АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/720/15 Справа № б/н Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року відповідно до якої

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянство України,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, було обрано запобіжний захід у виді взяття під варту, -

ВСТАНОВИЛА:
ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ Нікопольського МВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення поєднаного із погрозою застосування насильства та є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вчинив тяжке кримінальне правопорушення, а тому існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню та здійснення незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та застосувати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з реальним позбавленням волі.

В обґрунтування своєї скарги, ОСОБА_8 посилається на те, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам закону оскільки порушує його конституційні права, вказує на те, що у судовому засіданні був відсутній адвокат, якого йому надали після прийняття судом рішення, крім того не повідомили близьких про те, що його взяли під варту, вважає, що тримання під вартою занадто сувора міра запобіжного заходу, оскільки він з`являвся до слідчого за першою вимогою, має постійне місце проживання та роботи, від правоохоронних органів не переховувався, має цивільну дружину з неповнолітньою дитиною, які знаходяться на його утриманні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку доводів та вимог апеляційної скарги, які просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 183 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям ЄСПЛ.

Ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14 липня 2015 року.

Апеляційним переглядом встановлено, що при обрані запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, слідчим суддею досліджено обставини у повному обсязі, необхідному для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, які відповідають матеріалам кримінального провадження. Об`єктивно взято до уваги дані про особу ОСОБА_8 , вагомість доказів щодо обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення. Також слідчим суддею перевірено наявність ризиків, визначених у клопотанні слідчого, враховано суспільний інтерес, спосіб і характер вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Колегія суддів вважає вірним висновок слідчого судді, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

Санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до шести років, а відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України даний злочин є тяжким.

Апеляційним переглядом встановлено, що 10 березня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000747 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 186 КК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Судом першої інстанції враховано, що відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке санкцією ч.2 ст. 186 КК України передбачено покарання до шести років позбавлення волі.

Також слідчий суддя об`єктивно взяв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , врахував його вік, соціальні зв`язки та родинні стосунки, наявність обґрунтованої підозри щодо нього, ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, і це вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою та буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам, крім того двоє підозрюваних по даному кримінальному провадженню перебувають у розшуку, що об`єктивно вказує на існування обґрунтованих ризиків передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, можливої міри покарання, яка йому загрожує та наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з реальним позбавленням волі.

Доводи підозрюваного про його позитивні особисті дані мають місце, однак самі по собі не є підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги підозрюваного, про те, що на момент вирішення питання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, було порушено його право на захист.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 49 КПК України, - слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.

15 травня 2015 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

15 травня 2015 року слідчий СВ Нікопольського МВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 345 КПК України, на початку судового розгляду, судовий розпорядник роздає особам, які беруть участь у судовому розгляді, пам`ятку про їхні права та обов`язки, передбачені цим кодексом, а після ознайомлення обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у судовому розгляді, з пам`яткою, головуючий з`ясовує, чи зрозумілі їм їхні права та обов`язки і у разі необхідності роз`яснює їх.

Вказаної норми закону судом не дотримано. Згідно з даними аудіо запису технічного пристрою, під час судового засідання підозрюваному не роз`яснено його права та обов`язки, у тому числі і про його право на допомогу адвоката, що є суттєвим порушенням вимог чинного законодавства та грубим порушенням прав підозрюваного на захист.

Отже, враховуючи викладені обставини, колегія суддів, дійшла висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді на підставі п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України, у зв`язку із допущеними порушеннями кримінального процесуального закону та постановленням згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали суду апеляційної інстанції, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 липня 2015 року і вважає, що саме цей запобіжний захід зможе запобігти наявним ризикам та виключає можливість застосування щодо підозрюваного менш тяжких запобіжних заходів, на яких він наполягав у своїй апеляції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого СВ Нікопольського МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів тобто до 13 липня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду: