ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року
Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді -
Шелестова К.О.

при секретарі - Глонті М.Г.

за участю прокурора - Свірідова Д.М.

захисника - адвоката ОСОБА_1

обвинуваченого - ОСОБА_2

потерпілої - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська матеріали
кримінального провадження №
1-кп/201/516/2013 відносно ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дрогобич
Львівської області, громадянина
України, освіта професійно-технічна,
одруженого, раніше не судимого, не
працюючого, який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, обвинуваченого у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 118 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2 16 вересня 2013 року
близько 01.50 години, перебуваючи поблизу
будинку № 141 по пр. Гагаріна в м.
Дніпропетровську, зустрів раніше
невідомого йому ОСОБА_4, який
знаходився у стані алкогольного
сп'яніння. Під час вказаної зустрічі,
між обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілим
ОСОБА_4 виникла сварка, в ході якої
останній, не висловлюючи погроз для
життя ОСОБА_2, завдав йому один удар
кулаком правої руки в область голови,
від якого обвинувачений впав на землю
та втратив орієнтування. Продовжуючи
свої насильницькі дії, потерпілий
ОСОБА_4 схилився над обвинуваченим
ОСОБА_2 та завдав йому ще один удар
кулаком правої руки в область голови,
спричинивши тілесні ушкодження у
вигляді саден на обличчі, тулубі та
кінцівках, які за своїм характером
відносяться до легких тілесних
ушкоджень, що мають незначні
скороминущі наслідки.

В той же час, обвинувачений ОСОБА_2,
помилково вважаючи, що ОСОБА_4 посягає
на його життя та здоров'я, усвідомлюючи,
що відносно нього вчиняються
суспільно-небезпечні дії, проте
невірно їх оцінюючи і не усвідомлюючи
помилковість свого припущення щодо
намірів ОСОБА_4, намагаючись
захиститися від посягання на його
життя та здоров'я із застосуванням
засобів необхідної оборони, діючи в
умовах відповідного реального
посягання зі сторони потерпілого,
достав із лівого карману своїх брюк
розкладний ніж побутового призначення,
розкривши який, діючи умисно,
перевищуючи межі необхідної оборони у
зв'язку із явною невідповідністю
завданої йому діями потерпілого шкоди,
наніс ОСОБА_4 один удар лівою рукою в
область правого стегна, в результаті
чого заподіяв потерпілому ОСОБА_4
тілесне ушкодження у вигляді:
колото-різаної рани на передній
зовнішній поверхні у верхній третині
правого стегна на 82 см. вище від
підошовної поверхні стопи, від якої
відходить раньовий канал, який йде
справа-наліво, дещо знизу-вверх,
спрямований у ділянку пахвинного
каналу, по ходу раньового каналу
відмічається пошкодження стегнової
артерії та вени, крововиливи по ходу
раньового каналу, довжина раньового
каналу становить близько 11 см., яке за
своїм характером відноситься до тяжких
тілесних ушкоджень, що призвело до
настання смерті ОСОБА_4

В судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у
скоєному кримінальному правопорушенні
визнав у повному обсязі та підтвердив
фактичні обставини щодо вчиненого ним
діяння та викладених у обвинувальному
акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349
КПК України дослідження доказів щодо
обставин, які ніким не оспорюються
визнані судом недоцільними. У зв'язку з
чим суд не приводить не дослідженні
докази винуватості обвинуваченого у
мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд
доходить висновку про доведеність вини
обвинуваченого в умисному вбивстві,
вчиненому при перевищенні меж
необхідної оборони, тобто у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 118 КК України.

При визначенні виду та розміру
покарання, суд виходить зі ступеня
тяжкості скоєного кримінального
правопорушення та особи
обвинуваченого, який характеризується
позитивно, раніше до кримінальної
відповідальності не притягався,
визнав вину в повному обсязі та щиро
розкаявся, що суд відносить до
пом'якшуючих його покарання обставин.
При цьому, обтяжуючих покарання
останнього обставин, судом не
встановлено.

З врахуванням викладеного, а
також думки потерпілої, суд вважає, що з
метою виправлення та попередження
нових кримінальних правопорушень,
обвинуваченому слід призначити
покарання у виді позбавлення волі, але
не в максимальному розмірі строку,
оскільки саме таке покарання буде в
повній мірі відповідати ступеню
тяжкості вчиненого кримінального
правопорушення, яке хоча і відноситься
до невеликої тяжкості, однак призвело
до наслідків у вигляді смерті людини,
конкретним обставинам його вчинення,
даним про особу обвинуваченого, а також
встановлених під час судового розгляду
обставин, що пом'якшують та обтяжують
покарання обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів, суд
вважає за необхідне вирішити в порядку,
передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 118 КК України та
призначити йому покарання у виді
одного року позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2
обчислювати з 18 вересня 2013 року,
залишивши міру запобіжного заходу без
змін - тримання під вартою.

Речові докази - кросівки,
шкарпетки, спортивна кофта, труси,
штани, зразки мікрочастин, запальничку,
оправу від окулярів, два листа з дерева,
лінзи, , які зберігаються у камері схову
речових доказів Жовтневого РВ ДМУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області (квитанції №№ 355,356,357) - знищити.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана сторонами
кримінального провадження до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом тридцяти
діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя:
К.О. Шелестов