Справа № 1-93/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30
травня 2007 року м.
Полтава

Ленінський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого:
Жилки О.М.,

при секретарі:
Каленіченко В.О.,

за участю прокурорів Снісаренка Г.О., Паскевича О.Г.,
потерпілого ОСОБА_1, захисника - адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця с.
Батурине Полтавського району, Полтавської області, українця,
громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, військовозобов'язаного,
непрацюючого, раніше не судимого, проживаючого по АДРЕСА_1,

у вчинені
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця с
Малютинці, Пирятинського району, Полтавської області, українця, громадянина
України, одруженого, з середньою освітою, працюючого водієм у ВАТ
«Полтаваобленерго», раніше не судимого, проживаючого по АДРЕСА_2,

у вчинені
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

7 жовтня 2006 року близько, 3 год. 40 хв.,
підсудний ОСОБА_4, в стані
алкогольного сп'яніння, після сумісного розпиття алкогольних напоїв зі своїм
сином ОСОБА_3, замовивши таксі в центрі м. Полтави, приїхали до с Затурине,
Полтавського району, де підсудний ОСОБА_4,
знаходячись на задньому сидінні автомобіля, таємно викрав телефон «Самсунг»,
який знаходився на сидінні та належав водію таксі потерпілому ОСОБА_5. Після
цього, його син, підсудний ОСОБА_3, який їхав в автомобілі на передньому
сидінні, будучи незадоволений тим, що потерпілий неналежним чином віз їх
додому, вийшов з автомобіля та наніс останньому один удар кулаком в обличчя,
від якого останній вдарився потиличною частиною голови об стійку дверей
автомобіля, а після цього, обірвав шнур радіостанції, забрав з автомобіля 7 грн.
з

якими
розплатився за таксі та витягнув ключі від замка запалення. Будучи
незадоволеним такими діями підсудного ОСОБА_3, ОСОБА_5 вийшов з автомобіля та
почав вимагати від останнього, щоб той розплатився за таксі та повернув йому
ключі від автомобіля, підсудний ОСОБА_4 в цей час залишився сидіти в
автомобілі, та скориставшись відсутністю водія, таємно викрав з автомобіля 80
грн. потерпілого, після чого вийшов з автомобіля та разом із сином направились
додому.

Зазначеними діями підсудного ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5
була спричинена матеріальна шкода на загальну суму 673 грн. 20 коп., а діями
ОСОБА_3 потерпілому було спричинене тілесне ушкодження у вигляді забою шкіри
голови зліва, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні підсудні свою вину у вчиненому
визнали повністю та пояснили, що вчинили злочин випадково, так як потерпілий
неналежним чином віз їх додому, а ОСОБА_4, крім того пояснив, що був в стані
алкогольного сп'яніння та нерозумів своїх дій, коли таємно взяв телефон та
викрав гроші потерпілого.

Крім цього, підсудний ОСОБА_3 пояснив, що приїхавши на таксі за місцем
призначення, він заплатив потерпілому за проїзд гроші у сумі 7 грн., а коли
останній почав вимагати від нього доплатити за проїзд, він, будучи
незадоволений діями водія; вийшовши із таксі, наніс останньому один не сильний
удар кулаком в обличчя, після чого, обірвав в автомобілі шнур з радіостанції,
та забрав з автомобіля ключі та гроші 7 грн., які він заплатив за проїзд. Після
цього, пояснив підсудний, водій вийшов з автомобіля та почав вимагати оплати за
проїзд та повернення йому ключів, а батько в цей час знаходився в автомобілі.
Через декілька хвилин, пояснив ОСОБА_3, коли батько вийшов з автомобіля, він
віддав водію ключі і вони разом з батьком пішли додому, а пізніще, він дізнався
від батька, що той викрав з автомобіля телефон та гроші таксиста.

Крім визнання підсудними своєї вини, їх вина у вчиненому підтверджується і
іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 дав покази, як викладено
вище та крім того пояснив суду, що 7.10.2006 року близько 3.40 год. ночі до нього
підійшли підсудні та замовили таксі в с.
Затурине Полтавського району. Під час слідування в дорозі в
зазначеному напрямку, підсудні висловлювали в його адресу незадоволення, в
зв'язку з тим, що було погане освітлення автомобіля, та погрожували йому
розправою. Разом з тим, пояснив потерпілий, зазначені погрози підсудніх він
жодного разу не сприймав в серйоз, а з останніми, які були в стані алкогольного
сп'яніння, він весь час шуткував. По їх поведінці та віку, він зрозумів, що це
батько і син. Приїхавши в с
Затурине, розповів потерпілий, молодший із чоловіків, який сидів на
передньому сидінні, заплатив йому за проїзд 7 грн., разом з тим, цих грошей
було мало і він просив підсудних заплатити йому більше. Далі, син вийшов з
автомобіля та підійшовши зі сторонни водія, наніс йому удар кулаком в обличчя,
після чого, обірвав шнур радіостанції, витягнув ключі із замка запалення та
забрав 7 грн., якими розраховувався за проїзд. Будучи незадоволеним такими
діями молодшого підсудного, пояснив ОСОБА_5, він вийшов з автомобіля та почав
вимагати від останнього, щоб той розрахувався за таксі та повернув йому ключі
від автомобіля, а батько в цей час знаходився в автомобілі. Забравши у
підсудного ОСОБА_3 ключі від автомобіля, він залишив підсудних та поїхав до
міста, а пізніще, виявив, що пропав його телефон та зникли гроші в сумі 80 грн.

Підсудний ОСОБА_4,
крім того, пояснив суду, що коли вони їхали на таксі додому, то були із
сином не задоволені якістю поздки, так як в автомобіля було погане освітлення.
Під час поїздки, він знаходячись на задньому сидінні автомобіля, в темряві
знайшов на сидінні якусь річ та таємно поклав собі в карман. Приїхавши до с Затурине, йог осин, син та водій
вийшли з автомобіля та про щось розмовляли, чи бив йог осин водія

він не
бачив, разом з тим, коли він залишився у таксі один, побачивши в передній
частині автомобіля невелику суму грошей, таємно забрав їх собі. Після цього,
пояснив ОСОБА_4, він
вийшов з автомобіля та разом із сином пішли додому, а таксист сів в автомобіль
та поїхав в сторону міста.

Згідно висновку судово-медичної експертизи, потерпілому ОСОБА_5 було
спричинене тілесне ушкодження у вигляді забою шкіри голови зліва, яке
кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Органами досудового слідства підсудні обвинувачується в
тому, що вони своїми умисними діями, які виразилися в розбійному нападі з метою
заволодіння чужим майном, поєднаними із погрозою застосування насильства,
небезпечного для життя та здоров'я потерпілого ОСОБА_5, вчиненими за
попередньою змовою групою осіб, тобто у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 187 КК
України.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що дійсно
підсудні викрали в нього з автомобіля мобільний телефон та гроші в сумі 80
грн., разом з тим, коли вони це зробили, він особисто не бачив, а виявив це,
коли повертався до міста. Що стосується погроз, які висловлювали йому підсудні
під час поїздки, то він їх не сприймав як реальні.

Підсудні в судовому засіданні заперечували проти розбійного нападу на
потерпілого, оскільки вони ні про що не домовлялись, вони на таксі повертались
із міста додому, а всі дії відбувались спонтанно, тому в їх діях був відсутній
умисел на вчинення розбою щодо ОСОБА_5 з метою заволодіння його майном. Ці
покази підсудних були незмінними, як під час досудового слідства, так і в
судовому засіданні. Дослідженими в судовому засіданні докази вони не
спростовані.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, дії підсудних підлягають
перекваліфікації з ч. 2 ст. ст. 187 КК України.

Дії підсудного ОСОБА_4, які виразились у таємному викраденні у потерпілого
ОСОБА_5 мобільного телефона
та грошей (крадіжка), суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України.

Дії підсудного ОСОБА_3, які виразились у спричиненні ним потерпілому
ОСОБА_5 легкого тілесного ушкодження, суд кваліфікує за ч. .1 ст. 125 КК
України.

При призначенні виду та міри покарання підсудним суд, виходячи з вимог
ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, данні про
особу винних, які позитивно характеризуються, вперше притягуються до
кримінальної відповідальності, в продовж тривалого часу, який минув з часу
події, не вчинили інших порушень та злочинів, характеризуються позитивно, щиро
розкаялися у вчиненому, повністю відшкодували потерпілому завдану злочином
шкоду, а останній не наполягав на їх суворому покаранні.

Враховуючи те, що підсудні вперше вчинили злочини невеликої тяжкості,
повністю відшкодували потерпілому завдані ним збитки та усунули заподіяну ними
шкоду, а також конкретні обставини справи та дані про особи підсудних, які з
урахуванням їх бездоганної поведінки та сумлінного ставлення до праці,
перестали бути суспільно небезпечними, суд, у відповідності до ст. 74 КК
України, вважає можливим звільнити підсудних від кримінальної відповідальності.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого
ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі якої, призначити йому покарання у виді
штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто
510 грн.

ОСОБА_3
визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на
підставі якої, призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадин, тобто 510 грн.

Відповідно до ст. 74 КК України звільнити засуджених
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від призначеного їм судом покарання.

Міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд - до вступу вироку в законну
силу, залишити без змін.

Речові докази по справі: мобільний телефон та гарантійний
талон до нього, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого,
вважати повернутими їх законним володільцям.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду
Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 15 діб.