АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

27 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_5 , який приймав участь у розгляді кримінального провадження під №0000024, на ухвалу підготовчого судового засідання Шевченківського районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_5
сторін захисту обвинуваченої ОСОБА_6
та захисника ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою підготовчого судового засідання Шевченківського районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні під №0000024, внесеному до ЄРДР 22.01.2014 р. щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилась в м. Києві, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , несудимої,

у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

повернений прокурору Шевченківського району м. Києва в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

За змістом обставин, який містить обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000024, внесеному 22.01.2014 р. до ЄРДР, у період часу з квітня 2011 р. по 7.07.2011 р. ОСОБА_6 , з метою збагачення за рахунок чужого майна, діючи згідно попередньо розробленого плану, шляхом обману заволоділа грошовими коштами ТОВ Сієста (), офіси якого розташовані за адресами: м. Київ, вул. Ісаакяна, 2 та вул. Саксаганського, 31, на загальну суму 120886,88 грн.

Зазначені дії ОСОБА_6 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому у великих розмірах, органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 190 КК України.

Повертаючи даний обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вмотивував постановлене рішення тим, що він не відповідає вимогам п. п. 1-3 ч. 1 ст. 91, п. 5 ч. 2, п. п. 2, 3 та абз. 6 ч. 4 ст. 291 КПК України.

Не погодившись із ухваленим щодо ОСОБА_6 рішенням суду першої інстанції прокурор прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_5 , який приймав участь у розгляді кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні судом першої інстанції, 12.03.2015 р. подав апеляційну скаргу, в якій просить: ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 6.03.2015 р., якою повернуто прокурору обвинувальний акт №0000024, внесений до ЄРДР 22.01.2014 р., щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 190 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, зважаючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

На обгрунтування апеляційних вимог прокурор ОСОБА_5 зазначає про те, що органами досудового розслідування при складанні та затвердженні обвинувального акту №0000024 щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 190 КК України вимоги статті 291 КПК України належним чином дотримані, а висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі підготовчого засідання, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, ухвала підготовчого судового засідання суду першої інстанції не оскаржена.

У запереченнях захисник ОСОБА_7 , діючи в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , вважаючи рішення суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта законним і обгрунтованим, просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 6.03.2015 р. щодо її підзахисної залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали і доводів, викладених у апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_5 , який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, та запереченнях захисника ОСОБА_7 ; вислухавши доводи прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, вважаючи ухвалу підготовчого судового засідання суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору для усунення виявлених невідповідностей КПК України незаконною та необгрунтованою, просив її скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження; обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які заперечували відносно задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обгрунтованою, просили залишити її в силі; вивчивши і перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши й обміркувавши доводи апелянта, колегія суддів апеляційної інстанції уважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

За змістом вимог ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Також обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону орган досудового розслідування і прокурор при складанні та затвердженні даного обвинувального акта не дотримались.

Так, як убачається зі змісту обвинувального акта під №0000024, внесеного 22.01.2014 р. до ЄРДР, щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 190 КК України /а.с.п. 5-20/, орган досудового розслідування і прокурор при його складанні та затвердженні повною мірою не дотримались вимог, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не зазначивши повно, всебічно та конкретно фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор уважає встановленими, відповідну правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно ж правил, визначених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 91 КК України, у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням тощо.

Між тим, за змістом кримінального акта щодо ОСОБА_6 зазначені епізоди інкримінованого їй кримінального правопорушення на містять: конкретних вказівок про час, вчинення нею злочинних діянь щодо грошових коштів, отриманих від ОСОБА_8 ; часу та місця вчинення дій, спрямованих на заволодіння грошовими коштами за надання послуг ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ; місця та конкретного способу, фактичне його вираження, отримання грошових коштів поштовим зв`язком з надання послуг ОСОБА_11 ; форма вини та мотиви вчиненого ОСОБА_6 діяння, а також не вказано про відсутність можливості встановлення органами досудового розслідуванням цих обставин.

При цьому, визначаючи правову кваліфікацію діяння ОСОБА_6 за частиною 3 статті 190 КК України, в обвинувальному акті відсутнє визначення кваліфікуючої ознаки шахрайства, вчиненого у великих розмірах, відповідно до положень примітки 3 до статті 185 КК України.

Крім цього, всупереч вимогам п. 2 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта не додано цивільний позов ТОВ Сієста до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, натомість в матеріалах провадження міститься факсимільна копія такого /а.с.п. 73-74/.

До того ж, до обвинувального акта в даному кримінальному провадженні поряд з розпискою підозрюваної ОСОБА_6 про отримання обвинувального акта і реєстру матеріалів, не додана під розписку копія цивільного позову /а.с.п. 75/.

При посиланні в обвинувальному акті на докази обов`язково зазначаються аркуші кримінального провадження. Докази стороною обвинувачення повинні викладатися в хронологічному порядку за інкримінованими епізодами.

Отже, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта під №0000024 від 22.01.2014 р. наведеним вимогам КПК України, колегія суддів апеляційної інстанції уважає вірними та повернення його прокурору для усунення цих недоліків обгрунтованим.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта під №0000024 від 22.01.2014 р. прокурору за невідповідністю його вимогам КПК України є законною, обгрунтованою і вмотивованою.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні під №0000024, внесеному 22.01.2014 року до ЄРДР, щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 190 КК України, повернений прокурору Шевченківського району м. Києва в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 с і п о в а