У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2013 року
місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду Придачук О.А., при
секретарі Приходько Л.В., з участю
особи, яка подала скаргу - адвоката
ОСОБА_1, осіб, в інтересах яких подано
скаргу - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
слідчого Гарапко М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Ужгороді матеріали справи за
скаргою адвоката ОСОБА_1 на постанову
старшого слідчого відділу
розслідувань дорожньо-транспортних
пригоди УМВС України в Закарпатській
області Гарапко М.В. від 31 жовтня 2013
року про закриття кримінального
провадження № 0000094, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_1, який діє в інтересах
потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, звернувся до Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області із скаргою на постанову
старшого слідчого відділу
розслідувань дорожньо-транспортних
пригоди УМВС України в Закарпатській
області Гарапко М.В. від 31 жовтня 2013
року про закриття кримінального
провадження № 0000094.

Скаргу мотивує тим, що 17 грудня 2012 року
приблизно о 20.00 - 20.30 на автодорозі
сполученням Київ-Чоп навпроти
автобусної зупинки с. Середнє, що біля
с. Середнє Ужгородського району,
відбулася дорожньо-транспортна
пригода, при якій ОСОБА_6, керуючи
автомобілем «SKODA-OCTAVIA 1,8 SLX» д.н. НОМЕР_1 в
напрямку м. Мукачеве, допустив наїзд на
пішоходів ОСОБА_10 та неповнолітню
ОСОБА_4, які перетинали проїзну частину
автодороги. Внаслідок ДТП ОСОБА_10 від
отриманих тілесних ушкоджень помер в
реанімаційному відділенні обласної
клінічної лікарні м. Ужгород, а ОСОБА_4
були спричинені тяжкі тілесні
ушкодження. Свідків
дорожньо-транспортної пригоди, крім
самого водія та його пасажира, немає. У
зв'язку з цим, досудове слідство по
кримінальному провадженню, яке тривало
більше 10 місяців, звелося до проведення
судових експертиз. Показання
потерпілої неповнолітньої ОСОБА_4, яка
одразу ж після наїзду втратила
свідомість, органом досудового
слідства до уваги не приймались на
підставі висновку СМЕ від 12 квітня 2013
року № 22/171, проведеної начальником
відділу інженерно-технічних та
економічних досліджень НДЕКЦ при УМВС
України в Закарпатській області
ОСОБА_7, про те, що покази ОСОБА_4 щодо
місця наїзду на пішоходів є технічно
неспроможними. ОСОБА_7 в мотивувальній
частині експертизи відобразив що, що
відповідно протоколу огляду місця
події: «- на правій смузі руху на
відстані 1,3 м від лінії, що розділяє
праву смугу руху та смугу розгону,
зафіксовано початок осипу скла, що в
подальшому даний осип розповсюджено на
відстань 18 м автомобіля переходячи в
смугу розгону; - далі по ходу руху
автомобіля на обочині зафіксовано
автомобіль таким чином, що відстань від
заднього лівого колеса до точки
початку осипу скла складає відстань 43,3
м». Вказавши ці дані в мотивувальній
частині, експерт ОСОБА_7 ніяких
розрахунків щодо швидкості автомобіля
«SKODA-OCTAVIA 1,8 SLX» д.н. НОМЕР_1, під час ДТП не
проводив, тому що слідчий Гарапко М.В.
це питання на вирішення експертизи не
ставив, і навіть не відобразив фактично
встановлених даних про відстань у 43.3 м
від заднього лівого колеса до початку
осипу скла в увідних даних до постанови
про призначення експертизи.

У висновку судових автотехнічних
експертиз № 22/14 від 15 лютого 2013 року за
показаннями пасажира автомобіля
ОСОБА_9 та № 22/191 від 17 травня 2013 року за
показаннями водія автомобіля ОСОБА_6
експерт сектору автотехнічних
досліджень та оцінки транспортних
засобів НДЕКЦ при УМВС України в
Закарпатській області ОСОБА_8 взагалі
не користувався фактичними даними про
відстань у 43,3 м. від заднього лівого
колеса автомобіля до початку осипу
скла, оскільки цієї відстані в увідних
даних до постанов про призначення
експертиз слідчий Гарапко М.В. не
вказав. Експерт ОСОБА_8 при проведенні
експертиз користувався показаннями
ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про швидкість
автомобіля під час наїзду 90 км/год та
місця наїзду: за показаннями ОСОБА_9 - 1,6
м від правого краю смуги руху, за
показаннями ОСОБА_6 - 1,4 м від правого
краю смуги руху. І це всупереч
достовірно встановленому протоколом
огляду місця події початку осипу скла
на відстані 1,3 м від правого краю смуги
руху. При слідчому експерименті з
участю пасажира ОСОБА_9 була
встановлена загальна видимість в
напрямку руху транспортного засобу -
107,2 м, а конкретна видимість пішоходів
на відстані 127,1 м, (ОСОБА_10 був одягнутий
в куртку зі світловідбивачами). Цим
фактично встановленим даним, а також
тому, що на даній дільниці автодороги
відсутнє жодне дерево або інший
предмет, який б перешкоджав видимості
пішоходів, в судових автотехнічних
експертизах по показанням ОСОБА_9 та
ОСОБА_6. ніякої оцінки не дано. Беруться
до уваги тільки їх показання про те,
начебто пішоходи ОСОБА_10 та ОСОБА_4
вистрибнули на проїзну частину
раптово. Достовірно встановлено, що
зіткнення відбулося лівою фарою
автомобіля на відстані 1,3 м від правого
краю правої смуги руху в напрямку руху
автомобіля. Якщо до цього добавити
ширину автомобіля «SKODA-OCTAVIA 1,8 SLX», то
випливає, що автомобіль правою
стороною виїхав на смугу розгону.
Проте, питання водію ОСОБА_6, чому він
об'їжджав пішоходів справа, заїхавши на
смугу руху розгону, тоді як залишалася
вільною ліва смуга руху шириною 3,7 м та
частка правої смуги рухи не менш 2 м -
слідчим Гарапко М.В. взагалі не
ставилося.

З названих вище судових автотехнічних
експертиз за показаннями водія ОСОБА_6
та пасажира ОСОБА_9, якими визнано
відсутність технічної можливості
водія ОСОБА_6 запобігти наїзду,
випливає: за показаннями пасажира
ОСОБА_9: «- повний зупиночний шлях
автомобіля «SKODA-OCTAVIA 1,8 SLX» при швидкості
руху 90 км/год. становить 79,6 - 83,3 м,
небезпека для руху виникла на відстані
57,5 - 60,0 м.»; за показаннями водія
автомобіля «SKODA-OCTAVIA 1,8 SLX» ОСОБА_6: «-
повний зупиночний шлях «SKODA-OCTAVIA 1,8 SLX»
при швидкості руху 90 км/год. становить
74,6 - 78,3 м, небезпека для руху виникла на
відстані 50-55 м». Неважко підрахувати,
якщо скласти відстань виниклої
небезпеку для руху з цих двох експертиз
від 50 м до 60 м та добавити до цього
повний зупиночний шлях автомобіля вже
після наїзду 43,3 м. то становиться
зрозумілим, що автомобіль «SKODA-OCTAVIA 1,8
SLX» після початку гальмування і до
повної зупинки проїхав відстань 74,6 - 83,3
м+ 43,3 м, тобто як мінімум 74,6 м + 43,3 м = 117, 9
м. Отже, водій ОСОБА_6 мав технічну
можливість уникнути наїзду.

Протоколом допиту пасажира автомобіля
ОСОБА_9 зафіксовано дослівно:
«автомобіль в загальмованому стані,
проїхавши певну відстань, одразу
зупинився на правій смузі руху - смузі
виїзду із с. Середнє Ужгородського
району в напрямку м. Мукачеве. Після
повної зупинки нашого автомобіля ми з
водієм ОСОБА_6 одразу побігли до
потерпілих». Слідчий Гарапко М.В. не
надав експертам увідних даних про
повний зупиночний шлях автомобіля
«SKODA-OCTAVIA 1,8 SLX» після наїзду 43,3 м.
Замість цього слідчий відокремився
додатковим допитом ОСОБА_9, через 10
місяців розслідування, при якому той
змінив свої показання, засвідчивши, що
після вчинення наїзду на пішоходів
водій відпустив педаль гальмування і
машина йшла накатом. Нормальній
адекватній людині незрозуміло, як
водій після наїзду на двох людей, ще й
відпускає гальма до повної зупинки
автомобіля. Слід відмітити також, що
спочатку на місці пригоди водій ОСОБА_6
пояснював, що пішоходи перебігали
проїзну частину дороги зліва направо, а
потім змінив показання, засвідчивши, що
вона перетинали проїзну частину дороги
справа наліво. І пояснив це своїм
хвилюванням на місці ДТП.

Також слідчим Гарапко М.В. була
призначена комісійна судова
транспортно-трасологічна та
автотехнічна експертиза, яку було
доручено провести спеціалістам
Львівського НДІСЕ. Об'єктивно
встановлених даних про повний
зупиночний шлях автомобіля «SKODA-OCTAVIA 1,8
SLX» після наїзду 43,3 м. слідчий експертам
не надав. Ці дані були вказані у
клопотанні представника потерпілих. В
порушення вимог ст. 220 ч. 2 КПК України,
правилами якою передбачено винесення
вмотивованої постанови про повну або
часткову відмову в задоволенні
клопотання, слідчий Гарапко М.В.
відокремився направленням цього
клопотання експертам Львівського
НДІСЕ лише з супровідним листом.
Загальновідомо, що експерт не вправі
вирішувати питання щодо задоволення
або незадоволення клопотання
представника потерпілого. Тому і
сталося, що у висновку останньої
експертизи Львівського НДІСЕ вказані
лише розрахунки по увідним даним за
показаннями водія ОСОБА_6 та пасажира
ОСОБА_9 Ці увідні дані завідомо
неправдиві з метою останніх уникнути
відповідальності за вчинений злочин. В
мотивувальній частині Львівської
експертизи вказано дослівно: «Оцінка
дій пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_4 у
відповідності з вимогами вказаних
пунктів Правил дорожнього руху України
не потребує спеціальних технічних
знань і може бути вирішена слідством
(чи судом) самостійно.

Крім того, неодноразово потерпілі
зверталися до керівництва прокуратури
Закарпатської області та УМВС України
в Закарпатській області з письмовими
заявами про відсторонення слідчого
Гарапко М.В. від проведення досудового
слідства по цьому кримінальному
провадженню. У всіх випадках
отримували формальні відповіді, що на
цей час призначені судові експертизи і
про результати сторони у кримінальному
провадженні будуть повідомлені у
встановленому законом порядку.

Також слідчий Гарапко М.В. відправив
матеріали справи у Львівській НДІСЕ
для проведення повторної комплексної
транспортно-трасологічної та
автотехнічної експертизи. При цьому
він не надав експертам об'єктивно
встановлених при огляді місця події
увідних даних.

На необ'єктивність та упередженість
слідчого Гарапко М.В. при досудовому
слідстві по даному кримінальному
провадженню вказує і така обставина. В
постанові про закриття кримінального
провадження слідчий неодноразово
посилається начебто на багаторазову
зміну показань неповнолітньою ОСОБА_4,
яка, після отримання тяжких тілесних
ушкоджень одразу втратила свідомість.
Він також звертає увагу, що в той день
вона випила 100-150 гр. вина. При цьому
слідчий Гарапко М.В. зовсім не згадує
про те, що в матеріалах кримінального
провадження є висновок ним же
призначеної судової токсикологічної
експертизи, проведеної ще 08 лютого 2013 p.,
якою встановлено дослівно: «в крові
ОСОБА_4 не виявлено метилового,
етилового, пропілового, бутілового,
амілового спиртів та їх ізомерів (забір
крові було проведено 17 грудня 2012 року в
22.00)». Втім, слідчий Гарапко М.В. в
постанові про закриття кримінального
провадження зовсім не вказує, що ОСОБА_6
змінив свої початкові показання про
напрямок руху пішоходів, мотивуючи це
хвилюванням, а потім ОСОБА_9 також
змінив початкові показання про повний
зупиночний шлях автомобіля після
вчинення наїзду на пішоходів. Начебто
після наїзду ОСОБА_6 відпустив гальма і
автомобіль їхав накатом.

Все зазначене вище зобов'язує
представника потерпілих звернутися до
суду зі скаргою на дії слідчого Гарапко
М.В., який провів досудове слідство по
даному кримінальному провадженню
поверхово, не об'єктивно і упереджено
та виніс постанову про закриття
кримінального провадження, яка не
відповідає фактичним обставинам
справи.

Крім того, зазначає, що у зв'язку з тим,
що після ознайомлення з постановою від
13 жовтня 2013 року потерпіла сторона 17
листопада 2013 року звернулася до
прокурора Закарпатської області з
клопотанням про її скасування та
ініціювання перед керівником органу
досудового розслідування питання про
відсторонення слідчого Гарапко М.В. від
проведення досудового слідства у
зв'язку з неефективним досудовим
розсуванням, яке вів цей слідчий, та
негативну невмотивовану відповідь
було отримано тільки 21 грудня 2013 pоку,
то просить строк оскарження постанови
про закриття кримінального
провадження поновити.

На підставі вищенаведеного просить
скаргу задовольнити та постанову
старшого слідчого ВР ДТП УМВС України
майора міліції Гарапко М.В. від 31 жовтня
2013 року про закриття кримінального
провадження, яке внесене до Єдиного
реєстру за № 0000094 від 18 грудня 2012
року, скасувати; доручити подальше
досудове розслідування іншому
слідчому, зобов'язавши його призначити
повторну судову автотехнічну
експертизу з наданням експертам
увідних даних, які об'єктивно
встановлені протоколами огляду місця
події та слідчого експерименту, і які
відображені у мотивувальній частині
цієї скарги; провести також повторну
судову автотехнічну експертизу по
показанням потерпілої ОСОБА_4 та
слідчому експерименті з її участю.

В судовому засіданні особа, яка подала
скаргу, - адвокат ОСОБА_1 та потерпілі
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 скаргу
підтримали, надали пояснення,
аналогічні тим, що містяться у скарзі,
просили скаргу задовольнити, строк
оскарження постанови про закриття
кримінального провадження поновити;
постанову старшого слідчого ВР ДТП
УМВС України майора міліції Гарапко
М.В. від 31 жовтня 2013 року про закриття
кримінального провадження, яке внесене
до Єдиного реєстру за № 0000094 від 18
грудня 2012 року, скасувати; доручити
подальше досудове розслідування
іншому слідчому, зобов'язавши його
призначити повторну судову
автотехнічну експертизу з наданням
експертам увідних даних, які об'єктивно
встановлені протоколами огляду місця
події та слідчого експерименту, і які
відображені у мотивувальній частині
цієї скарги; провести також повторну
судову автотехнічну експертизу по
показанням потерпілої ОСОБА_4 та
слідчому експерименті з її участю.

У судовому засіданні слідчий Гарапко
М.В. проти задоволення скарги
заперечив, пояснив, що ним 31 жовтня 2013
року було винесено постанову про
закриття кримінального провадження,
яке внесене до Єдиного реєстру за №
0000094 від 18 грудня 2012 року, оскільки
водій автомобіля «SKODA-OCTAVIA 1,8 SLX», НОМЕР_1,
ОСОБА_6, керуючи технічно справним
транспортним засобом, перед створенням
пішоходами ОСОБА_10 та ОСОБА_4 йому
небезпеки для подальшого руху та
виникненням даної
дорожньо-транспортної пригоди правил
дорожнього руху не порушував, а в
момент виникнення небезпеки для руху
своїми односторонніми діями не мав
технічної можливості уникнути наїзду
на ОСОБА_10 та ОСОБА_4 шляхом
застосування своєчасного гальмування,
а тому в його діях відсутній склад
злочину, передбачений ч. 2 ст. 286 КК
України. Просив у задоволенні скарги
відмовити.

Заслухавши пояснення особи, яка подала
скаргу, потерпілих, слідчого Гарапко
М.В., дослідивши матеріали скарги, суд
приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
після ознайомлення з постановою від 13
жовтня 2013 року потерпіла сторона 17
листопада 2013 року звернулася до
прокурора Закарпатської області з
клопотанням про її скасування та
ініціювання перед керівником органу
досудового розслідування питання про
відсторонення слідчого Гарапко М.В. від
проведення досудового слідства у
зв'язку з неефективним досудовим
розсуванням, яке вів цей слідчий,
відповідь на зазначене клопотання було
отримано тільки 21 грудня 2013 pоку, а тому
суд вважає, що строк оскарження
постанови про закриття кримінального
провадження від 31 жовтня 2013 року слід
поновити

Також судом встановлено, що старший
слідчий ВР ДТП УМВС України майор
міліції Гарапко М.В., розглянувши
матеріали досудового розслідування,
внесеного до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000094 від 18
грудня 2012 року, за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
встановив, що водій автомобіля «SKODA-OCTAVIA
1,8 SLX», НОМЕР_1, ОСОБА_6, керуючи технічно
справним транспортним засобом, перед
створенням пішоходами ОСОБА_10 та
ОСОБА_4 йому небезпеки для подальшого
руху та виникненням даної
дорожньо-транспортної пригоди правил
дорожнього руху не порушував, а в
момент виникнення небезпеки для руху
своїми односторонніми діями не мав
технічної можливості уникнути наїзду
на ОСОБА_10 та ОСОБА_4 шляхом
застосування своєчасного гальмування,
а тому в його діях відсутній склад
злочину, передбачений ч. 2 ст. 286 КК
України, в результаті чого слідчий
виніс оскаржувану постанову про
закриття кримінального провадження.

