Справа № 1-95/11
В И Р О К

іменем України

21.03.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Лисенка Владислава Вікторовича

при секретарі: Ярмольській І.В.

за участі прокурора: Новікова С.А., Карман В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, одруженого, працюючого електромонтером ЗАТ „АЕС Київобленерго, раніше судимого вироком Святошинського районного суду м. Києві від 03.12.2001 року за ч 3 ст. 185; ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 14.02.2006 року по відбуттю покарання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

· у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16.07.2010 року близько 15 години ОСОБА_1 за власною ініціативою разом та за попередньою змовою з ОСОБА_2, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства прийшли до будинку № 48 по вул. Київській в с. Крюківщина Києво-Святошинського району за місцем проживання ОСОБА_3, де, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння грошима, ОСОБА_1, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_3, з яким був знайомий, та напередодні ремонтував електролічильник та, ввівши його в оману, представив ОСОБА_2 працівником ЗАТ АЕС «Київобленерго Києво-Святошинський район», повідомивши при цьому завідомо неправдиву інформацію стосовно своїх дійсних можливостей та намірів, а саме, що він може допомогти офіційно не сплачувати штраф ЗАТ АЕС «Київобленерго Києво-Святошинський район» в сумі 4200 грн. за несправний лічильний електроенергії, який повинен був нібито сплатити потерпілий, після чого ОСОБА_2, оглянувши електролічильник на подвірї, до якого він взагалі не мав ніякого відношення, ввів в оману потерпілого, повідомивши, що він не є придатним для використання, в результаті чого потерпілий ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 гроші в сумі 2100 гривень, знаючи, що він являється працівником ЗАТ АЕС «Київобленерго Києво-Святошинський район», після чого останні з місця скоєння злочину зникли, грошима розпорядилися за власним розсудом, чим заподіяли потепілому ОСОБА_3 матеріальному збитку на суму 2100 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю та суду пояснив, що з 2009 року він працює електромонтером в ЗАТ АЕС Київобленерго. В червні 2010 року він зустрів свого знайомого ОСОБА_2, якому він пообіцяв допомогти влаштуватись на роботу в ЗАТ „АЕС Київобленерго, тому він став брати його з собою на виїзди, щоб ОСОБА_2 навчився працювати. 16.07.2010 року він зателефонував ОСОБА_2 та запропонував зустрітись, щоб поїхати на перевірку в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області на вул. Київську, 48, на що ОСОБА_2 погодився. Біля 15 години вони зайшли до ОСОБА_3 додому. ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_3, що вони прийшли з перевіркою роботи лічильника. ОСОБА_2 пішов до лічильника, а, повернувшись, сказав, що ОСОБА_3І необхідно оштрафувати на 4200 грн., але повідомив, що це питання можна вирішити за 2100 грн. ОСОБА_4 погодився надати їм вказані грошові кошти та поклав їх їм до папки, з якою вони прийшли. Коли вони вийшли з будинку та сіли до автомобіля, він віддав частину грошей ОСОБА_2, а іншу частину залишив собі. Збитки потерпілому не відшкодував. У вчиненому розкаявся. Просив його суворо не карати та не позбавляти волі.

Крім повного визнання вини підсудним, його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч 2 ст. 190 КК України, повністю підтверджується:

· показами потерпілого ОСОБА_3, який суду пояснив, що 16.07.2010 року близько 15 години до нього додому приїхали ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які повідомили, що інспектор має перевірити лічильник. ОСОБА_2, представившись інспектором, пішов до лічильника та, повернувшись, повідомив, що на нього треба накладати штраф в сумі 4200 грн. Після цього ОСОБА_1 повідомив, що може вирішити це питання за 2100 грн. Він погодився надати їм вказані кошти та поклав їх їм до папки. Підтримав свій цивільний позов про стягнення з підсудного матеріальної шкоди в сумі 2100 грн.

Крім того, вину підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, повністю підтверджують докази, які є в матеріалах справи і які були досліджені в ході судового слідства, а саме:

- заява потерпілого ОСОБА_3, в якій він просить прийняти міри до невідомих осіб, які 16.07.2010 року біля 15 години в с. Крюкіщина Києво-Святошинського району Київської області 2100 грн. (а.с. 6);

- протокол огляду місця події від 22.07.2010 року, обєктом якого являється домогосподарство в с. Крюкіщина Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 13);

- протокол очної ставки, проведеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, в ході якої підсудний ОСОБА_5 підтримав покази потерпілого ОСОБА_3 (а.с. 46-48);

- протокол очної ставки, проведеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в ході якої ОСОБА_2 частково погодився з показами ОСОБА_3, не погодився в тій частині, що він домовлявся про гроші, так як про гроші домовлявся ОСОБА_1 (а.с. 49-51);

- протокол очної ставки, проведеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в ході якої ОСОБА_2 частково погодився з показами ОСОБА_1, не погодився в тій частині, що ОСОБА_1 не передавав йому гроші в сумі 1750 грн. (а.с. 52-54);

- довідка, згідно якої ОСОБА_1 з 02 червня 2009 року працює на посаді електромонтера оперативно-виїзної бригади третьої групи кваліфікації Кивєо-Святошинського районного підрозділу (а.с. 127);

- копія наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду електромонтера оперативно-виїзної бригади 3 групи кваліфікації (а.с. 128).

Суд визнає, що підсудний ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_3 давали правдиві покази суду, які підтверджуються іншими доказами, дослідженими в ході судового слідства.

Тому, оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що вина підсудного ОСОБА_1 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного ОСОБА_1, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_1, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд, крім обставини, що помякшує його покарання, та обставини, що обтяжує його покарання, враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину і особу підсудного ОСОБА_1, який вчинив злочин середньої тяжкості, раніше судимий за злочин проти власності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, тому з урахуванням обставин справи і даних про особу підсудного, суд приходить до переконання про необхідність призначити підсудному ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті 190 ч 2 КК України і не знаходить підстав для призначення іншого виду покарання, передбаченого санкцією ч 2 ст. 190 КК України.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_1 злочину, особу підсудного, який розкаявся у вчиненому, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, страждає на дегенеративні зміни міжхребцевих дисків поперекового відділу хребта на рівні L3-L5, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання і на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням, покладаючи на нього частину обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд визнає, що злочинними діями підсудного ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_3 заподіяно матеріальну шкоду, яка складається з коштів, якими заволодів ОСОБА_1, і ця шкода, відповідно до ст. 1166 ЦК України, повинна бути відшкодована особою, що її заподіяла, тому суд задовольняє цивільний позов потерпілого ОСОБА_3І, про стягнення з підсудного матеріальної шкоди.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з моменту проголошення вироку.

Зобов′язати засудженого ОСОБА_1 в період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично зявлятись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили, - залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2100 (дві тисячі сто) гривень завданої матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржено протягом 15 діб з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області прокурором, потерпілим, а засудженим в той же термін з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ: В.В. Лисенко