У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2013 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді Фіцака Т.Д.,

суддів Хруняка Є.В., Кривобокової Н.М.

прокурора Рибки Л.Я.

потерпілого ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_1 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 липня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

Даним вироком,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, одруженого, з повною загальною середньою освітою, працював приватним підприємцем, згідно ст. 89 КК України не судимого, громадянина України, -

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч.1, 190 ч.2 КК України і призначено йому покарання: - за ст. 190 ч.1 КК України - один рік обмеження волі; - за ст. 190 ч.2 КК України - два роки позбавлення волі.

Згідно ст. 70 ч.1 КК України засудженому визначено покарання - два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 п.4 КК України остаточно визначено ОСОБА_2 покарання - два роки позбавлення волі, покарання за вироком Надвірнянського районного суду від 14 жовтня 2009 року за ст. 246 КК України покарання у вигляді 850 гривень штрафу, постановлено виконувати самостійно без звернення до виконання через сплату штрафу.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу змінено з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взято ОСОБА_2 під варту з зали суду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 - задоволено повністю. Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 38000 гривень майнової шкоди та 5000 гривень моральної шкоди. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 38000 гривень майнової шкоди та 5000 гривень моральної шкоди. В решті вимог цивільного позову залишено без розгляду. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - залишено без розгляду.

За вироком суду, ОСОБА_2 вчинив умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство). Крім того, вчинив умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) повторно, що завдало значної шкоди потерпілому.

Злочини вчинено ним при наступних обставинах: ОСОБА_2, являючись суб'єктом підприємницької діяльності, згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця вирішив шахрайським шляхом заволодіти грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 і у грудні 2007 року ОСОБА_2 шляхом обману уклав з ним усну домовленість на виготовлення дерев'яного будинку.

25.12.2007 року в смт. Богородчани Івано-Франківської області, ОСОБА_2 шляхом шахрайства отримав від потерпілого ОСОБА_4 гроші в сумі 1600 доларів США у якості авансу для заготівлі деревини, що еквівалентно 8800 гривень. В подальшому ОСОБА_2 умови усної угоди не виконав і грошові кошти, передані потерпілим ОСОБА_4 для будівництва будинку, використав на власні потреби.

Також, ОСОБА_2 у грудні 2007 року в с. Зелена, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, діючи умисно, повторно, шляхом обману і зловживання довірою, з корисливих мотивів, шляхом шахрайства, під приводом виготовлення дерев'яних будинків, запропонував потерпілій ОСОБА_5 виготовити їй дерев'яний будинок за суму 42500 гривень і в усній формі домовився з нею про придбання такого будинку. У період 2007-2008 року ОСОБА_2 шахрайським шляхом отримав від потерпілої ОСОБА_5 як передоплату для заготівлі деревини та будівництва будинку грошові кошти у сумі 2000 доларів США, що еквівалентно 10100 гривень. При цьому, ОСОБА_2 жодних дій по будівництву дерев'яного будинку та виконанні усної домовленості не здійснив, а отримані шахрайським шляхом грошові кошти використав на власні потреби.

У березні 2008 року в с. Зелена, Надвірнянського району ОСОБА_2 уклав усну угоду із потерпілим ОСОБА_3 на розпиловку деревини. Не виконавши домовленості, ОСОБА_2 шляхом обману і зловживання довірою повторно, з корисливих мотивів, заволодів пиломатеріали деревини хвойної породи в кількості 40 куб.м., що належали потерпілому ОСОБА_3, заподіявши потерпілому збитки на суму 38 000 гривень, і використав їх на власні потреби.

23.05.2008 року в м. Івано-Франківську у приміщенні квартири по вул. Будівельників, 27/82, ОСОБА_2, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману і зловживання довірою, під приводом отримання лісосіки в ДП «Надвірнянський лісгосп» та проведення спільної комерційної діяльності по переробці лісодеревини, отримав від потерпілого ОСОБА_1 гроші у сумі 38 000 гривень. Свою домовленість на отримання лісосіки та переробку деревини ОСОБА_2 не виконав, а заволодівши грошовими коштами шахрайським способом, використав їх на власні потреби.

