підготовче судове засідання не з`явився, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлявся поштовим повідомленням.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до висновку, що проведення підготовчого судового засідання без участі зазначених потерпілих не відобразиться на повноті вирішення питань у підготовчому судовому засіданні, у зв`язку з чим прийняв рішення про можливість його проведення без їх участі.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотриманні всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження та повернення обвинувального акту не вбачає.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні висловила думку про необхідність повернення обвинувального акту для усунення недоліків, з підстав його невідповідності ст. 291 КПК України, а саме: з підстав неналежного відображення у обвинувальному акті даних що до фактичного місця проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , наявності у нього судимості, неповноти та недостовірності даних по проведеним процесуальним діям та прийнятим рішенням на стадії досудового розслідування, зазначеним у реєстрі, зокрема, що до дати обрання міри запобіжного заходу у відношенні її підзахисного ОСОБА_7 , що до направлення клопотання слідчому судді про продовження строків досудового слідства до 3 місяців, вказуючи на те, що продовження строків досудового слідства не відноситься до компетенції слідчого судді. Звернула увагу захисник і на відсутність інформації у реєстрі матеріалів досудового розслідування що до продовження строків досудового слідства на протязі тривалого часу, на наявність згідно реєстру складання 2 обвинувальних актів в ході досудового розслідування, та відсутність інформації що до того, ким і яким чином повертався на досудовому слідстві перший обвинувальний акт на доопрацювання судом чи або іншою посадовою особою.

Крім того, захисник звертає увагу суду на те, що при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення у обвинувальному акті, правовій кваліфікації, формулюванні обвинувачення слідчим, який складав обвинувальний акт та прокурором, який його затвердив, порушено принцип презумпції невинуватості, який закріплений у ст.62 Конституції України та п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і її основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/ 97 ВР від 17.07.97р. і положення якої підлягають застосуванню в українському національному законодавстві. Що до презумпції невинуватості посилається захисник і звертає увагу суду на рішення ( постанову) Европейского Суду з прав людини від 23.10.2008 року «Хужин и другі проти Російської Федерації» ( скарга № 13470/02) та на вимоги діючого КПК України.

Захисник ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_4 , а також обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 погодилися з думкою захисника ОСОБА_5 та просили повернути обвинувальний акт прокурору для приведення його у відповідність із вимогами КПК України.

Вислухавши думку прокурора, захисників, потерпілого та обвинувачених, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Частиною 4 ст. 291 КПК України передбачено, що до обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування;

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Але, в порушення п.2 ч.2 ст.291 КПК України в анкетних відомостях що до обвинуваченого ОСОБА_8 у обвинувальному акті не повно зазначене його місце проживання, зокрема вказано « проживає АДРЕСА_3 » без назви населеного пункту.

Одночасно суд не погоджується з доводами захисника ОСОБА_5 що до неналежного відображення у обвинувальному акті даних що до фактичного місця проживання її підзахисного обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки у обвинувальному акті наявна інформація що до місця проживання ОСОБА_7 та його місця реєстрації. Що до наявності у ОСОБА_7 судимості суд зазначає, що її наявність у 2014 році за ст. 289 ч.1 КК України підтвердив у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , але вона не зазначена у обвинувальному акті, оскільки є посилання що він не має судимості, що слід також віднести до недоліків у складанні обвинувального акту.

Крім того, суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України і з тих підстав,що відповідно до ч.1 ст.314 КПК України підготовче судове засідання призначається не пізніше 5 днів з моменту отримання судом обвинувального акта. При цьому виклик учасників кримінального провадження відповідно до вимог ст.135 КПК України здійснюється шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою, чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Незважаючи на це, при наявності у учасників кримінального провадження, зокрема у всіх обвинувачених, інших засобів зв`язку, окрім поштового ( мобільний зв`язок) у обвинувальному акті слідчим не вказано номерів телефонів означених осіб. Наявність такого зв`язку підтверджена обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у судовому засіданні.

Що до недоліків при складанні обвинувального акту слід віднести також те, що в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України зазначаючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення в обвинувальному акті на( рос. мові) що до обвинуваченого ОСОБА_8 , слідчим зазначено, що він скоїв кримінальне правопорушення за ст. 121 ч.2 КК України, а кваліфікація та ознаки цього правопорушення вказані зі ст. 185 ч.3 КК України таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення і вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В поручення п.7 ч.2 ст.291 КПК України при викладенні наслідків скоєного правопорушення у якому обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у обвинувальному акті не вказаний загальний розмір шкоди, спричиненої потерпілим викладеними в акті діями, заподіяна шкода вказана окремо по кожному потерпілому. Загальний розмір шкоди у розмірі 10917 грн. вказаний тільки у обвинуваченого ОСОБА_9 .

Що до доводів захисника про порушення принципу презумпції невинуватості при складанні обвинувального акту ,суд погоджується з ними виходячи з наступного:

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Презумпція невинуватості особи закріплена також у ч.1 ст.17 КПК України.

Пунктом 2 ст.6 вищеозначеної Конвенції передбачено, що кожен кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477 1У « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Частина ч.5 ст.17 КПК України( відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою) також встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження.

З огляду на вимоги ч.1 ст.9 КПК України що до презумпції невинуватості повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.

Перевіряючи складений обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК і не вдаючись до питань, які підлягають вирішенню під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що в порушення вимог, наведених у ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України та п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і її основоположних свобод в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення та його кваліфікації стверджується, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, що є тотожнім визнанню їх винуватими у вчиненні означеного кримінального правопорушення до ухвалення судом обвинувального вироку, який набрав би законної сили.

Таким чином, з вищенаведеного випливає, що слідчим під час складання обвинувального акту та прокурором при його затвердженні, всупереч вимогам ч.5 ст.17 КПК України в обвинувальному акті допущено порушення презумпції невинуватості, оскільки у формулюванні обвинувачення та його кваліфікації містяться твердження про скоєння означеними обвинуваченими, кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, що не відповідає поводженню з невинуватою особою.

Виходячи з засад змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями норм КПК України, Конституції України та Конвенції у зв`язку з недотриманням презумпції невинуватості.

Приходячи до такого висновку, суд враховує і практику Європейського суду з прав людини, п.94 рішення (постанови) вказаного суду від 23.10.2008 року « Хужин і другі супротив Російської Федерації».

Що інших недоліків наданого до обвинувального акта реєстру суд зазначає наступне:

Відповідно до ст.219 ч.1, 2 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом 2 місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а якщо досудове слідство неможливо закінчити у зазначений строк з об`єктивних причин, то відповідно до вимог та в порядку, передбаченому ст.ст. 294, 295 КПК України зазначений строк досудового слідства повинен бути продовжений.

Проте, реєстр наданий до обвинувального акту, не містить даних про продовження тривалих строків досудового слідства. В розділі 2 п.17 зазначено тільки 20.12.2013 року слідчим направлено клопотання слідчому судді Ренійського районного суду про продовження терміну досудового слідства до трьох місяців, що не відповідає вимогам ст. 294 КПК України, оскільки продовження терміну досудового слідства не відноситься до компетенції слідчого судді, а відноситься до компетенції прокурора.

В п.18 того ж розділу 2 є посилання на постанову прокурора Ренійського району від 24.12.2013 року про продовження строку досудового слідства до трьох місяців. А враховуючи дату надходження обвинувального акту до суду, других даних про продовження строків досудового слідства реєстр не містить.

З вищеозначеного реєстру також видно, що у відношенні обвинувачених по даному кримінальному провадженню складалось 2 обвинувальні акти від 11.02. 2014 року та від 31.10.2014 року. В п 59 розділу 1 реєстру вказано, що перший обвинувальний акт направлений до СВ Ренійського РВ ГУМВС України до доопрацювання, але в реєстрі не зазначено ким направлений цей акт судом чи прокурором.

Що до обрання, продовження, зміни, обвинуваченому ОСОБА_21 міри запобіжного заходу реєстр містить суперечності. Так, в п.12 розділу 2 вказано, що 13.11.2013 року слідчим суддею Ренійського районного суду винесено рішення про обрання ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в п.1 розділу 3 вказано, що цей же запобіжний захід слідчим суддею обраний ОСОБА_7 13.11.2014 року та термін його застосування 2 місяці. Теж саме щодо дат вказано в п.21 розділу 2 реєстру, що слідчим суддею винесено рішення про зміну ОСОБА_7 міри запобіжного заходу з утримання під вартою на особисте зобов`язання 30.12.2013 року, а в розділі 3 п.2 реєстру, що таке ж саме рішення прийнято слідчим суддею 30.12.2014 року з терміном його застосування 2 місяця тобто вже після направлення обвинувального акту до суду.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_7 суду надана ухвала Ренійського районного суду від 30.12.2013 року згідно якої міра запобіжного заходу змінювалась вказаному обвинуваченому на особисте зобов`язання з дати зазначеної в ухвалі суду - 30.12.2013 року.

Все вищеозначене свідчить про очевидні недоліки наданого до обвинувального акту реєстру.

Все вищевказане свідчить про очевидні недоліки і неповноту, яка міститься в редакції обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки в них не відображені всі необхідні відомості відносно обвинувачених та всі прийняті рішення і проведені процесуальні дії. Означені документи не відповідають вимогам вищевказаного діючого законодавства.

За вищевказаних обставин, даний обвинувальний акт разом з реєстром підлягає поверненню прокурору для виправлення всіх вказаних в ухвалі недоліків у розумний термін.

Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 від 13.07.2013року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, повернути прокурору Ренійського району Одеської області для усунення вказаних в ухвалі недоліків та приведення його у відповідність із вимогами КПК України протягом розумного строку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення через Ренійським районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_1