Кримінальне провадження № 629/4579/14-к
Номер провадження 1-кп/629/30/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальну справу у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, холостого, з середньою неповною освітою, невійськовозобов`язаного, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відносно якого міра запобіжного заходу не обиралася, раніше неодноразово судимого:

- 20.04.1991 року Лозівським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України(в ред. 1960р.) до 4 років позбавлення волі, звільненого 08.02.1995 року по відбуттю строку покарання;

- 13.01.1998 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 101, ч. 3 ст. 206, 42 КК України(в ред. 1960р.) до 6 років позбавлення волі, звільненого 10.04.2003 року умовно-достроково не невідбутий строк 3 місяці 24 дні.

- 05.11.2004 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 311, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 14.09.2006 року умовно-достроково не невідбутий строк 9 місяців 16 днів.

- 18.01.2008 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання за ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

- 28.02.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківсько області за ч. 2 ст. 309, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 12.11.2012 року по відбуттю строку покарання.

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:
23.03.2014 року о 21 год. 25 хв., ОСОБА_4 , повторно, знаходячись на перехресті вулиць П.Комуни та К.Лібкнехта у м. Лозова Харківської області, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливого мотиву, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, побачивши потерпілу ОСОБА_6 , яка стояла біля магазину по вул. К.Лібкнехта і розмовляла по мобільному телефону, підбіг до останньої та вихопив із її руки мобільний телефон «SAMSUNG» моделі Galaxy Yuong GT S5360 Qiasek з комплектною картою пам`яті формату SD об`ємом 2 Гб вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи №1190 від 01.04.2014 року в розмірі 548 грн. 00 коп.. Викрадене ОСОБА_4 , обернув на свою користь, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 , шкоду на загальну суму 548 грн., чим спричинив матеріальний збиток потерпілій на вказану суму. Після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився.

У судовому засіданні обвинувачений винуватим себе визнав повністю, щиро каявся у вчиненому, приніс вибачення потерпілій, пояснив, що 23.03.2014 року о 21 год.25 хв., він знаходився на перехресті вулиць П.Комуни та К.Лібкнехта у м. Лозова Харківської області, де побачив ОСОБА_6 , яка стояла біля магазину «Пеньки» по вул. К.Лібкнехта і розмовляла по мобільному телефону. Тоді він вирішив заволодіти мобільним телефоном потерпілої, йому потрібні були гроші, він підійшов до потерпілої і вихопив із її руки мобільний телефон «SAMSUNG» з комплектною картою пам`яті. Після чого покинув місце злочину, телефоном користувався два дні, потім заклав телефон в ломбард, за що отримав 270 грн. В подальшому відшкодував збитки потерпілій у розмірі 548 грн.

В зв`язку з повним визнанням вини обвинуваченим, його згодою з правовою кваліфікацією своїх дій при обставинах встановлених при досудовому розслідуванні, не оспоренням їх, з урахуванням неоспорення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим потерпілою, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, про те, що вони будуть позбавленні права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, потерпілої, заперечень з боку захисника, прокурора, виходячи з вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого повністю доказаною, а вчинене ОСОБА_4 підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово судимий, невійськовозобов`язаний, холостий, утриманців не має, не працює, інвалідом не являється, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем фактичного проживання характеризується формально задовільно, зі слів має дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , цивільну дружину ОСОБА_8 , яка перебуває в стані вагітності, перехворів туберкульозом у 1995-1999 роках/а.с. 72-96/.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, обставиною, яка обтяжує покарання, - рецидив злочинів.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжкого ступеня тяжкості (ст. 12 КК України).

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують покарання, обставин, які обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому суд не убачає.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати за проведення судової експертизи.

Речових доказів у справі немає.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України , суд

ухвалив:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді ПОЗБАВЛЕННЯ волі строком на П`ЯТЬ років.
На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на ТРИ роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІН НОМЕР_1 , на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1190 від 01.04.2014 року в сумі 391 грн. 20 коп./а.с. 98/

Долю речових доказів вирішити по вступу вироку в законну силу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1