Спр.№1-13607
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2007
року. Тячівський
районний суд Закарпатської області

в складі:

головуючого
судді Розман М.М.

при секретарі
Цех Г.М.

з участю
прокурора Братюк В.П.

захисника
ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальну

справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження, громадянки
України, уродженки та мешканки
АДРЕСА_1, України, одруженої, на

утриманні 1
малолітня дитина, з вищою освітою, керуючої Буштинським відділенням

філії
Закарпатського РУ ЗАТ КБ
«Приватбанк», раніше не судимої, у вчиненні злочину,

передбаченого
ст.ст. 365 ч.1,382 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1,
працюючи на посаді керуючої Буштинським відділенням філії Закарпатського РУ ЗАТ
КБ «Приватбанк» ,
будучи службовою особою , 07.07.2006 року, близько 18 год. , біля будинку
АДРЕСА_2, перевищуючи свої службові повноваження, вчиняючи дії, які явно
виходять за межі наданих їй прав та повноважень, в порушення ст. 20 Закону
України «Про заставу» п.п. 2.11, 2.15 Договору застави №MKN1AK02260003 від 10.05.2005
року по причині виниклої незначної заборгованості за кредит та відсотках по
ньому, протиправно, примусово, з допомогою сторонніх для банку, запрошених нею
осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вилучила вОСОБА_5, мешканки АДРЕСА_3придбаний нею
згідно кредитного договору MMKN1AK02260003 від 28.04.2005 року автомобіль марки ВАЗ-2107,
номерний знак НОМЕР_1, позбавивши таким чином ОСОБА_5 права володіти і
користуватися вказаним транспортним засобом, що заподіяло істотну шкоду
охоронюваним законом її правам та інтересам.

Крім цього ,
13.09.2006 року оперуповноважений в ОВС УБОЗ УМВС України в Закарпатській
області майор міліції ОСОБА_24, виконуючи свої службові обов'язки, з метою
отримання необхідної для роботи інформації, надав для ознайомлення керуючій
Буштинським відділенням філії ЗАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 постанови Тячівського
райсуду від 12.09.2006 року про надання дозволів на відкриття банківської
таємниці клієнтів банку : ОСОБА_6, мешк. АДРЕСА_4, ОСОБА_7, мешк. АДРЕСА_5,
ОСОБА_8, мешк. АДРЕСА_6, ОСОБА_9, мешк. АДРЕСА_7, 12, ОСОБА_10, мешк.
АДРЕСА_8, ОСОБА_11, мешк. АДРЕСА_9, ОСОБА_12, мешк. АДРЕСА_10, ОСОБА_13,
мешк. смт АДРЕСА_11, ОСОБА_14, мешк. АДРЕСА_12 у повному обсязі з моменту
відкриття рахунку. При цьому ОСОБА_1 , ознайомившись з даними постановами
Тячівського райсуду та з вимогою працівника міліції ОСОБА_24 надати необхідні
банківські документи, які стосуються вказаних в постановах осіб, будучи
службовою особою, в порушення ст. 62 Закону України «Про банки і банківську
діяльність», ст. 3 Постанови

2

Правління Національного банку України № 267 від 14 липня
2006 року «Про затвердження правил зберігання, використання та розкриття
банківської таємниці» необгрунтовано, особисто письмово вказавши на зворотній
сторінці кожної з 9-ти постанов Тячівського райсуду непередбачені в законі підстави, відмовила працівнику
міліції в наданні документів, чим умисно відмовилася виконати вищенаведені
постанови Тячівського райсуду,
що набрали законної сили.

ПідсуднаОСОБА_1 в
судовому засіданні свою вину не визнала. На підставі ст.. 63 Конституції
України від дачі показань відмовилася. Просить її виправдати.

Розглянувши
матеріали кримінальної справи , суд вважає , що вина підсудної ОСОБА_1 у
вчиненні інкримінованих їй злочинів в судовому засіданні доведена повністю і це
стверджується зібраними під час досудового слідства та дослідженими в судовому
засіданні наступними доказами.

Так, показаннями
потерпілої ОСОБА_5 в
судовому засіданні стверджено , що в квітні 2006 року в Буштинському відділенні
«Приватбанку» нею був укладений кредитний договір на придбання автомашини марки
ВАЗ-2107 , оскільки попередня автомашина , яка була у її власності, була сильно
пошкоджена при ДТП. З винною
в ДТП особою
вони домовилися, що вона візьме в кредит автомобіль, а він буде сплачувати
кредит та відсотки по ньому і таким чином відшкодує їй пошкоджений автомобіль.
При укладенні кредиту ОСОБА_15 виступив гарантом. Також при цьому був укладений
договір застави даного автомобіля.

А 07.07.2006
року , приїхавши в м. Тячів, вона залишила машину біля будинку зятя ОСОБА_16,
якому передала ключі, а сама пішла в місто. Коли повернулася , то машини вже не
було. Зі слів зятя довідалася , що машину забрали працівники банку у зв'язку з
заборгованістю по кредиту. Після цього вони з зятем поїхали в смт. Буштино в
банк, де просили ОСОБА_1 повернути їм машину, на що вона відмовила до погашення
заборгованості. В подальшому , у вересні місяці 2006 року вона особисто
погасила заборгованість в сумі 5500 гривень і тільки після цього ОСОБА_1
віддала їй машину , на якій вже був поломаний замок. При цьому на вимогу
ОСОБА_1 вона змушена була написати розписку про відсутність до неї і сина
претензій. Цивільний позов на даний час не підтримує.

Свідок ОСОБА_16
в судовому засіданні пояснив , що після ДТП, яку вчинив ОСОБА_15 в 2004 році,
автомобіль ВАЗ-2107, який належав його тещі ОСОБА_5 відновленню не підлягав, а
тому останній взяв в кредит новий автомобіль тієї ж марки, виступаючи при цьому
поручителем , заплатив за машину перший внесок, а потім відмовився платити за
неї, оскільки не мав грошей.Також при укладенні кредитного договору був
укладений і договір застави автомашини.На машині постійно їздила теща, він
їздив разом з нею , оскільки довіреності на керування даною машиною не мав.

07.07.2006 року
його теща залишила автомобіль біля його будинку , залишила йому ключі, а сама
пішла в місто. В подальшому до нього приїхала ОСОБА_1 з сином та ще одним
молодим чоловіком. Вона зайшла у двір разом з хлопцями та сказала, що хоче
забрати машину ВАЗ-2107, так як по ній існує заборгованість. Стала вимагати від
нього ключі від машини. На це він відповів , що без власниці або без поручителя
ОСОБА_15 ключі від машини не віддасть. Тоді чоловіки, які прийшли з ОСОБА_1
стали зламувати закриті дверцята. Побачивши це, він вирішив заїхати у двір, але
ОСОБА_1 ,ставши перед машиною , перешкодила йому в цьому. Тоді він заглушив
двигун машини і ОСОБА_1 запропонувала дозволити їй оглянути машину. Він
погодився , пустив її в салон автомобіля , але потім на водійське сидіння сів
її син, який зламав кермо та замок запалювання і завів машину.За кермо сів
інший чоловік і вони поїхали в невідомому напрямку. В подальшому він подав
заяву в прокуратуру району.

Після погашення
кредиту ОСОБА_1 повернула їм автомобіль , на якому був замінений замок
запалювання, та пошкоджено кермо.

Свідок ОСОБА_16
в судовому засіданні ствердив, що йому зателефонував начальник відділу
Закарпатського регіонального управління Приватбанку ОСОБА_21 і попросив надати
допомогу керуючій Буштинського відділення ОСОБА_1 при вирішення питання щодо
проблемного кредиту. Він під'їхав до будинку ОСОБА_17 з ОСОБА_1. Там склав акт
вилучення автомашини. ОСОБА_18 сів за кермо та за пропозицією ОСОБА_1 завів

3

двигун автомобіля без ключів і відігнав його від будинку
ОСОБА_17. Якихось конкретних вказівок щодо цього ОСОБА_21 йому не давав..

Свідок ОСОБА_19
в судовому засіданні пояснив, що являється водієм-інкасатором Тячівського
відділення Приватбанку, а 07.07.2006 року його попросив працівник банку
ОСОБА_16 підвезти його в АДРЕСА_13. Він підвіз його туди, а сам поїхав. ОСОБА_1
він побачив, коли вона на автомобілі заїжджала на вказану вулицю. Те, що
відбувалося біля будинку він не бачив, тільки коли привіз бланку, то бачив спір
між ОСОБА_16 та господарем будинку.Коли підписав акт не пам'ятає.

