Справа № 592/3388/15-к
Провадження № 1-в/592/170/15

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

прокурора прокуратури м. Суми - ОСОБА_6 ,

представників Сумської виправної колонії (№ 116) - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання захисника в інтересах засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, одруженого, з середньою освітою, засудженого: вироком Апеляційного суду Київської області від 14.03.2008 року (зміненого ухвалою Верховного Суду України від 30.10.2008 року) за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю

про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким,

в с т а н о в и в:
Адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням в інтересах засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким. Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 відбуває покарання в СВК № 116 з 20.03.2005 р., відбув понад 2/3 частини призначеного строку. За період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 мав стягнення, але на протязі останніх 2,5 років змінив свої ставлення до режиму утримання, характеризується позитивно, дотримується правил поведінки та розпорядку дня. Працює в бригаді № 71 деревообробщиком, до роботи ставиться сумлінно, добросовісно, бере участь в роботах по благоустрою приміщень на території установи. За останні роки має 5 заохочень, 2 з яких довгострокові побачення з рідними. Засуджений справно відвідує групу диференційного виховання (підготовка до звільнення) на протязі не менш як 5 місяців та релігійну групу, відвідує усі заходи, які адміністрація виправної колонії проводить. Своєю поведінкою надає приклад іншим засудженим. На заходи виховного та профілактичного впливу реагує правильно. Вину в скоєному злочині визнає повністю, розкаюється у вчиненому. Вказує, що своїми діями довів, що повністю став на шлях виправлення та заслуговує на заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке обмеження волі з відбуванням у Конотопському виправному центрі № 130.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 (захисник ОСОБА_3 за згодою засудженого ОСОБА_5 була замінена на захисника ОСОБА_4 ) клопотання про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_5 підтримала з наведених в ньому підстав в повному обсязі і просила задовольнити. Зазначила, що у 2010 році засуджений створив родину, що свідчить про становлення на шлях виправлення, у вчиненому розкаявся, працював, але зараз у нього погіршився стан здоров`я, а переведення в місця обмеження волі буде позитивно впливати на ОСОБА_5 .

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання захисника про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Суду пояснив, що саме на його прохання дружина уклала договір з адвокатом ОСОБА_3 для звернення до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки адміністрація установи йому відмовила. Протягом 2-3 місяців він став себе погано почувати, має захворювання легень, лікарі не можуть встановити йому точний діагноз, тому треба зупинити причину виникнення плевриту, що не можливо зробити в колонії. З цією метою просить замінити невідбуту частину покарання на обмеження волі з відбуванням у Конотопському виправному центрі № 130, де він зможе лікуватися, а потім можливо матиме право на умовно-дострокове звільнення. Суду пояснив, що мав стягнення через упереджене ставлення до нього керівництва установи за незначні порушення режиму, але вони погашені. Коли була робота на виробництві установи працював, виробничої спеціальності не здобув. Почав працювати з кінця весни 2009 року. Працював різноробочим, на пилорамі - розпиловщиком, за що має заохочення, останні - за проведення ремонтних робіт в приміщенні відділення № 5. З серпня по грудень 2014 року на виробництві не працював. У скоєному розкаявся, за час відбування покарання одружився. Більше року відвідує церкву, вважає, що став на шлях виправлення. Чи погашав він цивільний позов за вироком суду пояснити не зміг.

У судовому засіданні представник СВК (№ 116) - ОСОБА_8 суду пояснив, що за останні три роки засуджений характеризується позитивно. Мав стягнення, які погашено, має заохочення. Під час добових чергувань у нього питань до засудженого ніколи не виникало. Чому адміністрація установи відмовила йому у зверненні до суду з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким йому не відомо.

У судовому засіданні представник СВК (№ 116) - ОСОБА_9 суду пояснив, що з серпня 2014 р. засуджений ОСОБА_5 переведений до відділення СПС № 5, де він є начальником. За час відбування покарання у відділенні № 5 характеризує засудженого позитивно. Засуджений працював на промзоні в бригаді № 51 різноробочим. Безпосередньо у 5 відділенні працював у зв`язку з відсутністю виробничих завдань на виробництві установи - у грудні 2014 року проводив ремонтні роботи харчової кімнати разом з іншими засудженими, за що йому було надано як заохочення довготривале побачення. Суду пояснив, що згідно рознарядок на вивід засуджених на роботу до промислової зони з серпня 2014 року ОСОБА_5 не працював за станом здоров`я - знаходився в санчастині, на даний час не працює оскільки з лютого 2015 року у нього з`явилися проблеми зі здоров`ям. Мав стягнення, які погашено, за строком давнини, він ініціював застосування до засудженого двох заохочень, в липні 2014 р. за роботу в бригаді № 71 у 2 кварталі (про сумлінну працю засудженого у вказаний період знав від колег по установі), одне за ремонтні роботи у 5 відділенні. Вважає, що застосування до засудженого пільги, передбаченої ст. 82 КК України є передчасним.

Прокурор ОСОБА_6 вважає, що задоволення клопотання про заміну засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини основного покарання більш м`яким є недоцільним. Зазначив, що до 2012 р. засуджений характеризувався негативно, почав ставати на шлях виправлення після відбуття половини призначеного вироком суду строку, виробничої спеціальності не здобув, на даний час хворіє та за станом здоров`я працювати не може, що не можливо в місцях обмеження волі.

Заслухавши засудженого, захисників, представників Сумської виправної колонії (№116), думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень статті 82 Кримінального кодексу України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком (частина перша). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення (частина третя). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання (пункт 3 частини четвертої).

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Київської області від 14.03.2008 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 (п.п. 6, 9) ст. 115, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 358, ст. 353 КК України до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Строк покарання вираховувати з 20.03.2005 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 30.10.2008 р. вирок Апеляційного суду Київської області від 14.03.2008 року змінено на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_5 за ст. 353 і ч. 3 ст. 358 КК України звільнено від кримінальної відповідальності і справу в цій частині закрито у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; виключено з обвинувачення як зайвий п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України і ОСОБА_5 вважається засудженим на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 187 і ч. 1 ст. 263 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Тобто, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення двох умисних особливо тяжких злочинів.

З 13.12.2008 р. засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Сумській виправній колонії (№ 116).

Згідно Довідок, наданих начальником відділу по контролю за виконанням судових рішень Сумської виправної колонії № 116 ОСОБА_7 на час розгляду справи у суді відбута частина покарання засудженим становить 10 років 1 місяць, 15 днів, тобто він відбув 2/3 призначеного строку покарання, невідбута частина покарання засудженого становить 4 роки 10 місяців 15 днів (а.с. 68, 69).

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: б) при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).

Становлення на шлях виправлення - це не повне виправлення засудженого, а прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Висновок про ставлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Згідно Довідки про стягнення і заохочення на засудженого від 16.04.2015 р. до ОСОБА_5 застосовано заохочення: 11.07.2012 р., 24.09.2013 р., 03.03.2014 р., 04.07.2014 р. та 12.01.2015 р.

З вказаної довідки вбачається, що протягом строку відбуття покарання до ОСОБА_5 застосовувались стягнення в період з 29.12.2008 р. догана, 21.01.2009 р. сувора догана, 23.01.2009 р. -сувора догана, 28.01.2009 р.- ДІЗО 15 діб, 10.04.2009 р. - ДІЗО 15 діб, 20.06.2009 р. - сувора догана, 11.12.2009 р. - догана, 14.12.2009 р. - позачергове чергування, 23.12.2009 р. - ДІЗО 7 діб, 09.03.2011 р. догана, 02.09.2011 р. - сувора догана, 06.09.2011 р. сувора догана. (а.с. 41).

Тобто, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 мав 12 стягнень, які є погашеними та має 5 заохочень.

Згідно Довідки Сумської ВК управління ДПтС України в Сумській області (№116) засуджений ОСОБА_5 протягом 2014 року працював на підприємстві Сумської ВК-116, і загалом відпрацював: березень 133 год., квітень 152 год., травень 98 год., червень 152 год., липень 145 год., серпень 12 год., вересень 14 год. (а.с. 43).

З наданих суду для огляду Рознарядок на вивід засуджених на роботу до промислової зони за період 03.02.2014 р. по 11.10.2014 р. вбачається, що засуджений ОСОБА_5 залучався до роботи, проте мав досить багато невиходів на роботу через знаходження в санітарній частині, тривалі побачення та не вихід на роботу. З вересня 2014 року по час розгляду справи в суді на промисловій зоні не працював.

Згідно Медичних довідок начальників медичних частин Сумського слідчого ізолятора та СВК (№116) засуджений ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку, на даний час має захворювання легень, стан хворого тяжкий, на час розгляду клопотання останній госпіталізований до медичної частини виправної колонії (а.с. 45, 70).

В бухгалтерії установи виконавчі листи на засудженого ОСОБА_5 на відшкодування збитків відсутні (а.с. 71).

Згідно річних характеристик від 10.12.2009 р., 13.12.2010 р., 13.12.2011 р., характеристики від 25.09.2012 р. ОСОБА_5 характеризується негативно. Згідно річних характеристик від 13.12.2012 р. та 13.12.2013 р. засуджений став характеризуватися посередньо (Т. 2 особової справи а.с. 63, 99, 116, 121, 122, 129).

З річної характеристики від 13.12.2014 р. вбачається, що засуджений став характеризуватися позитивно. Аналогічні висновки містить характеристика від 25.03.2015 р. (Т. 2 особової справи а.с. 143, 149) та надана суду від 16.04.2015 р.

Так, відповідно до Характеристики на засудженого ОСОБА_5 , складеної начальником відділення соціально-виховної та психологічної служби ОСОБА_9 від 16.04.2015 р. засуджений характеризується позитивно, вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав 12 стягнень, які погашені за строком давнини. Працевлаштований, до своїх обов`язків ставиться добре, проявляє розумну ініціативу при виконанні поставлених завдань, приймає активну участь в суспільному житті відділення, постійно залучається до робіт з благоустрою установи, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, має 5 заохочень. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги, у відношенні з іншими засудженими товариський, не конфліктний, користується повагою серед інших засуджених, підтримує дружні стосунки з засудженими позитивної соціальної спрямованості. За характером спокійний, врівноважений, вимогливий до себе. На заходи виховного впливу реагує вірно. Характер та поведінка засудженого вказують на наявність особистості вчинків, які після звільнення можуть сприяти поверненню засудженого до протиправної діяльності. Адміністрація установи не вбачає можливості свідомого дотримання засудженим загальних норм поведінки (а.с. 42).

З Протоколу № 11 від 25.03.2015 р. засідання комісії установи по розгляду матеріалів на засуджених вбачається, що засудженому ОСОБА_5 відмовлено в направленні матеріалів до суду для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, який не довів, що став на шлях виправлення (а.с. 72-75).

Активну участь в програмах виховного впливу «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення» засуджений ОСОБА_10 став брати лише з 13.06.2014 року, згідно поданих ним заяв, які містяться в матеріалах особової справи. Тобто, участь у програмах виховного впливу засуджений став брати за 9 місяців до звернення з даним клопотанням - в період, що безпосередньо передував настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Після повного та всебічного вивчення даних про особу ОСОБА_5 , які містяться в матеріалах особової справи засудженого, характеристиках особи за весь час відбування покарання, матеріалах клопотання, суд приходить до переконання, що незважаючи на фактичне відбуття засудженим двох третин призначеного покарання у виді позбавлення волі за умисні особливо тяжкі злочини, з липня 2012 року у поведінці та ставленні до праці засудженого з`явилися позитивні зрушення, які свідчать про його наміри стати на шлях виправлення. Однак, позитивні зрушення настали після фактичного відбуття засудженим 7 років позбавлення волі, тобто тривають досить незначний час в порівнянні з призначеним за вироком суду строком покарання та фактично відбутою частиною покарання.

Зазначені в характеристиці дані про характер та поведінку засудженого ОСОБА_5 , зокрема про не можливість свідомого дотримання ним загальних норм поведінки свідчать про те, що цілі покарання в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду не досягнуті, а засуджений твердо не став на шлях виправлення.

Наведені факти позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, як передбачено ст. 82 Кримінального кодексу України, про становлення ОСОБА_5 на шлях виправлення, зокрема, про можливість ефективного продовження такої поведінки і ставлення до праці засудженого в умовах відбування менш суворого покарання.

З огляду на викладене, суд вважає, що звернення з клопотанням про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_5 є передчасним, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 82 Кримінального кодексу України, п. 3 ч.1 ст. 537, ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисника в інтересах засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1