В поданій апеляції потерпілий ОСОБА_1 вважає вирок суду незаконним, вказує, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати не за ч.2 ст. 190 КК України, а за ст. 190 ч.3 КК України, вважає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, внаслідок його м'якості, також вважає, що судом першої інстанції неправильно розглянуто цивільний позов. Просить вирок суду скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд.

Засуджений ОСОБА_2 подав заперечення на апеляцію, в яких вважає вирок суду законним, просить залишити апеляцію без задоволення, а вирок суду без зміни.

Заслухавши доповідь судді , пояснення потерпілого ОСОБА_1, який підтримав подану апеляцію та просив її задовольнити, хоч з цивільним позовом погодився, пояснення засудженого, який заперечив проти поданої апеляції, пояснення прокурора, яка заперечила проти поданої апеляції та просила залишити її без задоволення, а вирок - без зміни, дослідивши матеріали справи та обговоривши викладені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що подану апеляцію слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно із ст. 323 КПК України 1960 року, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. Судом першої інстанції вимог даної статті дотримано.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ст. 190 ч.1 КК України не оспорюється, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини засудженого ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України підтверджується наведеними у вироку доказами, що грунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, яким дана належна правова оцінка.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно кваліфіковано дії засудженого ОСОБА_2 за ст.190 ч.2 КК України, і така кваліфікація запропонована прокурором, який брав участь в розгляді справи, про що свідчить постанова про зміну обвинувачення ( а.с. 173-174 т.2 ).

Беручи до уваги показання потерпілих та свідків, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв як докази винуватості засудженого, і після ретельного дослідження давши їм належну оцінку, прийшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ст. 190 ч.2 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) повторно, що завдало значної шкоди потерпілому.

Як встановлено судом, епізоди шахрайських дій ОСОБА_2 були вчинені в 2007-2008 роках, коли згідно ЗУ «Про державний бюджет» та примітки до ст. 185 КК України великим розміром шкоди на момент вчинення злочину була матеріальна шкода відповідно більше 50000 і 64375 грн.

Діями підсудного по кожному злочину щодо окремого потерпілого було заподіяно шкоду у менших розмірах, а саме від 8800 до 38000 грн., тобто не у великих , а значних розмірах. При цьому, його дії не охоплювались єдиним умислом, вчинялись щодо різних потерпілих, в різний час, за ознакою повторності.

За таких обставин, дії ОСОБА_2 судом правильно кваліфіковано за ст. 190 ч.2 КК України, оскільки він шляхом шахрайства заволодів коштами потерпілої ОСОБА_5 на 10100 грн., ОСОБА_3 на 38000 грн., ОСОБА_1 на 38000 грн. за ознаками повторності та значного розміру, а тому посилання апелянта на те, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ст. 190 ч.3 КК України є безпідставними.

Дії ОСОБА_2 щодо потерпілого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 190 КК України кваліфіковано правильно, оскільки він шляхом шахрайства заволодів його 8800 грн., що є значним розміром.

Колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції постановлений з дотриманням вимог ст. 65 КК України, є мотивованим, обґрунтованим і справедливим.

Призначаючи засудженому покарання, суд першої інстанції належним чином врахував всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого, а також вимоги ст. ст. 66, 67 КК України щодо обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи наведене, на думку колегії суддів, суд належним чином мотивував свої висновки в частині кваліфікації дій засудженого, доведеності його вини у вчиненні злочинів, передбачених ст. 190 ч.1, 190 ч.2 КК України та призначенні покарання, і застосуванні ст. 70 КК України.

Доводи ж апеляції потерпілого про неправильність розгляду цивільного позову є безпідставними, оскільки не підтверджені матеріалами справи.

Судом цивільний позов розглянуто згідно положень ст. 328 КПК України 1960 року з посиланням на ст. 1166 ЦК України, і висновки суду в тій частині є достатньо мотивованими.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання про відсутність апеляційних підстав для скасування вироку суду, вважає подану апеляцію необґрунтованою, а призначене покарання судом першої інстанції необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 липня 2013 року щодо ОСОБА_2 залишити - без зміни, а апеляцію потерпілого ОСОБА_1 - без задоволення.

Головуючий Т.Д. Фіцак

Судді: Є.В. Хруняк

Н.М. Кривобокова

Згідно з оригіналом

Суддя Т.Д. Фіцак