Провадження № 11-кп/792/307/15
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005097 від 13 жовтня 2014 року, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 03 березня 2015 року
в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 03 березня 2015 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною технічною освітою, неодруженого, утриманців не має, раніше судимого:

· 26.07.2010 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.1 ст.186 КК України до штрафу в розмірі 1000 грн.;
· 20.12.2010 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст.ст.309 ч.2, 71, 72 КК України до арешту на 2 місяці. Вирок від 26.07.2010 року у виді штрафу виконувати окремо;
· 16.03.2011 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України у виді 1 року обмеження волі;
· 05.04.2012 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст.ст.185 ч.3, 69 ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі. Звільненого з Шепетівської виправної колонії №98 07 грудня 2014 року, -
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Нова Ушиця, зареєстрованого АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, утриманців не має, раніше судимого:

· 16.05.2007 року Ярмолинецьким районним судом за ч.1 ст.296 КК України на 2 роки обмеження волі, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
· 14.04.2008 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст.ст.296 ч.1, 70 ч.4 КК України на 3 роки обмеження волі, частково приєднано покарання за вироком Ярмолинецького районного суду, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
· 15.06.2010 року Ярмолинецьким районним судом за ст.ст.296 ч.3, 186 ч.2, 70, 71 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого Шепетівською виправною колонією 18.07.2014 року на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду згідно ст.7 Закону України «Про амністію у 2014 році», -
визнано винними кожного за ч.2 ст.186 КК України та призначено кожному покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Час відбування покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 рахується з 03 березня 2015 року, зараховано в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 13 жовтня 2014 року по 02 березня 2015 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили, залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_12 10000 грн. моральної шкоди, з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_12 10000 грн. моральної шкоди.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 13 жовтня 2014 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_9 , знаходячись на першому поверсі сходинкового майданчику під`їзду №3 житлового будинку АДРЕСА_4 повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , відкрито, без застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, заволоділи жіночою сумкою, вирвавши її із рук потерпілої ОСОБА_12 , вартістю 200 грн., в якій знаходились грошові кошти в розмірі 31800 грн., гаманець вартістю 50 грн., в якому були грошові кошти в розмірі 300 грн., зарядний пристрій, вартістю 40 грн., медична документація та паспорт громадянки України на ім`я потерпілої ОСОБА_13 , чим заподіяли останній матеріальної шкоди на загальну суму 32690 грн.

Так, 13 жовтня 2014 року, близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , знаходячись на першому поверсі сходинкового майданчику під`їзду №3 житлового будинку АДРЕСА_4 повторно, відкрито, без застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я в момент заподіяння, заволоділи, вирвавши із рук потерпілої ОСОБА_12 , яка проходила повз них, жіночу сумку сірого кольору з жовтим відтінком, без будь яких маркувань, вартістю 200 грн., в якій знаходились грошові кошти в розмірі 31800 грн., гаманець рожевого кольору без маркувань, вартістю 50 грн., в якому були грошові кошти в розмірі 300 грн., зарядний пристрій, вартістю 40 грн., медична документація та паспорт громадянки України на ім`я потерпілої ОСОБА_13 , які матеріальної цінності для неї не мають. Своїми діями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заподіяли ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 32690 грн.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок змінити, призначивши ОСОБА_10 більш м`яке покарання не пов`язаного з позбавленням волі з застосуванням ст.75 КК України. При цьому вказує, що при призначенні покарання судом не в повній мірі враховано обставини, які пом`якшують призначене покарання. Крім того зазначає, що судом порушено право на захист ОСОБА_10 , оскільки підготовче судове засідання проведено без участі захисника. Також звертає увагу, що судом в порушення вимог ст.315 КПК України за клопотанням прокурора продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_10 , так як дана стаття передбачає лише обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, просить вирок змінити, звільнити його від відбування покарання та закрити справу відносно нього. При цьому вказує,його дії не підпадають під кваліфікацію за ч.2 ст.186 КК України, заперечує свою причетність до вчинення злочину за попередньою змовою з ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинувачених та їх захисників на підтримання доводів апеляційних скарг, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають за таких підстав.

Вина обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 заперечив свою причетність до пограбування потерпілої ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та показав, що останній раптово вирвав з її рук сумочку та вибіг на вулицю, та повернувши праворуч побіг від будинку. Вибігши з будинку ОСОБА_9 підсковзнувся та впав, після чого був затриманий та переданий працівникам міліції. У даний будинок ОСОБА_10 та він зайшли наздоганяючи товариша останнього. Квартиру проживання та прізвища товариша вказати не міг. Цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди визнав повністю.

Обвинувачений ОСОБА_10 , який не заперечив свою вину у вчиненому злочині, однак заперечив попередній зговір з ОСОБА_9 щодо пограбування ОСОБА_12 , а також і те, що в ході заволодіння майном потерпілої було застосовано насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілої. Після пограбування потерпілої, він залишив місце події та прийшов додому, де його уже чекали працівники міліції. Цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди визнав повністю.

Однак частковість визнавальних показань обвинувачених спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_12 , з яких вбачається, що повертаючись додому близько 15 год., в під`їзді будинку АДРЕСА_4 , до неї підбігли двоє невідомих, які притиснули її до стіни та хтось з них вдарив її в живіт. При цьому, невідомі зірвали з її плеча сумку з грішми, вийшли з під`їзду та побігли в бік річки. Пізніше сусідка на прізвище ОСОБА_14 повідомила, що перед пограбуванням запитувала обвинувачених хто вони такі та кого очікують.

Свідок ОСОБА_14 показала, що в день пограбування ОСОБА_12 , вийшовши в загальний коридор близько 15 год., на сходинковому майданчику другого поверху побачила двох незнайомих хлопців.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 показали, що їм було відомо про те, що ОСОБА_12 того дня отримала переказ великої суми коштів. Протягом дня з нею була ОСОБА_16 , яка знала коли і якою дорогою ОСОБА_12 йде додому. Однак, про вказані факти вона нікому не розповідала, крім ОСОБА_15 , який не заперечив що того дня двічі спілкувався з ОСОБА_9 , однак останньому не повідомляв про наявність у ОСОБА_12 великої суми грошей.

Об`єктивно вина обвинувачених підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.10.2014 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_12 повідомила обставини відкритого викрадення у неї сумки з особистими речами та грішми (а.п.49); протоколом огляду місця події від 13.10.2014 року, у якому зафіксовано місце пограбування ОСОБА_12 (а.п.50); протоколом огляду місця події від 13.10.2014 року, яким була квартира АДРЕСА_5 , в якій на час огляду знаходився та був оглянутий ОСОБА_10 , в кишенях якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 31868 грн., які, як він повідомив, викрав в мікрорайоні Гречани (а.п.52); протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицями від 14.10.2014 року, в ході якого ОСОБА_10 розповів про обставини та спосіб вчинення ним злочину та вказав місце події (а.п.86-95); протоколом про результати здійснення оперативно технічних заходів відносно ОСОБА_10 від 20.10.2014 року, у відповідності з яким ОСОБА_10 знаходячись у ІТТ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницької області розповідає співкамернику про обставини вчинення пограбування на суму 30000 грн. та причетність до вчинення цього злочину ОСОБА_9 (а.п.113); протоколом про результати здійснення оперативно технічних заходів відносно ОСОБА_9 від 20.10.2014 року, у відповідності з яким ОСОБА_9 знаходячись у ІТТ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницької області розповідає співкамернику про обставини вчинення пограбування на суму 31800 грн. та нанесення ним удару ліктем в живіт потерпілій під час пограбування (а.п.114) та іншими матеріалами кримінального провадження.

Всім зібраним доказам у їх сукупності суд дав належну оцінку, вірно кваліфікувавши дії обвинувачених за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним та конкретних обставин по справі. Обставин, які б пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених судом не встановлено, не знаходить таких і суд апеляційної інстанції.

Так, судом враховано, що ОСОБА_9 перебуває на профілактичному обліку у лікаря нарколога в з діагнозом епізодичне вживання наркотиків, на обліку у психоневрологічному диспансері не перебуває, ОСОБА_10 по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у нарко- та психоневрологічному диспансері не перебуває, обвинувачені неодноразово судимі за корисливі злочини, судимості не зняті та не погашені.

З цих підстав не можуть бути задоволеними доводи захисника ОСОБА_7 про призначення покарання із застосування ст.75 КК України.

При цьому колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_10 покарання є цілком достатнім для виправлення останнього та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про порушення права на захист, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказане спростовується звукозаписом та журналом судового засідання, згідно яких обвинувачений відмовився від послуг захисника та вказав, що свої інтереси буде захищати самостійно.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність попередньої змови з ОСОБА_10 у вчиненні злочину не заслуговують на увагу, оскільки вказане спростовується матеріалами кримінального провадження та показаннями потерпілої про злагодженість дій обвинувачених, один з яких вирвав у неї сумку, а інший наніс удар в живіт.

Наведені докази не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, в основу вироку покладено показання обвинувачених, які були ними надані в судовому засіданні в суді першої інстанції, та які в своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.404 КК України суд апеляційної інстанції справі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Як вбачається з описової частини вироку, судом зазначено таку кваліфікуючу ознаку вчинення злочину, як грабіж без застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Так, в мотивувальній частині вироку міститься вказівка суду про не зазначення органом досудового слідства в обвинуваченні такої кваліфікуючої ознаки даного кримінального правопорушення як грабіж поєднаний з насильством до потерпілої, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне виключити з описової частини вироку таку кваліфікуючу ознаку, як без застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 03 березня 2015 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

В порядку ст.404 КПК України виключити з описової частини ухвали кваліфікуючу ознаку - без застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2