Допитаний в
судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 ствердив , що на прохання ОСОБА_1,
яка є другою дружиною його батька, він відігнав автомобіль марки ВАЗ-2107 з
міста Тячів в смт. Буштино. При цьому господар не хотів надати ключі від
машини, а тому він витяг з замка запалення проводи і шляхом їх замикання завів
двигун і поїхав за автомобілем в якому сиділа ОСОБА_1 в с Грушево, а потім
в Буштино, де залишив машину.

Свідок ОСОБА_20
в судовому засіданні пояснив, що проживає неподалік ОСОБА_17 і ідучи на роботу
біля будинку ОСОБА_17 бачив, як керуюча відділенням «Приватбанк» з смт. Буштино
ОСОБА_1 забирала автомобіль марки ВАЗ-2107 синього кольору у останнього. З нею
було ще декілька мужчин. На його запитання ОСОБА_1 відповіла, що той не платить
кредит і по цій причині вона забирає від нього автомобіль.На його прохання
залишити автомобіль ОСОБА_1 відповіла відмовою. При цьому був конфлікт і він
бачив , як незнайомий йому молодий хлопець шляхом замикання проводів завів машину.

Свідок ОСОБА_21
в судовому засіданні пояснив, що являється начальником відділу моніторингу
проблемних активів Закарпатського РУ КБ «Приватбанк».Він особисто не пам'ятає,
щоб спеціалісту Тячівського відділення Приватбанку ОСОБА_16 давав вказівку
вилучати заставлене майно - автомобіль ОСОБА_5, Він міг тільки зателефонувати
ОСОБА_16 і попросити його надати допомогу керуючій Буштинським відділенням
Приватбанку, але вказівки забирати предмет застави - автомобіль без згоди
заставодержателя ні він, ні його підлеглі ОСОБА_16 не давали і не могли цього
робити.

Свідок ОСОБА_22
в судовому засіданні ствердив , що він , як ДІМ Тячівського РВ УМВС України в
Закарпатській області , в липні 2006 року проводив перевірку по заяві ОСОБА_17
щодо факту вилучення в нього автомобіля і за результатами якої виніс постанову
від 25.07.2006 року про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутністю
в діях ОСОБА_1 ознак злочину, передбаченого ст. 289 КК України .При цьому
ОСОБА_1 надавала йому для огляду вказану машину, а також пояснювала, що якщо
ОСОБА_5 погасить заборгованість, то вона відразу поверне машину.

З даних під час
досудового слідства показань свідка ОСОБА_15 встановлено, що він виступив
поручителем ОСОБА_5 по кредитному договору, укладеному нею з Буштинською філією
«Приватбанку» по тій причині, що його компаньйон по бізнесу ОСОБА_23 вчинив
ДТП, розбивши при цьому автомобіль ВАЗ-2107, який їй належав.За цей автомобіль
він ОСОБА_17 , зятеві ОСОБА_5 передав гроші в загальній сумі 4000 доларів США.В
подальшому йому відомо, що станом на 07.07.2006 року по кредиту виникла
заборгованість, оскільки йому по цьому питанню телефонували ОСОБА_17 таОСОБА_1.
Він їм пояснив, що на той час не працює з ОСОБА_23 більше грошей за нього
сплачувати по кредиту не буде. ОСОБА_17 запропонував йти до ОСОБА_23 і
вирішувати в подальшому справу з ним. Зі сторони банку відносно нього ніякі дії
не здійснювалися.

Ці показання
свідка ОСОБА_15, у зв'язку з його неявкою в судове засідання , оголошені і
досліджені в судовому засІданні.( а.с. 177-179).

Свідок ОСОБА_24
в судовому засіданні пояснив, що він працює оперуповноваженим в ОВС УБОЗ УБМВС
України в Закарпатській області і в його службові обов'язки входить отримання
та перевірка оперативної інформації, збір матеріалів по розкриттю злочинів на
пріоритетних напрямках економіки. А тому, отримавши необхідну інформацію він
звернувся з поданням в суд про відкриття банківської таємниці щодо фізичних
осіб: , ОСОБА_7, ОСОБА_8 та інших і отримавши дозвіл, з даними постановам
ОСОБА_6 звернувся до керуючої філії Буштинського відділення «Приватбанку»
ОСОБА_1, яка з ними ознайомилася, однак категорично відмовила у наданні копій
документів вказаних у

4

постанові клієнтів банку, мотивуючи це тим, що в рішенні
суду не вказано посадову особу , якій можна було розкрити банківську таємницю
та носії на яких потрібно її надати, про що вона особисто здійснила запис на
зворотній стороні кожної з постанов.В блокнот виписала собі тексти постанов.Під
час цього ОСОБА_1 телефонувала начальнику юридичного відділу ОСОБА_25, з яким розмовляла
і в подальшому відмовила йому в розкритті банківської таємниці. Тоді він склав
акт про відмову від виконання постанов суду про розкриття банківської таємниці.

Свідок ОСОБА_25
в судовому засіданні пояснив, що являється начальником юридичного відділу
Закарпатського РУ ЗАТ КБ
«Приватбанк». У вересні 2006 року йому зателефонувала керуюча Буштинським
відділенням «Приватбанку»ОСОБА_1 та сказала, що до неї у відділення прийшли
працівники міліції з постановами Тячівського райсуду на розкриття банківської таємниці відносно окремих клієнтів
банку. При цьому повідомила, що працівник міліції не надає їй ці постанови.
Конкретно яку пораду він їй надав не пам'ятає.

З протоколу
огляду місця події від 18.07.2006 р. встановлено місце вчинення злочину по
епізоду вилучення автомобіля у потерпілої ОСОБА_5

(а.с. 52)

З акту приймання
автомобіля на зберігання від 7 липня 2006 року встановлено факт вилучення
автомобіля ВАЗ 2107 НОМЕР_1 у
потерпілої ОСОБА_5

(а.с.74)

Згідно акту
прийому -передачі транспортного засобу в заклад від 7 липня 2006 року ОСОБА_5 передала ОСОБА_1
автомобіль ВАЗ 2107 НОМЕР_1 , хоча
на акті міститься тільки підпис ОСОБА_1

( а.с.84)

Згідно до
договору купівлі-продажу автомобіля з використанням банківського кредиту №3305
від 10 лютого 2005 року , акту приймання-передачі транспортного засобу від
10.02.2005 року , кредитного договору №MKN1AK02260003 від 28.04.2005
року ОСОБА_5 отримала
автомобіль марки ВАЗ-2107, номерний знак
НОМЕР_1.

( а.с. 194-195 ,212-214)

Відповідно до
постанов Тячівського районного суду від 12.09.2006 року надано дозвіл на
відкриття банківської таємниці клієнтів банку ОСОБА_6, мешк. АДРЕСА_4, ОСОБА_7,
мешк. АДРЕСА_5, ОСОБА_8, мешк. АДРЕСА_6, ОСОБА_9, мешк. АДРЕСА_7, 12, ОСОБА_10,
мешк. АДРЕСА_8, 15, ОСОБА_11, мешк,
АДРЕСА_9, ОСОБА_12, мешк. АДРЕСА_10, ОСОБА_13, мешк. смт АДРЕСА_11, ОСОБА_14,
мешк. АДРЕСА_12 у повному обсязі з моменту відкриття рахунку.

На вказаний
постановах міститься власноручний напис ОСОБА_1

(а.с. 21-38)

Згідно до акту
про невиконання постанови суду від 13.09.2006 року ОСОБА_1 відмовилася
виконувати постанови Тячівського райсуду
від 12.09.2006 року про розкриття банківської таємниці посилаючись на те,
що в постановах на зазначено працівника, якому слід надати інформацію та не
зазначено в якому вигляді: на електронних чи паперових носіях , має бути надана
інформація.

(а.с.39-40)

Заперечення
своєї вини підсудною та доводи її захисника про відсутність заподіяння істотної
шкоди потерпілій по першому епізоду обвинувачення та відсутності умислу з боку
підсудної по другому епізоду обвинувачення , суд не може брати до уваги ,
оскільки наслідки діяння підсудної обвинуваченням зазначено як позбавлення
ОСОБА_5 права володіти і користуватися вказаним транспортним засобом, що
заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом її правам та інтересам , що є
доведеним в судовому засіданні , а про спрямованість умислу підсудної на
невиконання постанов суду свідчать фактичні обставини справи , які підтверджені
зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні вищевказаними доказами.

