Справа 11-312007р.
інстанції: Степаненко
О.А. Доповідач: Моісеєнко Т.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
січня 11 дня
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого Ященка В.А.

Суддів Моісеєнко Т.М., Сінашенко
В.Г.

З участю прокурора Кононенко К.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за апеляцією засуджених

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок
Сумського районного суду Сумської області від 6

листопада 2006
року яким

ОСОБА_1, раніше судимого:

26.06.2002р. за ст.ст. 185
ч.2,185 ч. 3,296 ч. 2, 186 ч.
2,304,69,70 КК
України до позбавлення волі на строк 4 роки 6
місяців. Звільнений
13.12.2005р. умовно - достроково на 8 місяців 2
дні. засуджений за
ст. 185 ч.
З КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На
підставі ст. 71 КК
України до призначеного покарання частково, у вигляді 6
місяців позбавлення волі, приєднано покарання за вироком
Сумського районного суду Сумської області від 26 червня 2002 року і остаточно за сукупністю вироків визначено
покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6
місяців.

ОСОБА_2, раніше судимий:

13. 11.
2002 р. за ст.ст. 185
ч. 3,15,185 ч. 3,70 ч.4 КК України до позбавлення волі на строк З роки 8
місяців.

Звільнений 14.07.2005р. на підставі
п. «б» ст. З Закону України «Про амністію» від
31.05.2005р. умовно -
достроково на строк 8
місяців, засуджений за ст. 185
ч. З КК України до позбавлення волі
на строк 3 роки
6 місяців;

·
за
ст.309 ч. 1 КК
України до позбавлення волі на строк 1 рік;

·
за
ст. 395 КК
України до арешту на строк 6 місяців.

На підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів
ОСОБА_2 визначене покарання у виді позбавлення волі на
строк 3
роки 6 місяців.

Згідно ст. 71
КК України до призначеного покарання
частково в виді 6 місяців
позбавлення волі, приєднано
покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 26
червня 2002
року і остаточно визначене
покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4
роки.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винними та засуджені
за скоєння злочину за слідуючих обставин :

13.02.2006
року Сумським районним судом
Сумської області відносно ОСОБА_2 був встановлений адміністративний нагляд
терміном на 12 місяців
та встановлені слідуючи обмеження:
1) зобов'язати
явкою на реєстраційну відмітку в період нагляду за адресою м. Суми вул. Баумана, 11 щомісячно кожної суботи в кабінет №
6 з 8-00 до 12-00 години. 2) Заборонити вихід з помешкання за місцем проживання
в період з 20-00 до
4-00 години
ранку без отримання спеціального
дозволу керівництва Сумського РВ УМВС України в Сумської області. При необхідності виходу на роботу під час дії даної
заборони піднаглядний зобов'язаний попередити керівництво Сумського РВ та надати відповідну довідку з
місця роботи. 3) Заборонити
виїзд за межі населеного пункту місця
проживання на постійне чи тимчасове проживання без письмового дозволу
керівництва Сумського РВ УМВС України в Сумській області. В разі необхідності
виїзду за територію проживання піднаглядний зобов'язаний письмово повідомити
про це керівництво Сумського РВ
УМВС України в Сумській області про мету, термін, точну адресу, отримати дозвіл
та маршрутний лист, в якому зробити
необхідні реєстраційні відмітки. 4) Заборонити перебування в барах, ресторанах, магазинах та інших місцях де спиртні
напої реалізуються на розлив, а також на вокзалах та
ринках за місцем проживання.

13.02.2006
року ОСОБА_2 був ознайомлений з
постановою Сумського районного суду Сумської області про встановлення відносно
нього адміністративного нагляду і йому роз'яснено, що він не може без поважних
причин покинути місце свого проживання, а лише з письмового дозволу органів внутрішніх справ, а також був
попереджений про кримінальну відповідальність за порушення адміністративного нагляду.

В кінці липня 2006 року ОСОБА_2 з метою ухилення від адміністративного
нагляду покинув місце свого проживання -
АДРЕСА_1 без
відповідного на то дозволу працівників міліції Сумського РА УМВС України в Сумській області, тим самим порушив ст. 9
Закону України «
Про встановлення адміністративного нагляду за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

4.01.2006
року близько 18
год. ОСОБА_2 та особа, матеріали
відносно якої зупинені в зв'язку
з хворобою, АДРЕСА_2, проникли до приміщення
ангару, який належить ОСОБА_3, звідки таємно викрали три металевих швелера, вартістю 530
грн. 55 коп.

5.01.2006
року о 1
год. ОСОБА_2, ОСОБА_1 та особа,
матеріали відносно якою зупинені
в зв'язку з хворобою, проникли до приміщення ангару, якій належить ОСОБА_3 ,
розташованого АДРЕСА_2, звідки
таємно викрали три металевих швелера, вартістю 530 грн.55 коп.

На початку грудня 2005 року ОСОБА_2 біля річки Сироватка, що в с.
К Сироватка Сумського району, знайшов полімерний пакет червоно -
зеленого кольору, в якому знаходились
висушені подрібнені рослини коноплі
Знаючи, що рослини коноплі є наркотичним засобом, ОСОБА_2 забрав пакет з коноплею до себе до дому, АДРЕСА_1, де положив її за диван в вітальній кімнаті та зберігав
без мети збуту. 27. 01. 2006 року
під час обшуку домоволодіння ОСОБА_2 працівниками міліції було виявлено та вилучено пакет з особливо небезпечним
наркотичним засобом « канабіс»
( маріхуана)
вагою в висушеному стані 55,45 гр.

В поданих апеляціях засуджений ОСОБА_1 просить пом'якшити
призначене йому покарання, оскільки його дії по
викраденню майна ОСОБА_3 підпадають під адміністративну відповідальність, крім
того його дії невірно кваліфіковані за ч. З ст. 185
КК України, оскільки він не проникав до ангару.

Засуджений ОСОБА_2 просить пом'якшити призначене йому
покарання, врахувавши його стан здоров'я та
повернення потерпілому викраденого майна.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення
вироку без зміни, а апеляцій без задоволення,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1
задоволенню не підлягають.

Висновок суду про доведеність вини засуджених ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у скоєнні злочинів за
обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам і є обгрунтованим.

Доводи
апеляції засудженого ОСОБА_1 в частині невірної кваліфікації його дій по викраденню майна потерпілого ОСОБА_3, а саме
відсутність такої кваліфікуючої обставини, як проникнення в житло, апеляційним судом не перевіряються
згідно вимог ст. 365 ч.
1 КПК
України. На а.с. 280
протоколу судового засідання
мається запис, що засуджений ОСОБА_1 свою вину визнає повністю і погоджується не досліджувати
докази по справі. Зміст ст. 299 КПК України
підсудному роз'яснений і він розуміє, що буде позбавлений права
оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному
порядку.

Що стосується доводів апеляції засудженого ОСОБА_1 про
те, що його дії по викраденню майна
ОСОБА_3 тягнуть за собою адміністративну відповідальність, є необгрунтованими.

Відповідно до вимог закону, станом на 5.01.2006
року, на час скоєння крадіжки майна потерпілого ОСОБА_3, дрібною вважалася крадіжка
чужого майна на суму 525 грн.
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та особа, матеріали
відносно якої зупинені в зв'язку з хворобою, таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_3
на суму 530 грн. 55 коп., тому їх дії вірно кваліфіковані за ст. 185 ч. З КК України, оскільки вони таємно викрали
чуже майно, повторно, з проникненням до приміщення,
за попередньою змовою групою осіб.

Що стосується покарання, яке суд призначив засудженим
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Як вбачається з вироку суду, при призначенні покарання
суд врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, даних про особу засуджених, а
також враховані обставини, які пом'якшують покарання.

Призначивши засудженому ОСОБА_2 спочатку покарання за
кожний злочин окремо в межах санкції
закону, за якими він засуджений, суд визначив остаточне покарання за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим, а засудженому ОСОБА_1 призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією
закону, по якому він засуджений. Призначивши
засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 остаточне покарання за сукупністю вироків, суд виходив з того, що це покарання має
бути більшим від того, яке призначене за новим вироком, тому не може вважатися надто суворим і несправедливим і підстав
для його пом'якшення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 362,365,366,377
КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Сумського районного суду
Сумської області від 6 листопада
2006 року
відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без
зміни, а апеляції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - без задоволення.