Справа № 732/281/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/4/2015
Категорія - ст. 149 ч. 2, ст. 263 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Секретаря судового засідання ОСОБА_5

За участю учасників судового провадження:

Прокурора ОСОБА_6

Обвинуваченого ОСОБА_7

Захисника ОСОБА_8

Представника потерпілих ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000196 за апеляційними скаргами прокурора, а захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2014 року відносно ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком суду ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тихоновичи, Щорського району Чернігівської області, громадянина України, працюючого майстром лісу в ДП «Корюківський лісгосп», з вищою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ст. 263 ч. 1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі; за ст. 149 ч. 2 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_10 призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_10 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти органам кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_10 в солідарному порядку з особою відносно якої апеляційним судом матеріали виділені в окреме провадження на користь ОСОБА_11 , ОСОБА_12 по 1210 грн. 11 коп. матеріальної шкоди та 8000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 в солідарному порядку з особою відносно якої апеляційним судом матеріали виділені в окреме провадження на користь ОСОБА_13 1210 грн. 11 коп. матеріальної шкоди та 6000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 в солідарному порядку з іншою особою на користь ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 по 1418 грн. 66 коп. матеріальної шкоди та 8000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 в солідарному порядку з іншою особою на користь ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 по 1731 грн. 48 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. 00 коп. моральної шкоду.

Стягнуто з ОСОБА_10 в солідарному порядку з іншою особою на користь ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 по 1731 грн. 48 коп. матеріальної шкоди та 8000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення комп`ютерно-технічної експертизи в сумі 782 грн. 40 коп. в дольовому порядку по 391 грн. 20 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення балістичної та хімічної експертиз в сумі 832 грн. 90 коп.

Вироком суду ОСОБА_10 визнані винними у тому, що в кінці березня 2013 року в невстановлений час особа, відносно якої матеріали апеляційним судом виділені в окреме провадження в зв`язку з розшуком (в подальшому інша особа) ОСОБА_10 та особа 1, особа 2, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, використовуючи уразливий стан потерпілих, що виразився у відсутності у них постійної роботи, грошових коштів для існування та переміщення, діючи шляхом обману, надаючи недостовірні відомості потерпілим щодо високого заробітку, оплати проїзду, умов проживання та харчування під час виконання будівельних робіт на території Російської Федерації, вчинили вербування, переміщення та передачу громадян України, а саме: ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та вербування і переміщення ОСОБА_13 з метою подальшої трудової експлуатації по виконанню будівельних робіт в с. Птичне Московської області Російської Федерації.

В кінці березня 2013 року, точної дати не встановлено, інша особа зателефонувала своїм знайомим ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , які знаходилися у важкому матеріальному становищі та не мали коштів для існування та повідомив свідомо неправдиву інформацію щодо умов працевлаштування на території Російської Федерації, а саме: суми заробітної плати, оплати проїзду, умов проживання, харчування і строку перебування за кордоном, які, не підозрюючи про злочинні наміри іншої особим, дали свою згоду на виїзд та працевлаштування на території Російської Федерації.

ОСОБА_26 , сприймаючи інформацію про умови працевлаштування, надану йому іншою особою, як достовірну, виклав її своєму знайомому ОСОБА_25 , який виявив бажання виїхати на роботу разом з ОСОБА_26 .

ОСОБА_21 , приймаючи інформацію про умови працевлаштування надану йому іншою особою як достовірну, виклав її своєму знайомому ОСОБА_20 , який виявив бажання виїхати на роботу разом з ОСОБА_21 .

В кінці березня 2013 року, точної дати не встановлено, інша особа повідомила своєму знайомому ОСОБА_27 свідомо неправдиві відомості про місце роботи, умови праці, оплати, проживання та харчування найманих робітників та попросив повідомити вказану інформацію всім бажаючим.

ОСОБА_27 , сприймаючи інформацію про умови працевлаштування, надану йому іншою особою, як достовірну, виклав її своєму знайомому ОСОБА_19 , який виявив бажання виїхати на роботу до Російської Федерації.

ОСОБА_19 , сприймаючи інформацію про умови працевлаштування, надану йому ОСОБА_27 , як достовірну, виклав її своєму знайомому ОСОБА_22 , який виявив бажання виїхати на роботу разом з ОСОБА_19 .

Таким чином, інша особа, з відома ОСОБА_10 , особи 1 та особи 2, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, шляхом обману мешканців Чернігівської області ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_13 одержав добровільну згоду потерпілих на працевлаштування в РФ, чим здійснив вербування вказаних осіб.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 1 квітня 2013 року інша особа та ОСОБА_10 , з відома особи 1 та особи 2, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, з метою законного переміщення через державний кордон України ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_13 , маючи на меті використання праці вищевказаних потерпілих на території Російської Федерації, привезли їх на своїх автомобілях до пропускного пункту «Сеньківка», де інша особа перейшла кордон України з Республікою Білорусь та передав потерпілих особі 1, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, крім ОСОБА_23 , якого не пропустили прикордонники в зв`язку з відсутністю фото в паспорті.

В подальшому особа 1, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, супроводжував потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 до с. Птичне Московської області Російської Федерації.

Прибувши до с. Птичне Московської області Російської Федерації, особа 1, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, достовірно знаючи про відсутність у потерпілих грошових коштів на зворотну дорогу, передав останніх особі 2, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, який в подальшому примушував виконувати важкі будівельні роботи, приймати наявні умови праці, оплати, проживання, харчування, привласнюючи частину зароблених ними грошових коштів.

Продовжуючи свою злочину діяльність, на початку квітня 2013 року, точної дати не встановлено, інша особа, ОСОБА_10 , особа 1 та особа 2, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, використовуючи уразливий стан потерпілих, що виразився у відсутності у них постійної роботи, грошових коштів для існування та переміщення, діючи шляхом обману, надаючи недостовірні відомості потерпілим щодо високого заробітку, оплати проїзду, умов проживання та харчування під час виконання будівельних робіт на території Російської Федерації, вчинили вербування, переміщення та передачу громадян України, а саме: ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 з метою подальшої трудової експлуатації по виконанню будівельних робіт в с. Птичне Московської області Російської Федерації.

Так, на початку квітня 2013 року, точної дати не встановлено, інша особа повідомив своєму знайомому ОСОБА_28 свідомо неправдиві відомості про місце роботи, умови праці, оплати, проживання та харчування найманих робітників та попросив вказану інформацію повідомити всім бажаючим.

ОСОБА_28 , сприймаючи інформацію про умови працевлаштування, надану йому інша особа, як достовірну, виклаала її своєму знайомому ОСОБА_17 , який виявив бажання виїхати на роботу до Російської Федерації.

ОСОБА_17 , сприймаючи інформацію про умови працевлаштування, надану йому ОСОБА_28 , як достовірну, виклав її своїм знайомим ОСОБА_29 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , які виявили бажання виїхати на роботу разом з ОСОБА_17 .

ОСОБА_23 , сприймаючи інформацію про умови працевлаштування, надану йому іншою особою .О., як достовірну, виклав її своєму знайомому ОСОБА_16 , який виявив бажання виїхати на роботу в с. Птичне Московської області Російської Федерації.

Таким чином інша особа., з відома ОСОБА_10 , особи 1 та особи 2, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, шляхом обману мешканців Чернігівської області: ОСОБА_30 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , одержав добровільну згоду потерпілих, чим здійснив вербування вказаних осіб.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 16 квітня 2013 року інша особа, ОСОБА_10 , з відома особи 1 та особи 2, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, з метою законного переміщення через державний кордон України ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , з метою використання праці вищевказаних потерпілих на території Російської Федерації, разом з ними приїхали на пропускний пункт «Сеньківка», де інша особа та ОСОБА_10 перетнули кордон України та передали потерпілих особі 1, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження. У подальшому особа 1, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, супроводжував вказаних потерпілих до с. Птичне Московської області Російської Федерації.

Прибувши до с. Птичне Московської області Російської Федерації особа 1, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, достовірно знаючи про відсутність у потерпілих грошових коштів на зворотну дорогу, передав останніх особі 2, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, який в подальшому примушував виконувати важкі будівельні роботи, приймати наявні умови праці, оплати, проживання, харчування, привласнюючи частини зароблених ними грошових коштів.

На початку квітня 2013 року інша особа, з відома ОСОБА_10 , особи 1 та особи 2, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, використовуючи уразливий стан потерпілих, що виразився у відсутності у них постійної роботи, грошових коштів для існування та переміщення, діючи шляхом обману, надаючи недостовірні відомості потерпілим щодо високого заробітку, оплати проїзду, умов проживання та харчування під час виконання будівельних робіт на території Російської Федерації, вчинив вербування, переміщення та передачу громадян України, а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з метою подальшої трудової експлуатації по виконанню будівельних робіт в с. Птичне Московської області Російської Федерації.

Так, на початку квітня 2013 року, точної дати не встановлено, інша особа. допомігла оформити паспорт своєму знайомому ОСОБА_26 , який знаходився у важкому матеріальному становищі і не мав коштів для існування, та якому раніше повідомляв свідомо неправдиву інформацію щодо умов працевлаштування на території Російської Федерації, а саме: суми заробітної плати, оплати проїзду, умов проживання, харчування і строку перебування за кордоном і який дав свою згоду на виїзд і працевлаштування на території Російської Федерації, але не був пропущений через Державний кордон України в зв`язку з відсутністю фото в паспорті.

На початку квітня 2013 року, точної дати не встановлено, інша особа, зателефонуваа своєму знайомому ОСОБА_11 , який знаходився у важкому матеріальному становищі і не мав коштів для існування, та повідомив свідомо неправдиву інформацію щодо умов працевлаштування на території Російської Федерації, а саме: суми заробітної плати, оплати проїзду, умов проживання, харчування і строку перебування за кордоном. Не підозрюючи про злочинні наміри іншоїособи, ОСОБА_11 дав свою згоду на виїзд і працевлаштування на території Російської Федерації.

ОСОБА_11 , сприймаючи інформацію про умови працевлаштування, надану йому іншою особою, як достовірну, виклав її своєму знайомому ОСОБА_12 , який виявив бажання виїхати на роботу разом з ОСОБА_11 .

Таким чином, таким чином інша особа, з відома ОСОБА_10 , особи 1 та особи 2, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, шляхом обману мешканців Чернігівської та Сумської областей: ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , одержав добровільну згоду потерпілих, чим здійснив вербування вказаних осіб.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 22 квітня 2013 року інша особа, з відома ОСОБА_10 , особи 1 та особи 2, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, з метою законного переміщення через державний кордон України ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , з метою використання праці вищевказаних потерпілих на території Російської Федерації, разом з ними приїхав на пропускний пункт «Сеньківка», де перетнув кордон України та передав потерпілих особі 1, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження. У подальшому особа 1, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, супроводжував потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до с. Птичне Московської області Російської Федерації.

Прибувши до с. Птичне Московської області Російської Федерації особа 1, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, достовірно знаючи про відсутність у потерпілих грошових коштів на зворотну дорогу, передав останніх особі 2, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, який в подальшому примушував їх виконувати важкі будівельні роботи, приймати наявні умови праці, оплати, проживання, харчування, привласнюючи частини зароблених ними грошових коштів.

Таким чином, ОСОБА_31 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_32 , ОСОБА_14 ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , будучи обмеженими у можливості вільного переміщення через відсутність коштів на зворотну дорогу, виконували примусові роботи в с. Птичне Московської області Російської Федерації. ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , не витримавши тяжкої праці та умов для існування, 25 травня 2013 року вимушені були повернутись додому, не отримавши грошових коштів за виконану роботу, а ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_32 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 перебували в Російській Федерації з квітня 2013 року по кінець червня 2013 року і також не отримали коштів за виконану роботу.

ОСОБА_10 незаконно зберігав в своєму будинку за адресою: АДРЕСА_2 , які згідно висновку балістичної експертизи № 718 від 28.10.2013 року є боєприпасами, придатними до стрільби. 26 вересня 2013 року в ході проведення санкціонованого обшуку працівниками правоохоронних органів ці набої було виявлено та вилучено.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 визнати винним за ст. 149 ч. 3 КК України та призначити йому покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ст. 263 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених. Судом безпідставно було виключено таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення злочину організованою злочинною групою оскільки стороною обвинувачення не надано достатніх доказів щодо наявності внутрішнього стійкого об`єднання трьох і більше осіб, яке попередньо утворене з метою вчинення ряду злочинів або тільки одного, який потребує ретельної, довготривалої підготовки.

Також, хибним є твердження суду, що з обвинувачення ОСОБА_10 слід виключити обставину щодо їх причетності до експлуатації праці потерпілих на іншому об`єкті в м. Москва, оскільки безпосередньо судом першої інстанції встановлено, що інша особа та ОСОБА_10 з відома особи 1 та особи 2, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження діяли з метою трудової експлуатації потерпілих в Російській Федерації, а де конкретно вони будуть виконувати будівельні роботи органом досудового розслідування розмежовано не було.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду в частині засудження ОСОБА_10 за ст. 149 ч. 2 КК України та задоволення позовних вимог потерпілих скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 в цій частині закрити за відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення. Змінити вирок в частині засудження ОСОБА_10 за ст. 263 ч. 1 КК України застосувавши ст. 75 КК України та зменшити іспитовий строк.

Вважає вирок суду в оскаржуваній частині таким, що постановлений з істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами, є такими, що базуються на припущеннях та містять істотні суперечності. Стверджує, що органом досудового слідства не були встановлені ознаки організованої групи та її стійкість. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 23.12.2005 року стійкість є обов`язковою умовою організованої групи. Орган досудового слідства прийшов до незрозумілого висновку, про те що організатором злочинної групи є ОСОБА_33 , про що свідчить відсутність будь-яких доказів в матеріалах справи. Жодних вказівок на ОСОБА_34 як на організатора зі сторони обвинувачених не було.

Не погоджуючись з кваліфікацією дій ОСОБА_10 в частині ст. 149 ч. 2 КК України зазначає, що крім перевезення двічі потерпілих до кордону на прохання іншої особи один раз перетинання з потерпілими кордону, ніяких дій не вчиняв та матеріальної вигоди від даної діяльності не мав, вербуванням потерпілих не займався, потерпілих раніше не знав, вважав, що його знайомий ОСОБА_33 дійсно працевлаштує людей. Про експлуатацію потерпілих та неналежні умови праці не знав. Участі в передачі людей не приймав, бо після проходження прикордонного контролю ніхто не обмежував свободи руху потерпілих, не перешкоджав їх вільному пересуванню, не встановлював контролю над місцем їх перебування. Відсутня також і така обов`язкова ознака, як експлуатація людини, а також використання обману, шантажу та уразливого стану особи. Майновий стан потерпілих не дає підстав вважати їх стан уразливим, а тому докази, що доводять уразливий стан потерпілих відсутні. Не погоджується з вироком суду в частині задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, що викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В суді першої інстанції обвинувачуваний ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України. В поданій апеляційній скарзі захисника не оспорюється доведеність вини обвинувачуваного у вчиненні вказаного злочину.

Однак, винність обвинувачуваного ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 149 ч. 2 КК України також підтверджується доказами, які досліджені в суді першої інстанції.

Потерпілий ОСОБА_17 с уді першої інстанції показав, що напочатку квітня 2013 року йому зателефонував ОСОБА_28 і сказав, що є робота, нормальні умови проживання, триразове харчування. Він в свою чергу запропонував роботу ОСОБА_35 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 і ОСОБА_36 , які погодилися. 16 квітня 2013 року ОСОБА_37 забрав їх з с. Тихоновичі, а ОСОБА_38 з с. Іванівка та привіз на кордон. Полушин підвіз ще трьох чоловік. ОСОБА_39 перейшли через кордон, супроводжували їх ОСОБА_40 та ОСОБА_41 . Там їх чекав ОСОБА_42 та білоруський автобус. Вирушили в Росію увечорі, а приїхали вранці. Зустрів їх ОСОБА_43 . Розселили в вагончику де були дерев`яні ліжка. олушин обіцяв їм, що вони будуть жити в гуртожитку. Умови проживання були неналежні, дворазове харчування, харчів не вистачало, вихідних майже не було. Працювали по дванадцять - чотирнадцять годин на добу, заливали бетонні плити, в`язали арматуру. Особисті документи у них ніхто не вилучав, вихід за територію об`єкту був вільний, мався мобільний зв`язок. Працювали вони нелегально. Зі слів інших працівників вони отримували більшу зарплатню, а Полушин обіцяв лише по одній тисячі доларів США. В бригаді було одинадцять чоловік, воду носили з криниці, помитися було ніде, декілька разів вони переховувались від ФМС. Платили лише аванс в незначній сумі. Вони залили дві з половиною плити, приблизно 240 м. куб. Вони почали скаржитися ОСОБА_44 , він приїхав на будівництво і запропонував написати скаргу в прокуратуру м. Гомеля, що вони і зробили, скаргу забрав ОСОБА_41 . Поїхати додому вони не могли, оскільки у них не було грошей. Об`єкт не залишали, бо боялися ФМС. Їм спочатку заплатили лише 2 тис. руб. на всіх, а через три тижні почали щотижня платити по 1 тис. руб. авансу кожному. Їм обіцяли заплатити 90 тис. руб., але заплатили лише 64 тис. руб., що хватило лише на дорогу додому. Одинадцять працівників, яким ОСОБА_43 запропонував роботу в м. Москва, взяли з цієї суми по 1 тис. руб., а решту віддали дев`ятьом працівникам хто мав намір їхати додому. Десь в середині травня 2013 року вони поїхали в м. Москва, де поселились в гуртожитку та працювали на будівництві. Додому виїхали 26 червня 2013 року. Позовні вимоги підтримує і просить стягнути недоплачений заробіток в сумі 28 тис. грн. та моральну шкоду в сумі 8 тис. грн. Моральна шкода полягає в тому, що вони проживали в неналежних умовах, було недостатнє харчування, вимушені були переховуватися від ФМС, були неналежні умови праці.

Потерпілий ОСОБА_20 в суді першої інстанції пояснив, що він безробітний, в скрутному матеріальному становищі. Про роботу в РФ він дізнався від ОСОБА_45 1 квітня 2013 року за ними приїхала машина. По дорозі вони забрали ОСОБА_46 та ОСОБА_47 . Їх привезли на кордон, де Полушин допоміг заповнити необхідні документи. Там їх чекав мікроавтобус, який відвіз іх в якийсь білоруський населений пункт, де вони чекали три дні, а потім їх повезли до РФ. Приїхали вранці, їх поселили в вагончики. Він та ще дехто самі собі зробили ліжка, а наступного дня вийшли на роботу. Їм ще на кордоні Полушин і ОСОБА_40 обіцяли безкоштовний проїзд, триразове харчування, гуртожиток, душ, робочий день з 8-00 до 17-00 год., вихідний неділя, заробіток 1000 доларів США. Полушин гарантував, що якщо з ними не розрахуються, він заплатить своїми коштами. Фактично працювали зранку до пізнього, в негоду. Працювали на моноліті. Більшість робіт були не механізовані. Було 2-разове харчування, якого не вистачало. Іноді вечеря була холодна, не лишалося для них. Декілька разів вони під дощем ховалися голодні в лісі від ФСМ. За весь час роботи він кожної неділі отримував аванс по 1000 руб., крім перших трьох тижнів, а в кінці отримав 3 чи 4 тисячі рублів. Решту витратили на проїзд. Вихідний був лише один за весь час роботи. Весь час затримували заробіток. Вони (7-8 чоловік) найняли машину і 26 травня 2013 року поїхали додому. Територія будівництва була огорожена і охоронялася, але їм дозволяли виходити в магазин. Паспорт у нього не вилучали. Мався мобільний зв`язок.