5

Крім цього ,
будучи допитаною в якості підозрюваної ОСОБА_1 під час досудового слідства
ствердила , що посаду керуючої Буштинським відділенням Приватбанку вона займає
з 2004 року. В її обов'язки входить керівництво та організація діяльності
відділення. А 13.09.2006 року в банк прийшли працівники міліції , один з яких
представився Банком, пред'явив їй службове посвідчення та ознайомив її з
постановами Тячівського райсуду про надання дозволів на відкриття банківської
таємниці відносно визначених там клієнтів банку. Вона ознайомилася з вказаними
постановами, прийняла їх до провадження і на кожній зазначила причину відмови
від їх виконання, а саме: відсутність в постановах вказівки якому органу
необхідно розкрити банківську таємницю та в якому вигляді надати дану таємницю
та написала, що після усунення недоліків вони будуть нею виконані. Про
складання працівником акту про невиконання постанов суду, в якому вона
поставила свій підпис , не пам'ятає. Вона зробила так, оскільки телефонувала
начальникові юридичного відділу банку ОСОБА_25, зачитувала йому зміст постанов
і їй так порадив.

Що стосується
автомобіля , то в 2005 р. був оформлений кредитний договір на придбання за
кошти банку ОСОБА_5 автомобіля марки ВАЗ-2107. Згідно договору застави він
перебував в банку під заставою до повного розрахунку з банком. Коли ОСОБА_5
припинила сплачувати кредит та відсотки по ньому, то вона як керівник банку
попереджувала про необхідність сплачувати кредит, однак ОСОБА_5 на це не
реагувала і кредит не сплачувала. Неодноразово вона бачила цей автомобіль в м.
Тячів та керувала ним не вона, а ОСОБА_16 Встановивши його місце проживання,
поїхала до нього додому та забрала автомобіль для огляду, при цьому був
складений акт, в якому зафіксовано стан автомобіля. При цьому ОСОБА_17 говорив,
хай вона забирає автомобіль, але чи дав він їй ключі сказати не може. Забираючи
його від ОСОБА_17, вона сама ним керувала.

Ці показання
ОСОБА_1 , які дані нею під час досудового слідства у присутності захисника , у
зв'язку з її відмовою від дачі показань в судовому засіданні , оголошені і
дослідженні в судовому засіданні.

(а.с. 136-140)

Таким чином,
оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, які узгоджуються щодо
фактичних обставин справи між собою, суд вважає, що дії підсудної слід
кваліфікувати за ст.ст. 365 ч.1 КК України як перевищення службових
повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за
межі наданих їй прав та повноважень, що заподіяли істотну шкоду охоронюваним
законом правам та інтересам окремих громадян , та за ст. 382 ч.1 КК України як
невиконання судового рішення, тобто умисне невиконання службовою особою
постанови суду, що набрала законної сили.

При призначенні
покарання ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про
особу підсудної, яка за місцем роботи та проживання характеризується позитивно.

Обставини, що
пом'якшують покарання підсудноїОСОБА_1 : вчинення злочину вперше, наявність на
утриманні неповнолітньої дитини.

Обставин, що
обтяжують покарання підсудної ОСОБА_1 суд не найшов.

Враховуючи
наведене , за наявністю альтернативної санкції ст.хт. 365 ч.1 , 382 ч.1 КК
України , суд вважає , що відносно неї необхідно і доцільно призначити
покарання в виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права займати
певні посади , та враховуючи можливість її виправлення без відбування основного
покарання , із звільненням її від відбування основного покарання з
випробуванням.

Цивільний позов
потерпілої ОСОБА_5, який нею не підтриманий в судовому засіданні, слід залишити
без розгляду.

Заходи
забезпечення цивільного позову в виді накладення арешту на майно слід
скасувати.

Судових витрат
немає.

Керуючись ст.
ст. 323 , 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

6

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочинів , передбачених
ст.-ст. 365 ч.1 , 382 ч.1 КК України , призначивши покарання: за ч.1 ст. 365 КК
України у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права
займати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських функцій на два роки , за ч.1 ст. 382 КК України у
виді позбавлення волі строком на два роки з позбавленням права займати посади,
пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських функцій на один рік.

На підставі ст.
70 КК України , за сукупністю злочинів , шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим , призначити ОСОБА_1остаточне покарання у виді
позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права займати посади,
пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських функцій на два роки

На підставі ст.
75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_1 від відбування основного покарання з
випробуванням , якщо вона протягом двох років не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього на підставі ст.76 ч.1 п.2 обов'язки:

- не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід
відносно засудженої ОСОБА_1 до набуття вироком законної сили залишити
попередній - підписку про невиїзд.

Цивільний позов
потерпілої ОСОБА_5 залишити
без розгляду.

Заходи
забезпечення цивільного позову в виді накладення арешту на майно скасувати.

Судових витрат
немає.

Вирок може бути
оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний
суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його оголошення.