Справа № 629/297/15-к
Номер провадження 1-кп/629/104/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2015 р. м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря : ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_4 , обвинуваченого: ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду в Харківській області матеріали справи за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000046 від 06.01.2015 року за підозрою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Панютине Лозівського р-ну Харківської обл., з середньо спеціальною освітою, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 297 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування згідно обвинувального акту від 28 січня 2015 року, затвердженого прокурором Лозівської міжрайонної прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 , обвинувачується ОСОБА_5 в тому, що наприкінці грудня 2014 року, точної дати не встановлено, проходив через кладовище, яке розташоване по вул. Декабристів в смт. Панютине м. Лозова Харківської області. Знаходячись на кладовищі, у ОСОБА_5 виник умисел на наругу над могилою, поєднану з незаконним заволодінням предметів, які знаходяться в місцях захоронення. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді грубого порушення суспільних відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, з корисливого мотиву, з метою наживи, шляхом прикладання фізичних зусиль зламав надмогильний металевий обеліск на могилі померлої невстановленої особи для того, щоб в подальшому продати, після чого зник з місця пригоди.

Крім того, в останній декаді грудня 2014 року, в другій половині дня, точної дати не встановлено, ОСОБА_5 проходив через кладовище, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Знаходячись на кладовищі, у ОСОБА_5 виник умисел на наругу над могилою, поєднану з незаконним заволодінням предметів, які знаходяться в місцях захоронення. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді грубого порушення суспільних відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом прикладання фізичних зусиль зірвав секцію металевої огорожі на могилі померлої невстановленої особи для того, щоб в подальшому продати, після чого зник з місця пригоди.

Крім того, 30.12.2014 року, близько 15-00 годин ОСОБА_5 проходив через кладовище, яке розташоване по вул. Декабристів в смт. Панютине м. Лозова Харківської області. Знаходячись на кладовищі, у ОСОБА_5 виник умисел на наругу над могилою, поєднану з незаконним заволодінням предметів, які знаходяться в місцях захоронення. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді грубого порушення суспільних відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, з корисливого мотиву, з метою наживи, шляхом прикладання фізичних зусиль зламав надмогильний металевий обеліск на могилі померлої невстановленої особи для того, щоб в подальшому продати, після чого зник з місця пригоди.

Крім того, 31.12.2014 року ОСОБА_5 проходив через кладовище, яке розташоване по вул. Декабристів в смт. Панютине м. Лозова Харківської області. Знаходячись на кладовищі у ОСОБА_5 виник умисел на наругу над могилою, поєднану з незаконним заволодінням предметів, які знаходяться в місцях захоронення. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді грубого порушення суспільних відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, шляхом прикладання фізичних зусиль зламав надмогильний металевий обеліск на могилі померлої невстановленої особи для того, щоб в подальшому продати, після чого зник з місця пригоди.

Своїми діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 297 КК України, тобто наруга над могилою, а також незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі померлого, вчинені повторно, з корисливого мотиву.

Відповідно до висновків судово-психіатричної експертизи № 36 від 27.01.2015 року ОСОБА_5 у момент здійснення інкримінованого правопорушення страждав органічним розладом особистості складного генезу, галюцинаторно-параноїдний синдром, з інтелектуально мнестичним зниженням, синкопальними станами. У період здійснення інкримінованого діяння за своїм психічним станом не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підпадає під дію ст. 20 КК України (обмежена осудність).

У період здійснення інкримінованого діяння ОСОБА_6 не знаходився в тимчасово хворобливому стані (виняткові стани).

В даний час ОСОБА_5 страждає органічним розладом особистості складного генезу, галюцинаторно-параноїдний синдром, з інтелектуально-мнестичним зниженням, синкопальними станами.

Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

29 січня 2015 року до канцелярії Лозівського міськрайонного суду Харківської області від Лозівського міжрайонного прокурора Харківської області ОСОБА_7 надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000046 від 06.01.2015 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 297 КК України.

( а.с.1-4)

Вказану справу передано судді 30.01.2015 року, та винесено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання на 06 лютого 2015 року на 15 годину 30 хвилин. ( а.с.12)

До обвинувального акту відповідно до вимог ст. 291 КПК України, який затверджено прокурором ОСОБА_3 та складено слідчим ОСОБА_8 від 28.01.2015 року, додано: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка обвинуваченого ОСОБА_5 , розписка його захисника ОСОБА_9 , а всього на 9 аркушах( а.с.1-10)

В підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, так як він не відповідає вимогам КПК України, а саме:

Гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні чотирьох кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 297 КК України, тобто дії його підзахисного кваліфікуються однаково по всім епізодам. Згідно кримінального кодексу України ст. 297 (станом на дату пред`явлення обвинувачення) передбачає наступне:

Ч.1 ст. 297 - наруга над могилою, іншим місцем поховання, над тілом (останками, прахом) померлого або над урною з прахом померлого, а також незаконне заволодіння тілом (останками, прахом) померлого, урною з прахом померлого, предметами, що знаходяться на (в) могилі, в іншому місці поховання, на тілі (останках, прахові) померлого.

Ч.2 ст.297 - осквернення або руйнування братської могили чи могили Невідомого солдата, пам`ятника, спорудженого в пам`ять тих, хто боровся проти нацизму в роки Другої світової війни - радянських воїнів-визволителів, учасників партизанського руху, підпільників, жертв нацистських переслідувань, а також воїнів-інтернаціоналістів та миротворців.

Ч.3 ст.297 - дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або з корисливих чи хуліганських мотивів, або щодо пам`ятника, спорудженого в пам`ять тих, хто боровся проти нацизму в роки Другої світової війни, жертв нацистських переслідувань, а також воїнів-інтернаціоналістів та миротворців, або поєднані із застосуванням насильства чи погрозою його застосування.

Тобто, обвинувачення його підзахисного ОСОБА_5 стороною обвинувачення повинно ґрунтуватися або на кваліфікуючій ознаці повторності вказаних діянь, або ці дії повинні бути застосовані з корисливих чи хуліганських мотивів, або щодо пам`ятника, спорудженого в пам`ять тих, хто боровся проти нацизму в роки Другої світової війни, жертв нацистських переслідувань, а також воїнів-інтернаціоналістів та миротворців, або поєднані із застосуванням насильства чи погрозою його застосування

З огляду на отриманий обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , дії його підзахисного по першому епізоду не відповідають кваліфікації діянь, які передбачені ч. 3 ст. 297 КК України.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що дане кримінальне провадження (по кожному епізоду) було порушено за ознаками ч.1 ст. 297 КК України 06.01.2015 року.

09.01.2015 року гр. ОСОБА_5 вручено підозру та цього ж дня проведено його допит в якості підозрюваного.

Також саме цього ж дня винесена постанова про зміну кваліфікації кримінального правопорушення, допитано свідка ОСОБА_10 , проведено огляд речей.

Але з реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається в чому саме підозрювався гр. ОСОБА_5 і за якою підозрою надавав показання.

Тобто, зазначені слідчі дії внесені до реєстру матеріалів досудового розслідування, проте не у всіх випадках зазначено час проведення слідчих дій, що є порушенням ст. 109 КПК України.

Аналогічно не зазначено час проведення ознайомлення підозрюваного та захисника з матеріалами досудового розслідування та інших слідчих дій, вказаних в розділі 1 реєстру матеріалів досудового розслідування.

Крім того, в обвинувальному акті йде мова про знаходження його підзахисного на території кладовища, що розташоване по вул. Декабристів в смт. Панютине м. Лозова Харківської області та вчинення гр. ОСОБА_5 протиправних дій саме на цій території на вказаному кладовищі.

Враховуючи те, що зазначена територія знаходиться на балансі і підпорядкована територіальній громаді селища Панютине, вважає, що територіальна громада смт. Панютине і повинна бути потерпілою стороною по кримінальному провадженню № 000046 в особі представника Панютинської селищної ради.

Проте, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається про визнання Панютинську селищну раду потерпілою стороною та відповідно не зазначено про проведення будь-яких слідчих дій за участю потерпілого.

Вивчивши матеріали, які надійшли від прокурора, вислухавши думку прокурора, який наполягав на призначенні судового розгляду відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених: ч.3 ст.297 КК України, так як порушень чинного законодавства не має, наполягав на відхиленні клопотання захисника, обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника ОСОБА_4 та направити обвинувальний акт з доданими до нього реєстром матеріалів досудового розслідування, розписками, прокурору, так як він не відповідає вимогам КПК України, а саме:

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, однак на думку суду вони порушені з боку слідчого та прокурора.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, однак, як вважає суд, дані вимоги Закону слідчим та прокурором не виконані належним чином, що не суперечить вимогам ст.ст.36,39.40,55,56,95,96,284 КПК України і це є гарантією права на захист своїх законних інтересів під час судового розгляду справи обвинуваченого ОСОБА_5 , та інших зацікавлених осіб.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який згідно ч. 2 ст. 109 КПК України повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому в ньому обов`язково повинні міститися в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування.

Отже за статтею 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною, додатком до обвинувального акту.

Реєстр, доданий до обвинувального акту, не містить відомостей про здійснення всіх процесуальних дій й часу їх проведення, прийнятих процесуальних рішень та їх реквізитів. При цьому, всупереч вимогам КПК України, внесення відомостей до реєстру здійснено без дотримання вимог ч. 2 ст. 109 КПК України без чіткого розмежування в реєстрі відповідної процесуальної дії або прийнятого процесуального рішення в тій певній послідовності, що встановлений в КПК України.

Відповідно до п. 1;2 ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1)номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2)реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

Однак, як вбачається з розділу 1 «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» реєстру матеріалів досудового розслідування, до кримінального провадження № 0000046 від 06.01.2015 року (а.с.5-8), в п.№19 зазначено найменування процесуальної дії, а саме ознайомлення з матеріалами досудового розслідування підозрюваного - 28.01.2015 року, але не вказано час його ознайомлення.

У п.№7 розділу ІІ «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» вказано постанову про доручення призначити адвоката захисником підозрюваного призначено ОСОБА_9 09.01.2015 року, ухвалив слідчий ОСОБА_8 , але з реєстру не вбачається, що з матеріалами досудового розслідування знайомився захисник ОСОБА_9 , та не зазначений час ознайомлення, що на думку суду є неприпустимим, та порушенням прав на захист обвинуваченого ОСОБА_5 .

У п.№8 розділу ІІ реєстру вказано про складення обвинувального акту 28.01.2015 року, ухвалив слідчий ОСОБА_8 , однак не вбачається, хто санкціонував з прокурорів даний обвинувальній акт та коли.

Крім того, у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про проведення таких процесуальних дій, як повідомлення підозрюваного, обвинуваченого про процесуальні права та обов`язки та вручення йому про це відповідних пам`яток (ст. 42 КПК України), надання копій обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому; всі й повні дані найменування та часу проведення процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вноситься слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно реєстру, ОСОБА_5 лише повідомили 09.01.2015 року про підозру, що на думку суду є не достатнім, так як не вказано за якою самою частиною та статтею Кримінального Кодексу України, що не відповідає вимогам ст.ст.278,279КПК України.

Також в реєстрі зазначено про наявність постанови про призначення судово-психіатричної експертизи 26.01.2015 року, однак не вказано про ознайомлення з нею підозрюваного, захисника, про повідомлення 26.01.2015 року про призначення психіатричної експертизи, не вказано про надання чи ненадання висновків експертизи, ознайомлення з результатом проведення експертиз підозрюваного, захисника.

Суд вважає, що вимоги ст.109 КПК України є гарантією права на захист своїх законних інтересів під час судового розгляду справи обвинуваченого ОСОБА_5 , а вони не виконані належним чином ні слідчим, ні прокурором.

(а.с.5-8)

З обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 від 28.01.2015 року вбачається, що «Знаходячись на кладовищі у ОСОБА_5 виник умисел на наругу над могилою, поєднану з незаконним заволодінням предметів, які знаходяться в місцях захоронення. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді грубого порушення суспільних відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, з корисливого мотиву, з метою наживи, шляхом прикладання фізичних зусиль зламав надмогильний металевий обеліск на могилі померлої невстановленої особи для того, щоб в подальшому продати, після чого зник з місця пригоди», однак воно не конкретизовано, а якими саме предметами незаконно заволодів ОСОБА_5 , тим паче з реєстру (а.с.6) вбачається за п.№ 13, що проведено огляд місця події 06.01.15р. о 12:15-13:30 та вилучено вісім металевих пластин, які поміщено до кімнати зберігання речових доказів Лозівського МВ, однак з вищевказаних епізодів, які органом досудового слідства інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_5 , вони взагалі не вказані та не оцінені, тобто обвинувальний акт, як вказано вище, не конкретизований, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному проваджені може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.58 КПК України (представник потерпілого), потерпілого у кримінальному проваджені може представляти особа, яка у кримінальному проваджені має право бути захисником.

Ч.2 даної статті передбачає, що представником юридичної особи, яка є потерпілим, може бути її керівник або інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному проваджені, а як вбачається з обвинувального акта від 28.01.2015 року відносно ОСОБА_5 , то досудовим розслідуванням не встановлено, хто по справі є потерпілим або представником потерпілого, та кому завдана майнова шкода діями, як вказують органи досудового слідства, вчиненими обвинуваченим ОСОБА_5 , чи фізичній особі, чи юридичній особі, що є неприпустимим.

Згідно ч. 3 ст. 283 КПК України, відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Однак, всупереч вимог ч. 3 ст. 283 КПК України, реєстр не містить даних про внесення прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про закінчення досудового розслідування, що свідчить про недодержання прокурором положень щодо форми закінчення досудового розслідування, як обов`язкової стадії кримінального провадження.