При цьому, в ході досудового
розслідування було вчинено наступні
слідчі дії: проведено комплексну
судово-медичну та
транспортно-трасологічну експертизи,
слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_9,
судову автотехнічну експертизу по
показам ОСОБА_9, слідчий експеримент з
водієм ОСОБА_6, судову автотехнічну
експертизу по показам ОСОБА_6, двічі
допитано потерпілу ОСОБА_4, проведено
слідчий експеримент з потерпілою
ОСОБА_4, судову автотехнічну експертизу
по показам ОСОБА_4, даним нею в ході
проведення додаткового допиту 12
березня 2013 року, проведено комплексну
судово-медичну та
транспортно-трасологічну експертизи -
29 березня 2013 року та 23 серпня 2013 року.

Натомість, судом встановлено, що
слідчим Гарапко М.В. всупереч ст. 9 КПК
України, всебічно, повно і неупереджено
не досліджено обставин кримінального
провадження та не перевірено факти,
викладені у клопотанні адвоката ОСОБА_1
від 31 травня 2013 року.

Частиною 2 статті 9 КПК України
передбачено, що керівник органу
досудового розслідування, слідчий
зобов'язані всебічно, повно і
неупереджено дослідити обставини
кримінального провадження, виявити як
ті обставини, що викривають, так і ті, що
виправдовують підозрюваного,
обвинуваченого, а також обставини, що
пом'якшують чи обтяжують його
покарання, надати їм належну правову
оцінку та забезпечити прийняття
законних і неупереджених
процесуальних рішень.

Беручи до уваги наведені обставини, суд
приходить до висновку, що
розслідування у кримінальному
провадженні № 0000094 від 18 грудня
2012 року проведено поверхнево, без
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи, що в
своїй сукупності, призвело до
винесення передчасного та
упередженого процесуального рішення.

Так, не проведено дослідження з
урахуванням показів потерпілої ОСОБА_4
щодо місця наїзду на пішоходів,
оскільки судова автотехнічна
експертиза від 12 квітня 2013 року
проведена без урахування показів
потерпілої ОСОБА_4; слідчим експерту не
надано дані для розрахунку швидкості
автомобіля - з врахуванням тієї
обставини, що відстань від заднього
колеса автомобіля до точки початку
осипу скла автомобіля складає 43,3 м, яку
автомобіль в загальмованому стані
проїхав певну відстань, після чого
зупинився (згідно протоколу допиту
свідка ОСОБА_9 від 15 лютого 2013 року,
місце початку осипу скла починається
на відстані 1,3 м від правого по напрямку
руху автомобіля краю проїзної частини
дороги; не досліджено об'єктивно та не
дано об'єктивної оцінки показам свідка
ОСОБА_6, який змінив покази, спочатку
стверджуючи, що пішоходи перебігали
проїзну частину дороги зліва направо, а
потім стверджуючи, що пішоходи
перетинали проїзну частину дороги
справа наліво; не досліджено об'єктивно
та не дано об'єктивної оцінки показам
свідка ОСОБА_9 щодо того, що після
вчинення наїзду на пішоходів
автомобіль, проїхавши певну відстань у
загальмованому стані, одразу зупинився
на правій смузі руху. Також при
проведенні комісійної судової
транспортно-трасологічної та
автотехнічної експертизи від 23 серпня
2013 року не враховано позицію сторони
захисту - адвоката ОСОБА_1, що викладена
у клопотанні від 31 травня 2013 року.

З врахуванням наведеного та того, що
слідчим при винесені оскаржуваної
постанови всебічно, повно та
неупереджено не було досліджено всіх
обставини справи, суд приходить до
висновку, що подана адвокатом ОСОБА_1
скарга є обґрунтованою, а тому підлягає
до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 КПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_1 на постанову
старшого слідчого відділу
розслідувань дорожньо-транспортних
пригоди УМВС України в Закарпатській
області Гарапко М.В. від 31 жовтня 2013
року про закриття кримінального
провадження № 0000094 - задовольнити
частково.

Постанову старшого слідчого відділу
розслідувань дорожньо-транспортних
пригоди УМВС України в Закарпатській
області Гарапко М.В. від 31 жовтня 2013
року про закриття кримінального
провадження № 0000094 - скасувати.

Слідчому відділу розслідувань
дорожньо-транспортних пригоди УМВС
України в Закарпатській області
провести всебічне, повне і об'єктивне
розслідування по кримінальному
провадженню № 0000094, - з
урахуванням зазначеного в
мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Ужгородського міськрайонного суду
Придачук О.А.