Справа № 11-
Головуючий у І інстанції - Соловей В.В.
185 ч. 3 КК України.
Доповідач - Демченко О.В.
Апеляційний суд Чернігівської області в складі :
головуючого судді - Щербакова О.С.
суддів - Демченка О.В., Миронцова В.М.
з участю прокурора - Надточій О.В.
засудженого - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляціями адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 та
засудженого ОСОБА_1 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, українець, громадянин України,
уродженець та мешканець АДРЕСА_1, із середньою освітою, не одружений, раніше не
судимий,
засуджений: за ст. 186 ч. 1 КК України
до 1 року позбавлення волі; за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворої міри покарання більш суворою, остаточно до відбування покарання
ОСОБА_3 призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 2 роки та покладено обов'язки передбачені ст. 76 КК
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженець та мешканець АДРЕСА_2, українець,
громадянин України, із середньою освітою, вдівець, раніше судимий Козелецьким
районним судом Чернігівської області:
- 29 березня 1979 року за ст.ст. 17, 117 ч. 1, 118, 42 КК
України (1960 р.) до 8 років позбавлення волі, 19 жовтня 1979 року Згідно Указу
Президії ВР СРСР „Про амністію” вирок переглянуто і скорочено строк покарання
до 4 років 4 місяців 21 дня позбавлення волі; ,
- 16 березня 1984 року за ст.ст. 215-3 ч. 1, 140 ч. 2, 208, 206 ч. 2, 222
ч. 1, 42, 43 КК України (1960 р.) до 6 років 9 місяців позбавлення волі;
- 6 серпня 1996 року за ст.ст. 140 ч. 3, 142 ч. 2, 42 КК України (1960 р.)
до 8 років позбавлення волі;
- 12 листопада 2004 року за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2, 70 КК України до 3
років 6 місяців позбавлення волі, звільнений із місць позбавлення волі 7 грудня
2006 року умовно-достроково на 1 рік 29 днів,
засуджений: за ст. 185 ч. 3 КК України до 3
років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком
ОСОБА_1 частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком і
остаточно до відбування йому покарання призначено 3 роки 8 місяців позбавлення
Стягнуто із засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_1 402 грн. 75 коп. судових витрат,
за проведення дактилоскопічних експертиз, на користь держави та 710 грн. на
користь потерпілого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Вироком
суду ОСОБА_3 та ОСОБА_1 визнані винними і засуджені за таких обставин.

Наприкінці
листопада 2007 року ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, на
АДРЕСА_3, вихопив із рук ОСОБА_5 клейончасту сумку, в якій знаходилися паспорт
громадянина України на ім'я ОСОБА_5, DVD-плеєр марки „Самсунг P-366KD”, DVD-диски до нього у
кількості 40 шт., відкрито заволодівши цим майном, чим завдав майнової шкоди потерпілому на
загальну суму 1 110 грн.

У
ніч із 21 на 22 грудня 2007 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_1
проникли до дачного будинку, належного ОСОБА_6, що знаходиться в АДРЕСА_4,
звідки таємно викрали електрочайник вартістю 30 грн., телевізор марки „Фунай”
вартістю 150 грн., магнітофон „Соні” вартістю 120 грн., ковдру бавовняну
вартістю 150 грн., військовий бушлат вартістю 80 грн., дублянку чоловічу
вартістю 180 грн., сумку клейончасту вартістю 15 грн., обігрівач повітря
вартістю 100 грн., телевізійну антену вартістю 30 грн., пачку металевих кришок
для консервування вартістю 12 грн., закруточну машинку вартістю 30 грн.,
покривало вартістю 10 грн., настінний годинник вартістю 25 грн., дерев'яну
поличку із кованою основою вартістю 70 грн., праску вартістю 50 грн., тент для
палатки вартістю 300 грн., матрац надувний вартістю 100 грн., блок управління
від нагрівача вартістю 350 грн., а всього на загальну суму 1 802 грн.

