У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10,
секретаря судового засідання ОСОБА_11,

розглянула в судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2014 року,

за участю прокурора ОСОБА_12,

встановила:

Засуджений ОСОБА_5 24 червня 2014 року звернувся на адресу Апеляційного суду м. Києва із заявою про перегляд вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року щодо нього за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2014 року заяву засудженого ОСОБА_5 було повернуто заявнику, оскільки вона подана після закінчення строку, передбаченого ст. 461 КПК, і заявник не порушує питання про поновлення цього строку.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що висновки апеляційного суду про пропущення ним строків на подання заяви є безпідставними та ґрунтуються на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 461 КПК заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Як убачається з матеріалів провадження за заявою, засуджений ОСОБА_5 24 червня 2014 року звернувся до Апеляційного суду м. Києва із заявою про перегляд вироку Київського міського суду 18 серпня 2000 року щодо нього за нововиявленими обставинами. В обґрунтування своїх доводів засуджений як підставу для перегляду вироку посилався на консультативні висновки спеціаліста у галузі судової медицини від 15 грудня 2013 року, експертний висновок Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз від 12 грудня 2013 року та консультацію експерта в галузі судової медицини при Республіканському бюро судово-медичних експертиз Автономної Республіки Крим, які не були відомі суду під час постановлення вироку і які, на думку заявника, доводять неправильність постановленого щодо нього вироку суду в частині засудження у вбивстві потерпілого ОСОБА_6 Засуджений стверджував, що про існування зазначених документів він дізнався 26 березня 2014 року.

Повертаючи засудженому його заяву, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що згідно штампу вхідної кореспонденції Вінницької установи виконання покарання УДПтС України у Вінницькій області № 1, де утримується під вартою заявник, останній отримав копії зазначених документів саме 26 березня 2014 року від захисника ОСОБА_7 Разом із тим, апеляційний суд вказав, що з наданих документів не вбачається, коли саме ці документи отримала захисник, а тому не можна стверджувати, що про появу нововиявлених обставин ОСОБА_5 дізнався лише 26 березня 2014 року. Також суд апеляційної інстанції послався на повторне отримання копій вказаних документів засудженим від цього ж захисника 16 червня 2014 року. На підставі наведеного цей суд зробив висновок, що ОСОБА_5 пропустив строк звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами і відсутнє клопотання про його поновлення.

З таким висновком апеляційного суду колегія суддів не погоджується.

Так, матеріали провадження свідчать про отримання засудженим ОСОБА_5 копій консультативних висновків експертів 26 березня 2014 року (а.с. 31), що не заперечується в ухвалі апеляційного суду. Твердження ж цього суду про те, що засудженим не надано достовірних даних про те, що днем дізнання його про наявність нововиявлених обставин є саме 26 березня 2014 року, є припущенням, а посилання на невстановлення, коли саме ці висновки отримала захисник ОСОБА_7, суперечать положенням ч. 1 ст. 461 КПК.

Крім того, наведені висновки апеляційного суду про отримання ОСОБА_5 вищевказаних висновків 26 березня 2014 року та 16 червня 2014 року свідчать про те, що його звернення 24 червня 2014 року із заявою до суду у порядку глави 34 КПК було здійснено з дотриманням 3-місячного строку, передбаченого ч. 1 ст. 461 КПК. Тому висновок апеляційного суду про порушення ОСОБА_5 строків звернення до суду із заявою у порядку зазначеної норми закону є суперечливим і помилковим.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала апеляційного суду постановлена з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому вона підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК з призначенням нового розгляду в цьому суді, а касаційна скарга засудженого - задоволенню.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2014 року скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10