Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/8166/14-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2015 року Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Коростені кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малина Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2
у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.4 КК України,

Відповідно до обвинувального акту від 22.10.2014 року під час досудового розслідування встановлено, що на початку квітня місяця 2014 року, ОСОБА_4 , слідуючи в електропоїзді сполученням «Коростень-Київ знайшов пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 ( № НОМЕР_2 ). Того ж дня, тобто на початку квітня місяця 2014 року, ОСОБА_4 , маючи умисел на підроблення та використання документа, який видається державною установою і надає право безкоштовного проїзду в приміському залізничному транспорті, з метою використання підробленого посвідчення для проїзду в приміському залізничному транспорті, за місцем свого проживання, а саме в с. Крушники Малинського району Житомирської області, у вищевказане пенсійне посвідчення особисто здійснив заміну фотографії шляхом вклеювання іншої фотографії, а саме: замість фотокартки власника посвідчення вклеїв свою фотокартку.
Пенсійне посвідчення згідно Постанови Кабінету Міністрів № 354 від 17.05.1993 року надає пільги безкоштовного проїзду інвалідам всіх груп і категорій та пенсіонерам в приміському залізничному транспорті, які і отримував ОСОБА_4 в подальшому використовуючи підроблене пенсійне посвідчення для пільгового безкоштовного проїзду в приміському залізничному транспорті, завідомо знаючи та усвідомлюючи, що не являється пенсіонером ні по віку, ні по інвалідності, а тому не має права мати і використовувати вищевказаним чином отримане пенсійне посвідчення.
Так, 8 жовтня 2014 року о 18 годині 59 хвилин на залізничному вокзалі ст. Коростень Південно -Західної залізниці ОСОБА_4 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, предявив квитковому касиру, як документ що надає право безкоштовного проїзду приміським залізничним транспортом, підроблене пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 ( № НОМЕР_2 ) та отримав по підробленому пенсійному посвідченню безкоштовний пільговий квиток № НОМЕР_3 дійсний для проїзду від ст. Коростень до ст. Тишів. Пенсійне посвідчення та придбаний по ньому проїзний квиток в подальшому були вилучені у ОСОБА_4 працівниками міліції в приміщенні чергової частини ЛВ на ст. Коростень УМВС України на Південно Західній залізниці, куди останнього було доставлено.
Такі умисні дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 358 КК України, як умисні дії, що виразились у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права або звільняє від обовязків з метою його використання та за ч. 4 ст. 358 КК України як умисні дії, що виразилися в використанні завідомо підробленого документа.
Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.4 КК України в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ст.358 ч.1 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, за ч.4 ст. 358 КК України 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів сторони погодили покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 рік 6 місяців, поклавши згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_4 обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично зявлятись для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 ч. 4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Частиною 5 ст. 469 КПК України визначено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись у будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Так, злочини, передбачені ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.4 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, є злочинами невеликої тяжкості.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 22.10.2014 року про визнання винуватості між старшим прокурором Коростенської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ч. 2 ст.373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд -
Затвердити угоду від 22.10.2014 року про визнання винуватості між старшим прокурором Коростенської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 358 ч.1, 358 ч.4 КК України і призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання
за ст. 358 ч.1 КК України - 1 рік обмеження волі;
за ст. 358 ч. 4 КК України - 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 за сукупністю злочинів покарання 1 рік 6 місяців обмеження волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 рік 6 місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично зявлятись для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, повязані із залученням експерта для проведення судово технічної експертизи документів в сумі 491 грн. 40 коп.
Речовий доказ по справі: підроблене пенсійне посвідчення зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.
Суддя: