УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/6801/13-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.81 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
засудженого: ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
прокурора: ОСОБА_9 ,
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, від 11 березня 2015 року, -
Цією ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений не довів своєю поведінкою та відношенням до праці, що став на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не погоджується з вказаним рішенням суду, вважає його помилковим та необґрунтованим. Вказує на допущені судом першої інстанції процесуальні порушення та не в повному обсязі з`ясовані обставини справи, зокрема, заяви потерпілого ОСОБА_10 про судову помилку в наслідок якої ОСОБА_6 було засуджено. Зазначає, що накладені на її підзахисного стягнення є надуманими та пов`язаними з його правозахисною діяльністю під час відбування ним покарання. Наголошує, що судом безпідставно не було враховано незадовільний стан здоров`я засудженого, те не була взята до уваги позитивна характеристика надана Українською Гельсінською спілкою з прав людини. За результатами апеляційного розгляду просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою, застосувати щодо ОСОБА_6 положення ст.81 КК України та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, думку засудженого та його захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу, міркування прокурора про відсутність підстав для її задоволення, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, перевіривши постанову суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно положень ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення після фактичного відбування не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин. При цьому, згідно даного закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі є правом, а не обов`язком суду.
Вирішуючи питання по заявленому клопотанню ОСОБА_6 , суд першої інстанції всебічно дослідив матеріали його особової справи, заслухав представника адміністрації БВК №70, який заперечував щодо задоволення клопотання, взяв до уваги, що засуджений вину у вчиненому злочині не визнав, раніше неодноразово судимий та вже звільнявся умовно-достроково з місць позбавлення волі, те, що він відбув ? частини призначеного покарання, не був працевлаштований. Врахував суд і відомості про поведінку засудженого, зокрема те, що він характеризується, як такий, що не довів свого виправлення, за весь період відбування покарання заохочень не мав, допустив двадцять сім порушень режиму утримання. За вказаних обставин суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення такого клопотання. З даними висновками погоджується і колегія суддів.
Що ж до апеляційних доводів захисника про те, що суд безпідставно не взяв до уваги заяву потерпілого ОСОБА_10 щодо незаконного засудження ОСОБА_6 , то вони є необґрунтованими.
Як встановлено, вирок суду, за яким ОСОБА_6 відбуває покарання, як його захисниками так і потерпілим ОСОБА_10 , з підстав, які зазначені в заяві останнього, не оскаржувався. Вирок набрав законної сили, а тому, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, не мав законних підстав будь яким чином піддавати сумнівам його висновки щодо доведеності вини засудженого.
Є необґрунтованими і інші апеляційні доводи захисника про безпідставне не врахування судом позитивної характеристики наданої ОСОБА_6 . Українською Гельсінською спілкою з прав людини.
Вимогами ст.130 КВК України, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ч.1 ст.135 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники, які, у відповідності до ст. 154 цього закону, з урахуванням позитивних характеристик засудженого, надсилають до суду відповідне подання про його умовно-дострокове звільнення.
За вказаних обставин саме дані, що характеризують засудженого за весь період відбування ним покарання, які доводять або спростовують висновки про його виправлення, повинні братися судом за основу при вирішення питання про можливість його умовно-дострокове звільнення, а не характеристики надані засудженому організаціями, які не володіють цією інформацією.
З урахуванням наведеного підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, від 11 березня 2015 року, про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,- без зміни.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді :