АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці «20» лютого 2007 р. колегія судців судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яцинюка В.Ф.

суддів Тарбинського В.Г., Кифлюка В.Ф.

при секретарі Козак Ю.І.

за участю прокурора Сулятицькогко І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу за апеляцією помічника прокурора Герцаївського району Чернівецької
області Іліє П.М. на вирок Герцаївського районного суду
від «16»
листопада 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Єнакієво Донецької області, мешканку АДРЕСА_1, громадянку України, росіянку, із середньою освітою, неодружену, непрацюючу, раніше не судиму, -засуджено за ст. 118 КК України на два роки обмеження
волі.

На підставі ст.ст. 75,
76 КК України ОСОБА_1 звільнена від відбування покарання з випробуванням з
річним іспитовим строком і зобов'язана не виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти
ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання, щомісячно з»являтися
для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу засудженій ОСОБА_1 було
змінено з утримання під вартою на підписку про
невиїзд, її звільнено з-під варти із залу суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1 рахується з моменту вступу вироку в
законну силу.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_1 засуджена за те, що 18 липня 2006 року приблизно о 23.00 годині, перебуваючи у житловому
будинку, що в АДРЕСА_1, зайшла до кімнати, де збиралась
відпочивати.

Справа №11- 21/ 07р. Головуючий у І інстанції Болгак П.П.

Категорія ст.118
КК України Доповідач
Яцинюк В.Ф.

В цей час там знаходився її вітчим - ОСОБА_2, який був у нетверезому стані.

Коли ОСОБА_1 зайшла до кімнати,
останній підійшов до неї, схопив за руку, почав знімати з неї одяг,
хапаючи при цьому її за інтимні місця.

Під час опору їй вдалося
відштовхнути від себе вітчима. Тоді, боячись подальшого нападу
останнього, з метою захисту, схопила сокиру, яка знаходилась неподалік від неї та вдарила нею по голові потерпілого
ОСОБА_2, чим спричинила останньому
тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких наступила смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі помічник прокурора Герцаївського
району Чернівецької області порушує питання
про скасування вироку районного суду та постановления нового вироку за ст. 115
ч.1 КК України, посилаючись на те, що
суд необгрунтовано перекваліфікував дії засудженої ОСОБА_1 на ст. 118 КК
України.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який
підтримав апеляцію про необхідність
скасування вироку, ОСОБА_1, яка вважає, що вирок суду слід залишити без
змін, провівши часткове судове слідство, допитавши
підсудну, потерпілу, частково свідків та дослідивши інші докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 367 ч.1 п.2, 369 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку чи постанови суду є
зокрема невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, тобто
висновок суду не підтверджується
доказами, які досліджені у судовому засіданні і це вплинуло на вирішення питання про винуватість засудженого та
правильність застосування кримінального закону.

Апеляційним судом встановлено, що
18 липня 2006 року приблизно о 23.00 годині, знаходячись у житловому будинку, що в
АДРЕСА_1, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, під час суперечки із своїм
вітчимом ОСОБА_2, маючи намір на умисне протиправне заподіяння йому
смерті, нанесла останньому удар сокирою по
голові, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на переніссі по центру, забійно-рваної рани в
правій лобно-скронево-тім'яній
ділянці голови, аналогічних властивостей рана в лівій тім'яній ділянці
по центру, синців синюшно-багрового кольору в правій орбітальній ділянці,
аналогічних властивостей синець в лівій орбітальній ділянці, які в подальшому потягнули за собою смерть потерпілого.

Вказані тілесні ушкодження в своєму
комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою
небезпеки для життя під час утворення і знаходяться в
безпосередньому причинному зв'язку з фактом настання смерті ОСОБА_2

Від отриманих ударів, ОСОБА_2, втративши свідомість, впав на ліжко.

Почувши шум в
будинку та крики, прибігла мати ОСОБА_1 -ОСОБА_3 та забрала з рук дочки знаряддя злочину - сокиру, яку викинула на вулицю та наказала дочці викликати швидку допомогу, а сама залишилась надавати
першу медичну допомогу.

Після доставления ОСОБА_2 в
реанімаційне відділення Глибоцької ЦРЛ, останній
не приходив до тями впродовж 8 днів та від отриманих ударів сокирою
помер.

Підсудна ОСОБА_1, будучи допитаною
в суді першої інстанції та апеляційному суді, себе винуватою
визнала частково та показала, що дійсно в квітні місяці 2006 року вона приїхала з м. Єнакієве Донецької області до
своєї мами ОСОБА_3 у АДРЕСА_1, де остання проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_4.

З того часу, як вона туди приїхала та стала там
проживати, у неї з вітчимом склалися
неприязні стосунки. Він постійно знаходився у нетверезому стані, непристойно поводився з нею, ображав,
неодноразово кричав на неї та бив її, а також домагався від неї статевої
близькості.

18 липня 2006 року приблизно о 23.00 годині, перебуваючи у житловому будинку, що в АДРЕСА_1, зайшла до
кімнати, де мала намір переодіти одежу.

В цей час там знаходився її вітчим - ОСОБА_2, який був у нетверезому стані.

Коли вона зайшла до кімнати, останній підійшов до
неї, при цьому схопив за руку та почав знімати з неї майку, хапаючи при цьому
її за інтимні місця.

Під час опору їй вдалося відштовхнути від себе
вітчима на ліжко і тоді, боячись подальшого його нападу, з
метою захисту та щоб провчити останнього, схопила сокиру, яка знаходилась неподалік від неї та вдарила нею по голові потерпілого
ОСОБА_2.

Побачивши кров у вітчима на голові, вона з переляку
почала кричати. До кімнати прибігла мати, вихопила у неї з рук сокиру та
викинула її. Мати відправила її з будинку на вулицю, а сама почала витирати з
обличчя потерпілого - кров.

Потім вона зайшла в будинок та почала викликати швидку допомогу.

Наміру вбивати вітчима у неї не було. До правоохоронних органів з приводу домагання статевої близькості зі сторони
вітчима не зверталась.

Винуватість ОСОБА_1 в умисному вбивстві потерпілого
ОСОБА_2 повністю доведена, як в районному
суді, так і в апеляційному суді сукупністю досліджених у
справі доказів.

Так, з показань потерпілої
ОСОБА_3, вбачається, що на почутий крик у будинку, вона забігла до кімнати та побачила свого чоловіка ОСОБА_2, який
лежав на ліжку, а голова у нього була в крові. Біля ліжка стояла донька ОСОБА_1 з сокирою в руках. Вона підбігла до неї, вирвала з рук
сокиру та викинула її.

їй було відомо, що її чоловік
непристойно поводився з її донькою та домагався від неї статевої
близькості, але великого значення цьому не придавала.
До дільничного інспектора з цього приводу не зверталась.

Аналогічні показання потерпіла давала під час розгляду справи у суді першої
інстанції (а.с.
137-140).

Згідно вимог ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та
інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а
також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для
негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено
перевищення меж необхідної оборони.

В порядку ст. 306
КПК України, у судовому засіданні судом оголошувалися
показання свідків: ОСОБА_5 (а. с. 44), ОСОБА_6 (а. с. 45), ОСОБА_7 (а. с. 46), ОСОБА_3 (а. с. 47), ОСОБА_8 (а. с. 48), ОСОБА_9 (а. с. 49), які дали анологічні показання, що потерпілий ОСОБА_2 часто вживав алкогольні напої, однак з його сторони
ніяких порушень громадського порядку не було.

Відповідно до висновку
судово-медичної експертизи № 22 від 22.07.2006 року (а.с. 65-67) вбачається, що потерпілому ОСОБА_2
були нанесені тілесні ушкодження, які у своєму комплексі
відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в безпосередньому
причинному зв'язку з фактом настання смерті потерпілого, а тому колегія суддів вважає, що твердження підсудної ОСОБА_1 про те,
що вона не бажала смерті потерпілого є надуманими та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що йому спричинені
тяжкі тілесні ушкодження,
розташовані у місцях знаходження життєво важливих органів, і вони є небезпечними для життя під час утворення та потягли
за собою смерть потерпілого.

Крім цього, винуватість підсудної в спричиненні
потерпілому ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень повністю
підтверджуються протоколом огляду місця події (а.с. 4) та висновком експерта-імунолога від 07.08.2006 року (а.с 60-61), з яких вбачається, що на подвір'ї,
де знаходився житловий будинок, в якому проживала сім'я
ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_1 було знайдено сокиру, а в кімнаті
потерпілого - подушку із слідами крові, група якої
відповідає групі крові потерпілого ОСОБА_2

Крім цього, згідно протоколу №853 від 19.07.2006 року (а.с. 10) медичного огляду для встановлення факту вживання
психоактивних речовин та стану сп'яніння у ОСОБА_1,
тілесних ушкоджень у неї не виявлено, а в момент
вчинення злочину підсудна знаходилась в стані алкогольного сп'яніння.

Тобто суд прийняв до уваги показання ОСОБА_1, що
потерпілий ОСОБА_2 посягав на життя та честь
підсудної, однак не взяв до уваги те, що згідно
акту огляду на наявність тілесних ушкоджень та встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп'яніння у
ОСОБА_1, тілесних ушкоджень у останньої не
виявлено, а даний злочин нею був скоєний у стані алкогольного сп'яніння.

Отже, даний факт свідчить про те, що будь-якої загрози життю та здоров'ю ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 не було і відповідно
остання не перебувала в стані необхідної оборони.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується і її
показаннями під час проведення відтворення обстановки та
обставин події (а.с. 23, 24-26,27), з яких вбачається, що ОСОБА_1, маючи в руках сокиру, двома
руками нанесла нею сильно удар по голові
потерпілого ОСОБА_2, тобто ОСОБА_1 усвідомлювала, що маючи в руках сокиру і
нанісши нею удар по голові потерпілого, вона може вбити останнього та бажала
при цьому настання його смерті.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, а
саме з протоколу допиту обвинуваченої від 21.07.2006 року (а.с. 40) та з показань даних підсудною ОСОБА_1 в апеляційному суді під час судового
слідства, що протиправні дії ОСОБА_2 закінчились,
коли остання штовхнула його на ліжко та вийшла до дверей кімнати.

Таким чином, ОСОБА_1 могла вільно
вийти з кімнати, оскільки ОСОБА_2 її не переслідував. Крім
того, вдома знаходилась її мати, яка могла її
захистити, однак ОСОБА_1 до мами не звернулася, а взяла в руки сокиру та повернулася до кімнати, де знаходився потерпілий ОСОБА_2 та
вдарила його по голові.

Згідно акту амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 446 від 08.08.2006 року (а.с. 55-56), вбачається, що ОСОБА_1 під час скоєння злочину
ознак психічного захворювання не виявляла, могла віддавати собі
звіт у своїх діях та керувати ними. Таким чином, вона є
осудна.

Аналізуючи дані докази, колегія суддів вважає, що
висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1
умисно вбила ОСОБА_2 при перевищенні меж необхідної оборони
не підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні, у зв'язку з чим вирок
підлягає скасуванню із-за необхідності
застосування до підсудної закону про більш тяжкий злочин, за яким їй
пред'явлено обвинувачення органами досудового слідства з перекваліфікацією дій зі ст. 118 КК України на ст. 115 КК
України

Сукупність зібраних по справі доказів, досліджених
в апеляційному суді, винуватість ОСОБА_1 у скоєнні
злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України
повністю доведена і колегія суддів кваліфікує її дії за цим законом, оскільки, вона умисно протиправно заподіяла
смерть іншій людині, а ствердження ОСОБА_1 про те, що в неї не було наміру
вбивати свого вітчима ОСОБА_2, колегія суддів
розцінює, як метод захисту вибраний нею від пред'явленого їй
обвинувачення, з метою ухилення від відповідальності за скоєний нею злочин.

При призначенні міри покарання
підсудній, колегія суддів враховує характер і
ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, а також те, що вона вперше притягується до кримінальної
відповідальності, позитивно характеризується, повністю визнала свою вину у
вчиненні злочину.

Всі вказані обставини суд визнає такими, що пом'якшують покарання та
істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому з урахуванням позитивних даних про особу підсудної,
вважає за необхідне застосувати до неї ст. 69 КК України і
призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої ст. 115 ч. 1 КК України.

Також судова колегія бере до уваги особу потерпілого і
те, що він зловживав спиртними напоями, на момент вчинення злочину потерпілою,
знаходився в стані алкогольного сп'яніння, а також його протиправну поведінку,
що на думку суду і стало однією із основних причин заподіяння ОСОБА_2 тяжких
тілесних ушкоджень, які спричинили смерть.

А тому, суд вважає за необхідне і достатнім для виправлення та
перевиховання ОСОБА_1 призначити міру покарання, передбаченою ст.115 КК України із
застосуванням ст. 69 КК
України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324, 365, 366, 367, 369, 374, 378 КПК України, колегія суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу помічника прокурора Герцаївського
району Чернівецької області Іліє П.М., задовольнити.

Вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Визнати ОСОБА_1 винуватою у скоєнні злочину, передбаченого
ст. 115 ч.1 КК України
і призначити їй покарання із застосуванням
ст. 69 КК України у виді обмеження волі на
строк до 4-х років.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити
без змін - у
вигляді підписки про невиїзд.

Зарахувати ОСОБА_1 в строк відбуття покарання час
її утримання під вартою з 19.07.2006
року по 16.11.2006 року.

Речові докази: сокиру - повернути потерпілій ОСОБА_3.

Вирок може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України
через Апеляційний суд Чернівецької області протягом одного місяця з моменту
його проголошення, а засудженою -
в такий же строк і в такому ж порядку -
з часу вручення їй копії вироку.

Головуючий В.Ф.
Яцинюк

Судді В.Г. Тарбинський

В.Ф. Кифлюк