Потерпілий ОСОБА_19 в суді першої інстанції пояснив, що 01 квітня 2013 року йому зателефонував ОСОБА_48 , який повідомив, що ОСОБА_41 пропонує роботу в РФ. Полушин їм з ОСОБА_49 говорив, що вони будуть отримувати по 1000 доларів США в місяць, а якщо їх обдурять він розрахується з ними сам, безкоштовне проживання в гуртожитку, харчування, проїзд. Оскільки вони не мали роботи та грошей для існування, вони погодилися. На кордоні їх зустрів ОСОБА_41 , який допоміг заповнити міграційну картку та супроводжував до мікроавтобуса. Після перетину кордону вони майже 4 дні жили в Білорусі. На будівництво в с. Птичне їх привезли 6 квітня 2013 року. Поселили в вагончиках. Дворазове харчування, якого не вистачало, розвалений туалет. Митись було ніде. Працювали на моноліті. Перші три тижні грошей не платили, а потім платили аванс близько 1000 руб. на тиждень. Майже всі роботи проводились вручну. Робочий день розпочинався о 8-00 год. і тривав по різному. Працювати їх не примушували, але погрожували, що виженуть. Вони зробили 2,5 плити. Наглядав за ними ОСОБА_43 , який і виплачував їм гроші. ОСОБА_50 неодноразово обіцяв розрахуватися. Працювали по 25 травня 2013 року. Дедусь їм приніс 64 тис. руб., які розділив: по 1 тис. руб. тим, хто їхав додому, а решту тим, хто їхав працювати на інший об`єкт. За 10000 руб. винайняли авто і доїхали до кордону, де їх чекав ОСОБА_40 . Заїхали до ОСОБА_51 , який дав їм пляшку горілки і сказав, що поговоримо завтра. Його штрафували один раз за невихід на роботу. Працювали нелегально. Він не мав можливості залишити роботу раніше, оскільки в нього не було коштів на дорогу додому.

Потерпілий ОСОБА_18 повідомив суду, що йому працювати в Москві запропонував ОСОБА_52 , який сказав, що обіцяють платити по 1000 доларів США в місяць. Він ніде не працював, у нього хворий батько, тому потрібні були гроші і він погодився їхати. За ними приїхала машина і відвезла в Сеньківку, де їх чекали ОСОБА_41 і ОСОБА_40 . Полушин підтвердив, що платити їм будуть по 1000 доларів США. Обіцяв 3-разове харчування. гуртожиток, робочий день з 8-00 до 17-00 год. Швидкий перевів їх через кордон, де їх чекав автобус. Всього їхало працювати 7 чоловік. Їхали всю ніч і приїхали в с. Птичне близько 7-00 ранку. Їх зустрів ОСОБА_43 і поселили у вагончики. Наступного дня вийшли на роботу. Він працював на моноліті. Умови праці і проживання відрізнялись від тих, які їм обіцяв Полушин і не влаштовували їх. Працювали вручну. Митись ходили на річку. 2-разове харчування, якого було недостатньо. Грошей перші два тижні не платили. ОСОБА_53 потім отримували по 600-1000 руб. аванс щотижня. Одного разу до них приїздили ОСОБА_41 і ОСОБА_40 , які обіцяли, що з ними розрахуються. Працювати їх не примушували, але вони старалися працювати до пізного, майже без вихідних, оскільки ОСОБА_43 обіцяв заплатити за це. Своє невдоволення висловлювали ОСОБА_54 та ОСОБА_44 , які обіцяли все владнати. Вони залили 3,5 плити. Полушин обіцяв розрахуватися своїми коштами, якщо не будуть платити. Вихід був вільний, але вони боялися ФМС. Потім ОСОБА_43 сказав, що тут грошей не заплатять і запропонував поїхати на інший об`єкт. Деякі не погодились і поїхали додому, а деякі погодились. Там поселили в гуртожитку. Спочатку був повар, а потім самі готували їжу. Працювали близько місяця, ненормово, навіть вночі. Після закінчення робіт дали лише по 3-4 тис. руб. та на дорогу. Авто викликали з України.

Потерпілий ОСОБА_25 всуді першої інстанції пояснив, що в нього одна мати, роботи в селі не було. ОСОБА_55 запропонував йому поїхати на заробітки до РФ. Він сказав, що там платити їм будуть по 1000 доларів США, 3-разове харчування, гуртожиток, робочий день з 8-00 до 17-00 год., вихідний. Він пообіцяв, що якщо з ними не розрахуються, він заплатить їм своїми коштами. Вони вмовили ОСОБА_56 і ОСОБА_57 . 01 квітня 2013 року за ними приїхав ОСОБА_41 , який підтвердив умови праці. Він підвіз їх до кордону, де до них приєдналися ще 4 чоловіки. Полушин привів їх до автобуса і вони поїхали в Білорусь. Там їх зустріли ОСОБА_43 і ОСОБА_50 .Чекали до 04 квітня 2013 року. Виїхали вночі, а вранці 5.04.2014 року приїхали в Птичне, розселили по вагончиках. Умови проживання, харчування їх не влаштовували. Працювали на моноліті. Грошей спершу три тижні взагалі не платили, а потім ОСОБА_43 видав їм 5000 руб. на 7 чоловік. Потім давали по 1000 руб щотижня. Він був старшим в групі і вів записи виконаних робіт. Харчування було погане, ніде було помитися. Залишити об`єкт вони боялися, оскільки працювали нелегально, ховалися від ФМС, коштів повернутися додому не було. ОСОБА_55 звонив ОСОБА_44 і скаржився, але ОСОБА_41 сказав, щоб працювали і своє отримаємо. Він двічи приїздив в Птічне, один раз зі ОСОБА_58 . ОСОБА_43 над ними був як наглядач. Погрожував, що якщо не будем працювати, нас виженуть за ворота. Вони зробили 2,5 плити. По закінченню роботи їм видали 64 тис. руб.: по 1000 руб. тим, хто їхав на інший об`єкт, а решту хто повертався додому. ОСОБА_43 запропонував заробити грошей на іншому будівництві в м. Москва, на що він та ще 10 заробітчан погодилися. Там вже кращі умови були, поселили в гуртожитку, спершу був повар, а потім готували самі. Працювали місяць. Їм заплатили по 7000 руб.

Потерпілий ОСОБА_15 в суді першої інстанції показав, що про можливість поїхати на заробітки до РФ він дізнався від ОСОБА_59 . Він проживає з дідусем та бабусею, роботи не має, йому потрібні були кошти на прожиття, тому він вирішив поїхати. На кордон вони їхали на таксі (він і ще три чоловіки). Полушин підвіз ще трьох. Полушин розповів про умови праці на будівництві, проживання гуртожиток, 3-разове харчування, 8-годинний робочий день. Наступного дня приїхали в с. Птичне РФ. Поселили їх у вагончики, дехто сам собі робив ліжка, не було постільної білизни, аварійний туалет. Ніде було помитися. Працювали майже без вихідних по 12-14 год. Два тижні грошей не платили взагалі, а на третій видали по 600 руб., потім кожного тижня платили аванс близько 1000 руб. Декілька разів ховались в лісі від ФМС. Всього отримали 5-6 тис. руб. Вони скаржились по телефону Полушину, який обіцяв, що їм все виплатять. Зробили вони дві великі плити і одну маленьку. Приблизно через два місяці декілька чоловік, в тому числі і він, згодились працювати на іншому об`єкті. Там проживали в гуртожитку. Обіцяли безкоштовне проживання, але вирахували по 6000 руб. із заробітку. Харчувалися за власні кошти. Отримали лише по 7000 руб., чого вистачило лише на дорогу додому. За ними наглядав ОСОБА_43 . Іноді приїздив ОСОБА_50 , який запевняв, що кошти виплатять. Один раз він бачив, як в ОСОБА_60 приїздив ОСОБА_41 зі ОСОБА_58 .

Потерпілий ОСОБА_24 пояснив, що в березні 2013 року від ОСОБА_61 він дізнався, що ОСОБА_41 пропонує роботу. При ньому по телефону ОСОБА_41 сказав, що буде безкоштовний проїзд, 3-разове харчування, проживання 8-годинний робочий день, гуртожиток, заробіток 1000 доларів США в місяць. Виїхали 01 квітня 2013 року. На кордоні Полушин забрав документи, допоміг заповнити міграційну карту, перевів через кордон, де їх чекав ОСОБА_50 і автобус. Спочатку вони жили три дні в якомусь селищі в Білорусі. Чоловіки на ім.»я ОСОБА_62 і ОСОБА_63 хотіли забрати у них паспорти, ніби то для оформлення їх легалізації, але вони не віддали. 5 квітня 2013 року приїхали в с. Птичне РФ. Поселили їх у вагончиках, вони ще зробили декілька нар. Наступного дня приступили до роботи. Працювали по 10-11 год. Був лише один вихідний на ОСОБА_64 . Вони заливали плити. Всього залили 2 плити і третю розпочали. Харчування було дуже погане і недостатньо їжі. Туалет аварійний. Роботу розпочинали в 8-00 год. Їх попередили, що за невихід на роботу двічі будуть штрафувати на 5000 руб., а за третій раз виженуть за паркан. Майже все робили вручну. Кран лише декілька разів допомагав. Працювали до 23-ї год. Вихідних не було. Лише раз возили в душ. По воду ходили до колодязя, який був далеко. Білоруси, які працювали на будівництві, отримували гроші, а вони ні. Лише через три тижні їм стали виплачувати по 1000 руб. авансу в місяць. Коли вони почали скаржитися, приїздив ОСОБА_41 . Вони неодноразово телефонували ОСОБА_44 , щоб він їх забрав, оскільки самі вони не могли приїхати додому, бо не мали коштів. Білорус сказав їм, що гроші забрали ОСОБА_41 із ОСОБА_65 . Оскільки розрахунку так і не здійснили, через два місяці він поїхав на об`єкт в м. Москва, де працювали близько місяця. Про поїздку домовлявся ОСОБА_52 з ОСОБА_65 . Там були кращі умови проживання. Там їм двічі платили по 8000 руб., хоча обіцяв ОСОБА_62 заплатити по 35 тис. руб. 6000 руб. вирахували за гуртожиток. Полушина бачив один раз в Птичному, і раз в Москві, а Швидкого лише раз в Птичному.

Потерпілий ОСОБА_13 в суді першої інстанції пояснив, що він також разом з ОСОБА_24 їхав на заробітки. Спочатку їм говорили, що поїдуть в ОСОБА_66 , але потім на Птичне. Полушин обіцяв 1000 доларів США місячного заробітку, 3-разове харчування, гуртожиток. На кордоні його не пропустили, оскільки не було фото в паспорті та склали протокол про адмінправопорушення. Він поїхав до РФ пізніше, після до оформлення паспорту, який йому допоміг оформити ОСОБА_41 . По приїзду в Птичне ОСОБА_24 розповів йому, що їх обдурили, не заплатили грошей. Умови проживання та харчування були неналежні. Грошей не платили. Він двічі на тиждень телефонував ОСОБА_44 і скаржився. Коли приїздив ОСОБА_41 з ОСОБА_58 , то сказав, що їх обманув ОСОБА_50 і треба звертатися в прокуратуру, що гроші вони отримають, а якщо щось буде не так, то він сам їм заплатить. Він та брати ОСОБА_52 підписалися під заявою в білоруську прокуратуру про те, що їм не заплатили грошей. Полушин обіцяв завезти цю заяву прокурору. Він прохав ОСОБА_51 забрати додому ОСОБА_47 і ОСОБА_46 , але той відмовилися. На другому об`єкті їм заплатили по 10 тис. руб. По 6 тис. руб. вирахували за гуртожиток. По приїзду додому він телефонував ОСОБА_44 , який сказав, що вони, ніби то пошкодили авто ОСОБА_67 та викрали інструмент. Але це не правда, оскільки на будівництві скрізь було відео спостереження і охорона.

Свідок ОСОБА_28 показав, що в середині березня 2013 року Полушин спитав, чи не знає він будівельників. Він сказав, що знає і може допомогти. Полушин обіцяв заплатити йому по 100 доларів за кожного, кого він знайде. Говорив, що там будуть гарні умови, заробіток 1000 доларів США. Він запропонував ОСОБА_68 . Пізніше підвозив з Швидкім 4 працівників до таможні. В травні 2013 року забирав 8 чоловік з м. Москви на їх прохання. Дедусь скаржився що їм не заплатили, жили і поганих умовах, коштів хватило лише на дорогу додому. В розмові ОСОБА_69 говорив йому, що ОСОБА_41 пропонував і йому по 100 доларів США за кожного робітника, якого він знайде для роботи в РФ.

Показаннями вказаних свідків об`єктивно підтверджується, підтверджується ті обставини, що обвинувачуваний ОСОБА_10 , з іншою, особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, підвозив вказаних потерпілих з метою з метою експлуатації до державного кордону з Російською Федерацією, переміщував їх на кордоні через пункт пропуску, а також приїжджав в Російську Федерацію, в с. Птичне де працювали потерпілі.

Даними протоколів огляду місця події з фото-таблицями, які досліджені в суді першої інстанції підтверджується, що умови проживання потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 по місцю роботи в Російській Федерації були скрутні. (т. 3, а.п. 193-202, т. 3, а.п. 237-251, т. 4, а.п. 34-48 т. 4, а.п. 145-160, т. 4, а.п. 199-211, т. 4, а.п. 234-243, т. 5, а.п. 30-41, т. 5, а.п. 61-66, т. 5, а.п. 78-85, т. 5, а.п. 133-141)

Повідомлення ДПС України ІНФОРМАЦІЯ_2 про виконання доручення від 06.08.2013 р. № 51/1847 витягів з бази даних «Відомості про осіб, що перетнули Державний кордон України» щодо перетинання державного кордону України встановлено факти перетинання державного кордону України ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 та іншими потерпілими, які відповідають датам та часу, зазначеному в обвинуваченні. (т.6, а.п. 5-7 , а.п. 8-25, т. 6, а.п. 73-84, т. 6, а.п. 96-107, т. 6, а.п. 120-140, т. 6, а.п. 154-166)

Згідно схем зв`язків фігурантів на території РФ та РБ та схем протиправної діяльності та часових діаграм з`єднань аналізу деталізації телефонних з`єднань та фактів перетину державного кордону підозрюваних по кримінальному провадженню № 0000196 (т.7, а.с. 24-33) встановлено коло фігурантів здійснення ними протиправної діяльності та часові діаграми з`єднань по кожному епізоду, згідно яких вбачається, що Швидкий неодноразово телефонував особам, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження та в м. Москву. Також, обвинувачені спілкувались між собою. Це відповідає встановленій хронології телефонних з`єднань та фактам перетину Державного кордону обвинуваченими. (т. 7, а.п. 12-18).

Данними розшифровки аудіозапису телефонних зв`язків, який міститься на оптичному диску DVD- R та дослідження самого аудіозапису, який міститься на оптичному диску DVD- R потерпілі вимагали проведення розрахунку у особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, який посилався на осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження; ця особа з ОСОБА_10 домовлялися про отримання коштів від чоловіка на ім`я ОСОБА_62 (т.7, а.п. 37-71, 72)

Данними протоколу за результатами проведення оперативно-розшукового заходу за завданням № 000761 (29/8-1406т від 03.06.2013) та розшифровки аудіозапису телефонних зв`язків, що міститься на оптичному диску DVD-, аудиозапису, що міститься на оптичному диску DVD- R чоловік на ім`я ОСОБА_62 обіцяв вирахувати з кожного по 100 доларів та віддати ОСОБА_72 ; ОСОБА_40 з іншою особою обговорюють отримання грошей від ОСОБА_73 та обговорюють питання поїздки за грошима. R (т.7, а.п. 75-90)

Данними протоколу за результатами проведення оперативного-розшукового заходу за завданням № 000805 (29/8-2295т від 01.07.2013) підтверджується, що отримано інформацію про зустріч особи, відносно, якої матеріали виділені в окреме провадження та ОСОБА_10 з невстановленим чоловіком на ім`я « ОСОБА_62 », який передав їм гроші. (т.7, а. п. 100)

Відповідно аналізу деталізації телефонних з`єднань, результатів зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) мобільних терміналів та фактів перетину державного кордону по кримінальному провадженню № 0000196) встановлено хронологію телефонних з`єднань обвинувачених між собою, з потерпілими та особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, та фактів перетину Державного кордону ОСОБА_10 (т.7, а. п. 218-263)

Крім того, дослідженими в суді першої інстанції доказами підтверджується, що вказані потерпілі фактично не мали місця постійної роботи та належного заробітку, знаходились в скрутному матеріальному та уразливому становищі.

В враховуючі наведене, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги захисника про відсутність в діях обвинувачуваного ОСОБА_10 складу, кримінального правопорушення, передбаченого ст. 149 ч. 2 КК України.

Колегія суддів також не може погодитись з доводами апеляційної скарги прокурора про наявність в діях ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ст. 149 ч. 3 КК України тобто скоєння інкримінованого злочину організованою групою з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 28 ч. 3 КК України злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

З направленого до суду обвинувального акту (т 1 а. п. 2 16) вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачувався у вчинені інкримінованого злочину організованою групою двома особами громадянами Білорусії, які перебувають у розшуку, а також з одним громадянином України, який після винесення відносно нього вироку суду першої інстанції, апеляційним судом також оголошений у розшук і кримінальне провадження відносно нього виділене в окреме провадження.

При розгляді в суді першої інстанції кримінального провадження відносно двох осіб, суд першої інстанції обґрунтовано виключив з обвинувачення кваліфікуючу ознаку, вчинення злочину організованою групою.

Так, суд першої інстанції при розгляді кримінального провадженні відносно двох осіб був позбавлений можливості дослідити докази не лише стосовно конкретних злочинів, а й щодо тих ознак, які вказують на їх вчинення саме організованою групою: щодо виду об`єднання, мети його створення і плану злочинної діяльності, тривалості існування, матеріальної бази, кількості складу, вербування нових членів, структури та ієрархії об`єднання, наявності в нього корупційних зв`язків, існування правил поведінки, розподілу між ними функцій.

При розгляді кримінального провадження відносно одного обвинувачуваного ОСОБА_10 апеляційний суд також позбавлений можливості дослідити вказані докази щодо наявності саме організованої групи.

Судом першої інстанції дії обвинувачуваного ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ст., ст. 149 ч. 2, 263 ч. 1 КК України.

При розгляді цивільних позовів потерпілих суд першої інстанції в мотивувальній часті вироку суду вказав, що потерпілі не можуть вказати точного розрахунку позову, обсягу виконана них робіт, роботи у вихідні та святкові дні, нормативи, розцінки, суми отриманих авансів.

При цьому суд першої інстанції розрахував завдану потерпілим матеріальну шкоду, виходячи з мінімальної заробітної плати та той час в Україні.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним розрахунком судом першої інстанції матеріальної шкоди потерпілим. Тому вирок суду в цій частині підлягає скасуванню з поверхням справи на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Покарання обвинувачуваному ОСОБА_10 за інкриміновані злочини суд першої інстанції призначив у відповідності з вимогами ст. 65 КК України. При цьому судом першої інстанції врахований ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується, а також його роль у вчинені злочину. Судом також врахована думка потерпілих, які просили обвинувачуваного суворо не карати.

Призначене ОСОБА_10 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для призначення обвинувачуваному більш суворого покарання колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст., ст. 371, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково, вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2014 року відносно ОСОБА_10 в частині розгляду цивільного позову потерпілих про відшкодування матеріальної шкоди скасувати, а справу повернути в цій частині на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок суду відносно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4