25
грудня 2007 року, у нічний час, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з метою крадіжки проникли до
будинку, належного ОСОБА_4, що знаходиться в АДРЕСА_5, звідки таємно викрали
два шерстяні килими загальною вартістю 400 грн., три картини загальною вартістю
180 грн., десять пляшок горілки „Русская” загальною вартістю 100 грн., сувенір
- оленячі роги вартістю 30 грн., а всього на загальну суму 710 грн.

Не погоджуючись з даним вироком суду адвокат ОСОБА_2 в
інтересах засудженого ОСОБА_1 подав апеляцію, в якій просить вирок скасувати, а справу провадженням закрити у зв'язку з
відсутністю в діях його підзахисного складу злочину. Вважає постановлений вирок
суду незаконним, необґрунтованим, висновки якого не відповідають фактичним
обставинам справи та має місце істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону. Зазначає, що вина
ОСОБА_1 не доведена доказами, що містяться в матеріалах справи. На його думку,
обвинувачення у вчиненні злочинів ОСОБА_1 у вироку суду ґрунтується лише на
неправдивих показаннях ОСОБА_3 та на припущеннях, а також на доказах, здобутих
незаконним шляхом.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду переглянути на предмет
його законності. В підтвердження доводів апеляції посилається на незаконність
постановленого вироку суду та невідповідність його висновків фактичним
обставинам справи. Вважає, що його вина не доведена доказами, що містяться в
матеріалах справи.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1, думку прокурора, який вважав вирок
суду законним та обґрунтованим, а апеляції адвоката та засудженого
безпідставними, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши
доводи викладені в апеляціях, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляції
задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин,
встановлених судом, ґрунтується на допустимих і достатніх, ретельно досліджених
в судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, яким суд дав
належної правової оцінки.

Як на досудовому слідстві так і в засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1
категорично заперечував про свою причетність у скоєнні зазначених злочинів.

Проте такі твердження засудженого, є безпідставними та спростовуються
дослідженими судом доказами.

Будучи неодноразово допитаним як на досудовому слідстві так і в судовому
засіданні ОСОБА_3 послідовно зазначав, що він спільно з ОСОБА_1 за його
пропозицією скоював таємне викрадення чужого майна з дачних будинків, які
належать потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Дані свідчення ОСОБА_3 можна цілком розцінювати як достовірні, вони
узгоджуються з його явками з повинною, у яких він детально розповів про способи
скоєння злочинів, назвав свого співучасника - ОСОБА_1 та перелічив викрадене (а.с. 21, 162).

При проведенні відтворення
обстановки та обставин події Набільський
також назавав ОСОБА_1 як співучасника злочину, він детально розповідав про
обставини вчинення ним спільно з ОСОБА_1 крадіжок (а.с. 121-128, 195-200).

Після написання ОСОБА_3 явки з повинною, при огляді працівниками міліції
помешкання, в якому тимчасово проживав ОСОБА_1, було знайдено речі, викрадені у
потерпілого (а.с.23-25, 27)

В своїх послідовних показаннях потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вказували на
те, що з їх дачних будинків було скоєно крадіжку. Їхні показання в частині способу проникнення
в будинки, кількості викрадених речей співпадають з показаннями ОСОБА_3, іншими
доказами по справі. Зокрема, потерпілий ОСОБА_4 вказував на викрадення з його
будинку кількох картин шляхом вирізання
їх з рам (а.с. 168). На такий спосіб скоєння злочину ОСОБА_1 вказував у своїх
показаннях ОСОБА_3 (а.с. 251).

Показання потерпілих про обставини і спосіб
викрадення належного їм майна підтверджені: протоколами огляду місця події
(а.с. 7-8, 23, 161) та доданими до них фототаблицями (а.с. 9-13, 24-25) з яких
вбачається, що до цих помешкань було
здійснене проникнення і там зроблений обшук. Речові докази по справі - майно,
яке належить потерпілим, було вилучене у
ОСОБА_1, що також прямо підтверджує його пряму участь в скоєнні злочинів. (а.с.
26, 28, 145).

