В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/2684/15-к

07.07.2015 року м. Херсон

Суворовський районний суд міста Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

потерпілої: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000028 від 08.02.2015 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кострамка, Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, неповнолітніх утриманців не маючого, офіційно не працюючого, без зареєстрованого місця проживання; до затримання проживаючого: АДРЕСА_1 ;

раніше судимого:
- вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 12.08.2003 р. за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 304, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 21.02.2006 р. за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 до 1 року позбавлення волі;
- вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 26.02.2007 р. за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 14.09.2010 р. за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі (звільнений за відбуттям строку покарання);
- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 08.02.2015 р. керуючись корисливим мотивом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, умисно, повторно, перебуваючи в транзитному залі очікування залізничного вокзалу м. Херсон, розташованого за адресою: Привокзальна площа, 3-а, м. Херсон, відкрито шляхом ривка без застосування фізичного насильства, заволодів жіночою сумкою ОСОБА_6 вартістю 300 грн., в якій знаходились її особисті речі, а саме: гаманець вартістю 150 грн., грошові кошти в сумі 200 грн., проїзний білет на поїзд Одеса-Запоріжжя вартістю 40 грн., шарф вартістю 200 грн., пляшка води вартістю 5 грн., паспорт, студентський квиток та банківська картка на ім`я потерпілої, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, на загальну суму 915 грн., однак не закінчив злочин з причин, які не залежали від його волі, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий на пероні біля залізничних колій залізничного вокзалу ст. Херсон.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, не закінчений з причин, які не залежали від волі особи, яка виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у повідомленій підозрі не визнав. Дав показання про те, що події 08.02.2015 р. не пам`ятає. Пам`ятає вже як опинився у відділку міліції, де він був близько двох годин, після чого його відвезли в інше місце, де закрили і він там ночував. Наступного дня його знову привезли до відділка, де він був цілий день, на його вимогу надати адвоката ніхто не відреагував, а тому він від дачі жодних пояснень відмовився.

Зазначив, що на ньому майже весь час були надіті наручники, а одразу після затримання на обличчі були сліди крові і його поливали водою. Жодних скарг на дії працівників міліції він не подавав.
Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, остання повністю підтверджується наступними показаннями як потерпілої, так і свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 08.02.2015 р. в період часу з 18:00 годин до 19:00 годин перебувала в залі очікування залізничного вокзалу ст. Херсон. До неї підійшов невідомий їй чоловік і почав відволікати її увагу, а потім в певний момент вихопив з її рук сумку і побіг в сторону перону на вихід з приміщення вокзалу. Вона стала бігти за ним і на її галас чоловік, який вихопив у неї сумку, був затриманий.

В сумці були гроші в сумі 200 грн., документи, проїзний квиток, вода, гаманець. Жодної фізичної шкоди обвинувачений їй не спричинив.

Додала, що явних ознак сп`яніння у нього не було, але запах був неприємний. Координація начебто також була без порушень.

Одразу після його затримання її сумка була їй повернута та оглянута в присутності понятих.

Показання потерпілої підтверджені протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.06.2015 р. (а.п. 146-138), відповідно до якого потерпіла вказала на фото із зображенням ОСОБА_7 як на фото особи, яка 08.02.2015 р. в приміщенні залізничного вокзалу вирвала у неї з рук сумку. Зазначила, що впізнала чоловіка за рисами обличчя, оскільки останнє добре запам`ятала.

Викрадене у потерпілої майно того ж дня 08.02.2015 р. було їй повернуто, про що свідчить розписка (а.п. 86).

Свідок ОСОБА_8 дала суду показання про те, що вона працює в касі залізничного вокзалу ст. Херсон. 08.02.2015 р. вона перебувала на чергуванні. Після 18:30 години виходила зі службового приміщення і побачила чоловіка, який біг з сумкою до виходу з приміщення вокзалу, а слідом за ним бігла дівчина. Вони покликали працівників міліції, проте безпосередньо затримання не бачили.

Свідок ОСОБА_9 дав суду показання про те, що він близько 20:00 годин перебував на пероні вокзалу ст. Херсон в очікуванні поїзда. Побачив як по перону біг чоловік, а слідом за ним молода дівчина, яка кричала про допомогу. Він затримав чоловіка, в руках у нього була жіноча сумка, як він зрозумів, належна дівчині, що його наздоганяла.

Показання потерпілої та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 частково підтверджені і переглянутим під час судового засідання відеозаписом з камер спостереження залізничного вокзалу м. Херсона (а.п. 88, 91), згідно якого чоловік у дівчини, яка перебувала в залі очікування, вихопив сумку та побіг до виходу з будівлі вокзалу, в той же час дівчина стала його наздоганяти.

Свідок ОСОБА_10 дав суду показання з приводу умов виявлення та вилучення викраденого у ОСОБА_4 . Пояснив, що в лютому 2015 р. він був залучений в якості понятого під час проведення огляду місця події, пов`язаного з викраденням сумки у невідомої йому раніше дівчини.

Зазначив, що безпосередньо затримання винного він не бачив, а був вже залучений під час огляду викраденої сумки. В його присутності був оглянутий зміст сумки, а саме: банківська картка, гаманець, косметичка, про викрадення яких і повідомила потерпіла особа. Чоловік, який вчинив викрадення жодних пояснень не давав.

Окрім наведених вище доказів, вина ОСОБА_7 , на думку органу досудового розслідування також підтверджена протоколом огляду місця події від 08.02.2015 р. (а.п. 76-77), яким встановлено, що на пероні вокзалу ст. Херсон знаходиться чоловік одягнутий в коричневу куртку, в руках у якого знаходиться жіноча сумка, в якій є паспорт на ім`я ОСОБА_6 , студентський квиток, грошові кошти в сумі 220 грн. білет на проїзд. Під час огляду чоловік від дачі пояснень відмовився, проте ОСОБА_11 пояснила, що зазначена сумка була у неї викрадена в залі очікування вокзалу ст. Херсон.

Заперечення захисника з приводу дослідженого доказу заслуговують на часткову увагу, з наступних підстав.

Суд вважає досліджений доказ недопустимим, оскільки його отримано внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК України), враховуючи наступне.
Як вбачається з дослідженого протоколу, було проведено огляд місця події відповідно до ст. ст. 234, 237 КПК України. Статтею 234 частиною 2 КПК України передбачено наявність ухвали слідчого судді як підстави для проведення обшуку. Як вбачається з дослідженого документа ОСОБА_4 був фактично затриманий, оскільки йому було заборонено залишати визначене слідчим місце, проте ухвали слідчого судді з дозволом на затримання надано не було, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 207 КПК України. Якщо ж дійти висновку про те, що затримання підозрюваного відбулось в порядку та на умовах, визначених ч. 1 ст. 208 КПК України, коли уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді затримати особу, підозрюваному у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі та здійснити обшук затриманої особи (ч. 3 ст. 208 КПК України), то враховуючи вимоги частин 4 та 5 ст. 208 КПК України уповноважена особа повинна повідомити затриманому підстави затримання, злочин у вчиненні якого він підозрюється, право мати захисника, повідомити інших осіб про його затримання та скласти протокол затримання особи, в якому крім іншого зазначити про результати особистого обшуку підозрюваної у вчиненні злочину особи, копія якого негайно надсилається прокурору.

Протокол затримання ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування не складався, що підтвердив суду і Прокурор.

Згідно показань свідка ОСОБА_10 , окрім наведеного вище, останній також пояснив, що огляд викраденого проводився вже у відділенні міліції вокзалу, але безпосередньо затримання, скоріш за все відбувалось на пероні. На руках затриманого були наручники.

Отже, затримання ОСОБА_4 оформлено належно не було, а під виглядом огляду місця події проведено іншу слідчу дію, яка крім іншого проведена не за місцем, зазначеним в самому протоколі.

Не зважаючи на визнання судом вищезазначеного протоколу огляду місця події недопустимим доказом, вина ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, в першу чергу враховуючи показання як потерпілої, так і свідка ОСОБА_9 .

Показання обвинуваченого суд до уваги не приймає і розцінює як обраний спосіб захисту та бажання уникнути відповідальності. Крім того, його показання жодним чином не спростовують обставин, встановлених органом досудового розслідування.

В той же час, дії обвинуваченого органом досудового розслідування були помилково кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як закінчений злочин, в той час як дії, вчиненні ОСОБА_4 свідчать про вчинення ним лише закінченого замаху на відкрите викрадення майна, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Згідно з роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» грабіж потрібно вважати закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на грабіж є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

Згідно обставин встановлених судом під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 08.02.2015 р. в приміщенні залу очікування підійшов до потерпілої та вихопив з рук останньої належну їй сумку з особистими речами та грошовими коштами та почав тікати в бік виходу з приміщення вокзалу на вулицю, а саме: на платформу.

Потерпіла ОСОБА_6 , що також вбачається і з відеозапису камер спостереження, почала наздоганяти ОСОБА_4 , при цьому кричала про допомогу (що підтвердили свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ). Тим часом обвинувачений з поля зору потерпілої не зникав, а враховуючи її заклики про допомогу був одразу затриманий ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_12 , заволодівши майном, не мав реальної можливості ним розпорядитись, оскільки одразу був затриманий ОСОБА_9 .

За таких обставин дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати саме як закінчений замах на грабіж, вчинений повторно, тобто за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

В той же час, час не заслуговують на увагу посилання захисника на недопустимість інших доказів, отриманих після затримання обвинуваченого, оскільки такі докази, як показання потерпілої та свідків, отримані органом досудового розслідування судом не досліджувались, оскільки суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Крім того, захисник заявила про те, що в якості доказів слідчим були долучені рапорти, які отримані після незаконного затримання обвинуваченого. В той же час, такі документи як рапорти, доказами в розумінні ст. 84 КПК України не являються і Прокурором як такі під час судового розгляду заявлені не були, а тому суд позбавлений можливості надавати їм оцінку. Крім того, сторона захисту відповідне клопотання, враховуючи принцип змагальності не заявляла.

Не може, суд прийняти до уваги і посилання сторони захисту на недопустимість протоколу пред`явлення для впізнання, оскільки зміст останнього є повним, а фото пред`явлені для впізнання якісними, потерпіла ж згідно змісту протоколу надала свої пояснення, за якими ознаками впізнала особу, яка вирвала у неї сумку.

В частині ж заперечення допустимості, отриманого відеозапису з камер спостереження, суд вважає даний доказ належним та допустимим, оскільки останній був отриманий на запит слідчого, що прямо не заборонено діючим КПК України, а в подальшому оглянутий та долучений до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який характеризується посередньо, не працевлаштований, на обліку у лікарів-психіатра та нарколога не знаходиться, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, за які має непогашені судимості.

Обставин, що пом`якшують покарання або обтяжують покарання судом встановлено не було.

Не може суд погодитись із зазначенням Прокурором як обтяжуючої обставини перебування в стані алкогольного сп`яніння, оскільки дана обставина під час складання обвинувального акту визначена не була, як і не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання пов`язане з позбавленням волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням правил, визначених ч. 3 ст. 68 КК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» залишити без змін до набрання вироком законної вили.

Строк відбування покарання рахувати з 10.02.2015 року.

Речові докази:
- жіноча сумка коричневого кольору, гаманець червоного кольору, грошові кошти в сумі 200 грн., паспорт та студентський квиток на ім`я ОСОБА_11 , проїзний білет на поїзд Одеса-Запоріжжя, банківська картка на ім`я ОСОБА_6 , шарф та пляшка води (а.п. 84-85) вважати повернутими за належністю;

- запис з камер відео спостереження на одному CD-диску (а.п. 89-90) залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мють право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після оголошення підлягає направленню потерпілій для відома.

Суддя: ОСОБА_1