Справа № 667/1605/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2015 року Комсомольський районний суд міста Херсона у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі : ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні кримінальне провадження №0000089 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період, водія-заправника взводу заправки технічної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
У відповідності до обвинувального акту від 28.02.2015 року під час досудового розслідування встановлено, що 31 березня 2014 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України №1225-VII від 17 березня 2014 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат запасу ОСОБА_4 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Цього ж дня наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №76 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначений на посаду водія-заправника взводу заправки пальним технічної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення зазначеної військової частини, на якій проходе військову службу по теперішній час.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушне додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення.
30 липня 2014 року солдат ОСОБА_4 відповідно до рішення командира технічної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 вибув у чергове звільнення строком на 5 діб - з 30 липня по 3 серпня 2014 року.
О 8 годині 4 серпня 2014 року по закінченню звільнення ОСОБА_4 зобов`язаний був з`явитися до місця служби - військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте, солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення зазначених вище вимог законодавства, перебуваючи поза розташуванням військової частини, вирішив вчасно на службу не з`являтись та ухилитись від виконання обов`язків військової служби.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 2 серпня 2014 року поїхав по території України провідувати своїх родичів і друзів у Харківській і Київській областях та згодом зупинився у товариша в селі Музичі Києво-Святошинського району Київської області, де перебував до 30 січня 2015 року. Протягом часу ухилення від військової служби, солдат ОСОБА_4 проводив час вільно, на власний розсуд, вживав спиртні напої та іноді працював на будівництві.
У подальшому, ОСОБА_4 вирішив припинити ухилятися від проходження військової служби та 30 січня 2015 року прибув добровільно до місця служби - військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , після чого 31 лютого 2015 року з`явився до органів військової прокуратури із зізнанням.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 за викладених вище обставин обвинувачується у тому, що він, будучі військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді водія-заправника взводу заправки пальним технічної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , о 8 годині 4 серпня 2014 року без поважних причин, не з`явився вчасно на службу - до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , та продовжував ухилятися від військової служби до 31 січня 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
28.02.2015 року між прокурором військової прокуратури Херсонського гарнізону південного регіону України ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000089, та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, в обсязі підозри. Вказаною угодою сторони погодили покарання за ч.3 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер підозри, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженого сторонами покарання.
Керуючись ст.ст.314,373,374,475 КПК України, суд
З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 28.02.2015 року між прокурором військової прокуратури Херсонського гарнізону південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за кримінальним провадженням №0000089.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік шість місяців.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м.Херсона шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1