У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Гошовської Т.В., Жука В.Г.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 4 грудня 2008 року кримінальну справу
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Печеніжського районного суду
Харківської області від 4 березня 2008 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

уродженця та мешканця м. Мерефа Харківського району

Харківської області, громадянина України,

раніше судимого 21 березня 2006 року Харківським районним
судом Харківської області за ч. 2 ст. 229-6, ч. 2 ст. 229-4 КК України 1960
року, за ч. 2 ст. 309 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого на
підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, -

засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за
вироком Харківського районного суду Харківської області від 21 березня 2006
року ОСОБА_1 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на
6 років.

В апеляційному порядку вирок не переглядався.

ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що він 7 вересня 2007 року
приблизно о 7 годині у с. Новий Бурлук Печеніжського району Харківської
області, перебуваючи на полі № 1, що належить ТОВ «Агрофірма Шанс», з метою
подальшого зберігання і власного вживання зібрав плоди - коробочки рослин маку,
які залишилися на вказаному полі після оранки, склавши їх у полімерний пакет. У
момент збору плодів - коробочок рослин маку ОСОБА_1 був затриманий працівниками
міліції, які під час його огляду виявили та вилучили у нього полімерний пакет
синього кольору з рослинами маку. Згідно з висновком хімічної експертизи
вилучена є особливо небезпечним наркотичним засобом - маковою соломою (не
висушеною), маса якої в перерахунку на суху речовину складає 248,4662 г.

У касаційній скарзі засуджений, не оскаржуючи правильність кваліфікації його дій, порушує питання про
зміну постановленого щодо нього вироку та пом'якшення йому покарання. При цьому
посилається на те, що органами досудового слідства і судом були проігноровані
його клопотання щодо долучення до матеріалів справи даних про його стан здоров'я,
що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості та особі
засудженого внаслідок суворості. Крім того зазначає, що у справі допущені істотні порушення
кримінально-процесуального закону, зокрема під час досудового та судового слідства йому не було
роз'яснено, що у разі відсутності коштів, йому можуть призначити захисника за
рахунок держави, чим порушили його право на захист.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Правильність висновків суду стосовно доведеності обвинувачення та
кваліфікації дій засудженого ОСОБА_1 у касаційній скарзі не оспорюється.

Що стосується висновку місцевого суду щодо міри покарання, то його також слід
визнати правильним.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину, який відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, відноситься
до злочину середньої тяжкості, особу засудженого, який раніше засуджувався за
аналогічні злочини, але належних висновків для себе не зробив, на шлях
виправлення не став та вчинив новий злочин у період іспитового строку за
попереднім вироком, за місцем проживання
характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, на обліку у лікаря нарколога
та психіатра не перебуває, обставину, що пом'якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і призначив йому
покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яке є необхідним і достатнім
для його виправлення та попередження нових злочинів.

Що ж стосується доводів засудженого про те, що органами досудового слідства
та судом безпідставно були проігноровані його клопотання про приєднання до
матеріалів справи даних про стан його здоров'я, то вони спростовуються матеріалами
справи, з яких убачається, що такі клопотання ОСОБА_1 не заявлялися.

Посилання у касаційній скарзі ОСОБА_1 на те, що під час розгляду справи
було порушено його право на захист є безпідставними та спростовуються
матеріалами справи, із яких убачається, що ОСОБА_1 під час досудового слідства
в установленому законом порядку роз'яснювалося право на захист, у тому числі й
право мати захисника, від участі якого останній неодноразово відмовлявся,
зазначаючи при цьому, що це не пов'язано з його матеріальним становищем (а. с.
16, 28). Під час допиту його у якості підозрюваного та обвинуваченого він також
заявляв, що від послуг захисника відмовляється і це не пов'язано з його
матеріальним становищем (а. с. 20 зв.,
33 зв.). Крім того, як убачається з його заяви від 4 березня 2008 року,
даних протоколу судового засідання, ОСОБА_1 4 березня 2008 року в суді заявив
клопотання про прийняття його відмови від захисника, зазначивши при цьому, що
це не пов'язано з його матеріальним становищем або іншими об'єктивними причинами
(а. с. 118, 119).

Перевіркою матеріалів справи не виявлено істотних порушень
кримінально-процесуального закону, які б могли вплинути на правильність
висновків суду першої інстанції.

Підстав, передбачених ст. 398 КПК України, для призначення справи щодо
ОСОБА_1 до касаційного розгляду з повідомленням зазначених у ст. 384 КПК України осіб не вбачається.

Керуючись статями 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1.

судді:

Гошовська Т.В. Верещак
В.М. Жук В.Г.