З висновку дактилоскопічної експертизи №
4 від 11 січня 2008 року вбачається, що виявлені на місці пригоди 22
грудня 2007 року в будинку ОСОБА_6 сліди пальців рук залишені середнім та
безіменним пальцями правої руки ОСОБА_1 (а.с. 77-78, 80)

В ході розгляду справи судом першої інстанції було здобуто докази того, що
ОСОБА_1 шляхом здійснення психологічного тиску на ОСОБА_3 намагався схилити
його до дачі неправдивих показань. Зокрема, свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 дали в суді свідчення про те, що
як особисто ОСОБА_1 так й інші особи на
його прохання погрожували Набільському
як особисто, так і по телефону, вимагаючи, щоб він не вказував органам
досудового слідства на ОСОБА_1 як співучасника своїх злочинів.

Саме з цих підстав місцевим судом цілком підставно були відхилені як
недостовірні показання свідків ОСОБА_10
та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1, які намагалися здійснити вплив на ОСОБА_3 під час досудового слідства.

Апеляційний суд відхиляє твердження апеляцій на користь ОСОБА_1 про
незаконність здобуття доказу - відбитків пальців, які суд поклав в
обґрунтування вироку.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 22 грудня 2007 року (а.с. 7-13), сліди пальців рук були знайдені при огляді
помешкання потерпілої ОСОБА_6 Огляд
проводився посадовою особою органів внутрішніх справ, яка мала право проводити
цю слідчу дію. Вона проводилась з участю
понятих, протокол про її проведення відповідним чином оформлений і підписаний
усіма учасниками слідчої дії. Сліди
пальців рук, знайдені при огляді, зафіксовані й оформлені цими ж учасниками
слідчої дії, що підтверджено їхніми підписами та долучені до матеріалів
кримінальної справи. В послідуючому вони стали предметом експертного
дослідження.

Таким чином, твердження апеляції про
незаконність отримання доказу - відбитків пальців рук, не ґрунтується на фактичних
обставинах справи і судом відхиляється.

Апеляційний суд відхиляє твердження
апелянтів про непричетність ОСОБА_1 до інкримінованих йому злочинів і
придбання ним викрадених речей у ОСОБА_3 ці твердження спростовані низкою
наведених вище доказів.

Таким чином, суд першої інстанції, виходячи з аналізу зібраних доказів,
зробив правильний висновок про те, що засуджений ОСОБА_1 вчинив таємні
викрадення чужого майна, поєднані із проникненням у житло, за попередньою
змовою групою осіб, вчинені повторно і правильно кваліфікував його дії за ст.
185 ч. 3 КК України.

А тому твердження ОСОБА_1 про те, що він не скоював злочинів, за які його
судом визнано винним, апеляційний суд розцінює, як позицію захисту з метою
уникнення від кримінальної відповідальності, за вчинення зазначених діянь.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_1, суд у відповідності з
вимогами ст. 65 КК України призначив його, враховуючи характер та ступінь
тяжкості вчинених злочинів, особу ОСОБА_1 та всіх інших обставин справи.

Призначене
засудженому ОСОБА_1 покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та
попередження нових злочинів. З урахуванням даних про попередні судимості
ОСОБА_1, скоєння ним злочинів період умовно-дострокового звільнення від
покарання за попереднім вироком, єдиним покаранням для нього може бути лише
позбавлення волі. До того ж місцевий суд призначив його у межах, близьких до
мінімальних, передбачених законом за даний злочин.

Істотних
порушень норм кримінально-процесуального закону, що б потягло за собою
безумовне скасування вироку, по справі не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 379 КПК України,
апеляційний суд -

у х в а л и в :

Апеляції адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 та засудженого
ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду
Чернігівської області від 24 липня 2008 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

С У Д Д
І:

О.В. Демченко
О.С. Щербаков
В.М. Миронцов