На думку суду, як вказано вище, слідчим, прокурором не виконано вимоги цього Закону, а відповідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу, що й суд робить, повертає обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_5 від 06.01.2015 року, прокурору, для усунення вищевказаних недоліків органів досудового слідства, тим самим задовольняє, як вказано вище, клопотання захисника ОСОБА_4 . Посилання прокурора в підготовчому засіданні, що захисник приймав участь в усіх слідчих діях та був ознайомлений з відповідними документами, не є підставою для неналежного оформлення матеріалів кримінального провадження при направленні їх до суду.

При цьому суд вважає, що вимоги, які згідно КПК України повинні бути дотримані при передачі кримінального провадження до суду, передбачені ст.ст.291-293 КПК України, які регламентують не тільки зміст обвинувального акту, але й необхідні додатки до нього, як то: належним чином оформлений реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, відповідні розписки та інше, які повинні були виконані належним чином слідчим та прокурором, так як обвинувачений в будь-який момент судового розгляду може змінити свою позицію щодо дотримання прокурором та слідчим зазначених вище вимог КПК України, а захисник, з врахуванням професійної етики, буде зобов`язаний підтримати позицію підзахисного, та звинуватить в подальшому суд, що він не бачив ці порушення Закону при винесенні ним ухвали про призначення судового розгляду по кримінальному провадженню № 0000046 від 06.01.2015 року за підозрою ОСОБА_5 у вчинені правопорушень, передбачених ч.3 ст.297 КК України, що послужить скасуванню рішення суду, тим паче повідомлення про початок досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за ч.3 ст.297 КК України, ні обвинуваченому, ні захиснику органом досудового слідства не направлялось, що знову є неприпустимим та порушенням прав на захист обвинуваченого ОСОБА_5 .

Згідно п. 5, 6 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Суттєвими порушеннями при складанні обвинувального акта є, зокрема, такі порушення вимог КПК, які виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі з урахуванням такого обвинувального акта. Зокрема, такі порушення мають місце у випадках, коли в обвинувальному акті містяться положення, що суперечать одне одному; обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, є неконкретним, та це вказано вище.

Згідно до положень ст. 337 ч. 1 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі "Абрамян проти Росії" від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі "Камасінскі проти Австрії", № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції" (ВП), № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня (2000) р. у справі "Матточіа проти Італії", № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі "І.Н. та інші проти Австрії" № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі "Даллос проти Угорщини", 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права - обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллас проти Угорщини" п. 47).

Так, у відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета його вчинення.

Обвинувальний акт в порушення ст. 291 вказаного Кодексу не містить повного викладу фактичних обставин справи щодо події кримінального правопорушення, форми вини, мотиву та способу вчинення злочину, тобто не містить конкретного формулювання обвинувачення, від якого має захищатися обвинувачений ОСОБА_5 .

З тексту обвинувального акту вбачається лише наявність викладу певних обставин, а не фактичних обставин кримінальних правопорушень, так як не розписані всі складові кримінального правопорушення.

А тому суд вважає доручити прокурору ОСОБА_11 конкретизувати обвинувальній акт відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , та встановити, кому конкретно була завдана майнова шкода - фізичній особі чи юридичній, з міркувань повідомлення ними відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України, а також в подальшому вручити йому та його захиснику під розписку копію обвинувального акту, згідно вимог ст. 293 КПК України, до цього ж, реєстр матеріалів досудового розслідування №№ 0000046 від 06.01.2015 року заповнити відповідно до вимог КПК України в повному їх розумінні, в строк до 01.03.2015 року, розписки відібрати власноруч, з проставленням аркушів, числа, місяця, року та підпису всіх зацікавлених осіб, також прокурору звернути увагу і на інші порушення закону.

Суд враховує, що кримінальний процесуальний закон дає право прокурору змінити обвинувачення в суді, однак цей закон визначає саме право прокурора, а не його обов`язок. Прокурор може не виявити бажання скористатися цим правом.

Крім того, відсутність конкретного формулювання обвинувачення суперечить вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, є порушенням права обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) та обмежує гарантоване право обвинуваченого на захист вже на момент отримання ним копії обвинувального акту.

Будь-яких перешкод для виконання зазначених формальних вимог закону слідчий та прокурор не мав.

Керуючись ст.ст.92, 314,342-345 КПК України, суд
у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_4 - задовольнити.

Матеріали кримінальної справи за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000046 від 06.01.2015 року за підозрою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Панютине Лозівського р-ну Харківської обл., з середньо спеціальною освітою, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 297 КК України, повернути Лозівському міжрайонному прокурору Харківської області раднику юстиції ОСОБА_12 , для виконання вимог ст.ст.291-293 КПК України.

Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі 7 днів із дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1