АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження № 11кп/791/149/15 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.107 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року лютого місяця 12 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 24 грудня 2014 року.

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено спільне клопотання спостережної комісії Білозерського району Херсонської області та начальника Білозерської виправної колонії УДПтСУ в Херсонській області (№105) та застосовано до ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Бахчисарай АР Крим умовно-дострокове звільнення від основного покарання на строк, що залишився 01 рік 08 днів.

Задовольняючи клопотання суд першої інстанції послався, на відбуття засудженим встановленої законом частини строку покарання, позитивні характеристики, наявність заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала є незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та істотним порушенням кримінально процесуального законодавства. Крім того, вказує на те, що ОСОБА_7 порушував режим утримання, за що отримав 4 стягнення, на виробничій зоні установи працював епізодично, норми виробітку не виконував, заподіяну злочином шкоду не відшкодував. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як незаконну та ухвалити нову, якою відмовити ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні.

Заслухавши, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.107 КК України до осіб, що вчинили злочин у віці до вісімнадцяти років може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості злочину, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання суд дотримався наведених вимог закону і дав належну оцінку особі засудженого та зібраним у справі матеріалам та прийшов до правильного висновку про те, що він довів своє виправлення та заслуговує на звільнення так, як відбув більше половини призначеного вироком строку покарання, характеризується позитивно, за час відбування покарання мав 6 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, порушень режиму не допускав.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений за тяжкий злочин до реального відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років та на день розгляду клопотання відбув понад 1/2 частини призначеного строку, як це передбачено вимогами п.2 ч.3 ст.107 КК України. З характеристики на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він став на шлях виправлення, має 6 заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці, непогашених стягнень не має.

Твердження в апеляційній скарзі прокурора на наявність у засудженого ОСОБА_7 стягнень є необґрунтованими так, як останнє стягнення отримано засудженим в 12.10.2010 року та відповідно до вимок КВК України є погашеним.

Таким, що не підтверджуються матеріалами справи є посилання в апеляційній скарзі прокурора на те, що ОСОБА_7 епізодично працював на виробництві при цьому не виконував норми виробітку. Натомість в матеріалах справи є дані, що засуджений був працевлаштований на виробництві установи але на даний час за власним бажанням виконує обов`язки днювального.

Крім того, відповідно до характеристики засудженого він за власною ініціативою понаднормово виконує роботи по благоустрою відділення і установи, має позитивні характеристики, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Освіта».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду першої інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 24 грудня 2014 року, якою задоволено подання адміністрації Білозерської виправної колонії № 105 про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від основного покарання на строк, що залишився - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (три підписи)

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2 .