В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2015 року м. Вінниці

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченої ОСОБА_4 , законного представника - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000406 від 22.01.2014 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Скала Оратівського району Вінницької області, українки, громадянки України, незаміжньої, з середньою освітою, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.11.2013 року Оратівським РС УДМС України у Вінницькій області, раніше судимої:

- 07.02.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень,

- у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, з корисливих спонукань, діючи повторно, підбурювана жагою до легкої наживи, 05.12.2013 року приблизно о 16:00 годині, перебуваючи у підземному переході неподалік ринку «Урожай», що по вулиці Пирогова в м. Вінниці, ввівши в оману ОСОБА_7 , під приводом здійснення телефонного дзвінка з телефону останньої, переконавши ОСОБА_7 у добропорядності своїх намірів, отримала від останньої телефон для здійснення дзвінка, при цьому не маючи наміру його повертати та таким чином заволоділа належним ОСОБА_7 мобільним телефоном марки «Нокіа» Експрес Мюзік білого кольору, вартість якого, згідно з висновком експерта №83 від 06.02.2014 року, становить 404 гривні, яким розпорядилась на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 404 гривні.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 190 КК України визнала, суду пояснила, що раніше була знайома з потерпілою ОСОБА_7 , в якої на ринку «Урожай» в м. Вінниці попросила телефон, щоб зателефонувати, який забрала собі та поїхала у власних справах. Вона усвідомлювала, що телефон їй не належить та усвідомлювала, що вона чинить протизаконно. Телефоном вона користувалась біля одного місяця, допоки не була затримана працівниками міліції та не видала їм телефон.

З 14 років з батьками не проживає, оскільки й неї з матір`ю виникли погані відносини через вітчима. Вчиняючи крадіжку намагалась привернути увагу до свого життя матері. У вчиненому щиро розкаюється, зрозуміла протиправність своєї поведінки та її наслідки, просила суд її суворо не карати.

Законний представник обвинуваченої - представник служби у справах дітей Вінницької міської ради ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_4 не перебувала на контролі Вінницької міської ради, оскільки обвинувачена проживала в Оратівському районі. Представник служби у справах дітей була запрошена в якості законного представника обвинуваченої, оскільки під час досудового розслідування батьки відмовились бути законними представниками. Майже одразу, після початку досудового розслідування ОСОБА_4 стала повнолітньою, тому іншими відомостями щодо умов життя обвинуваченої вона не володіє.

Окрім визнання вини обвинуваченою, її вина у скоєнні злочину підтверджується також показаннями потерпілої та іншими доказами дослідженими в судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 05.12.2014 року вона бачила обвинувачену лише вдруге, ОСОБА_4 прийшла в місце продажу шаурми, де вона працювала та де були столики для відвідувачів, попросила залишитись в приміщенні, пояснивши, що прогулює заняття в навчальному закладі, після чого попросила у неї телефон, щоб зателефонувати. Вона дала обвинуваченій свій телефон. ОСОБА_4 протягом дня біля 10 разів просила у неї телефон, щоб зателефонувати, при цьому виходила з приміщення та поверталась. Востаннє взявши телефон, щоб зателефонувати, ОСОБА_4 з телефоном не повернулась. По закінченню робочого часу вона згадала, що ОСОБА_4 не повернула телефон, коли зателефонувала на свій номер телефону, їй ніхто не відповів. В подальшому її приятель через соціальну мережу «Вконтакте» зв`язався з обвинуваченою та призначив їй зустріч. Коли ОСОБА_4 прийшла на зустріч, вона з товаришем відвели обвинувачену до відділу міліції, де остання видала телефон.

Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої немає.

Крім показань обвинуваченої, яка вину у вчинені інкримінованого злочину визнала, та показань потерпілої, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.190 КК України підтверджується також і іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- висновком експерта НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області №83 від 06.06.2014 року, згідно якого ринкова вартість викраденого у ОСОБА_7 мобільного телефону марки «Нокіа» Експрес Мюзік, на момент проведення експертизи могла становити 404 гривні (т.1 а.с. 78);

- постановою про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 28.08.2014 року (т.1 а.с. 79).

Проаналізувавши зібрані в кримінальному проваджені та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в ході судового розгляду вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, а її дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно та доводиться як показаннями самої обвинуваченої, яка вину у вчиненні злочину визнала повністю та дала суду чіткі та послідовні показання стосовно обставин вчинення нею злочину, пояснивши суду, що вона дійсно під приводом здійснення телефонного дзвінка з мобільного телефону ОСОБА_7 , взяла в останньої телефон не маючи наміру його повертати, після чого телефон не повернула, так і аналогічними показаннями потерпілої ОСОБА_7 , які повністю узгоджуються з обставинами вчинення злочину, викладеними в обвинувальному акті.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до вимог ст. ст. 65, 98, 102, 103 КК України, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_4 являється особою раніше судимою (т.1 а.с. 81-82, 87), вчинила злочин будучи неповнолітньою (т. 1 а.с. 89), свою вину у скоєнні злочину визнала, у вчиненому щиро розкаялась, при цьому на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с. 83-84), обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої.

Так, до обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд відносить щире каяття та вчинення злочину неповнолітньою.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують її покарання, думки потерпілої, яка висловилась про те, що не має до обвинуваченої претензій морального та матеріального характеру, суд вважає, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів все ж таки неможливе без її ізоляції від суспільства, а покарання необхідне та достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений ч.2 ст. 190 КК, з урахуванням ст. 102 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.

Разом з тим, перед судовими дебатами обвинуваченою було заявлене клопотання, згідно якого вона просила звільнити її від кримінального покарання на підставі п. а ст. 1 Закону України Про амністію в 2014 році, оскільки на час вчинення злочину вона являлась неповнолітньою. Зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_4 просить застосувати до неї Закон України Про амністію у 2014 році, обмежень, передбачених ст. 8 Закону України Про амністію в 2014 році, а також ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні в ході судового розгляду не встановлено, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_4 та звільнити її від відбування призначеного за цим вироком кримінального покарання у зв`язку із застосуванням акту амністії.

Також, відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченої слід стягнути вартість проведення криміналістичного дослідження висновок експерта №83 від 06.02.2014 року, проведення якого було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченою злочину (т. 1 а.с.72).

Питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 98, 102-103 КК України, ст. ст. 1, 8 Закону України Про амністію в 2014 році, ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні, ст. 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винною у скоєні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 190 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого основного покарання призначеного за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2014 року у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Звільнити засуджену ОСОБА_4 від покарання у виді позбавлення волі на підставі п. а ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року.

Речові докази мобільний телефон (а.с. 79) залишити власнику.

Відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна 305 (триста п`ять) гривень 90 (дев`яносто) копійок у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: