Справа № 513/617/15-к
Провадження № 1-кп/513/82/15
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2015 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Сарата кримінальне провадження на підставі обвинувального акту стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 04 липня 2007 року Саратським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 263, ч.4 ст. 296, 70 КК України до 3 років позбавлення волі; постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2009 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 11 місяців 7 днів; 11 грудня 2013 року Саратським районним судом Одеської області за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт; 17 лютого 2014 року Саратським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 19 травня 2015 року направлений для відбування покарання, призначеного вироком суду; 03 червня 2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст.71 КК України частково приєднано покарання за попереднім вироком і остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В кінці грудня 2013 року ОСОБА_4 , у вечірній час, точної дати та часу встановити не видалося можливим, знаходячись в АДРЕСА_1 , таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, проник через незачинені вхідні двері до приміщення коридору вищевказаного будинку, який належить ОСОБА_5 , скориставшись тим, що господарі будинку відпочивали, та не звертали на нього уваги, умисно, повторно, викрав мобільний телефон марки «Нокіа - 5228» білого кольору, вартість якого згідно висновку експертного товарознавчого дослідження № 51 ЮЛ/1.7 від 16 травня 2015 року, складає 1053 гривні 36 копійок, разом зі стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 21 гривня 55 копійок, на рахунку якого знаходилися кошти у сумі 47 гривень та картою пам`яті, об`ємом 2 Гб вартістю 94 гривні 65 копійок, який знаходився на столі у вказаному приміщенні, чим заподіяв ОСОБА_5 , матеріальний збиток на загальну суму 1216 гривень 56 копійок, після чого з місця скоєння правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин, суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. За згодою учасників судового провадження, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів щодо його характеристики.

В судовому у засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав вину, не оспорював вартість викраденого майна, щиро розкаявся та пояснив, що в кінці грудня 2013 року, пізно ввечері, він вирішив викрасти з подвір`я потерпілої ОСОБА_5 алюмінієвий бідон, який побачив напередодні. З цією метою він прийшов до будинку потерпілої, розташованому по АДРЕСА_1 . Коли він зайшов до двору потерпілої, то почув дзвінок мобільного телефону, що доносився з будинку, і вирішив телефон вкрасти. Через незачинені вхідні двері він проник до коридору даного будинку, де на столі побачив мобільний телефон марки «Нокіа-5228» білого кольору. Забравши телефон, він вийшов з будинку, а потім з двору і приніс телефон до себе додому. Наступного ранку він продав телефон своєму знайомому ОСОБА_7 .

Потерпіла ОСОБА_5 , яку належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності; зазначила, що не має до обвинуваченого претензій (а.с. 59).

Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доказана, та кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вчинив тяжкий злочин, повністю визнав вину та щиро розкаявся, посередньо характеризується за місцем проживання.

Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Рецидив злочину суд визнає обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого.

З урахуванням всіх зазначених обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки злочин, за який він засуджується даним вироком, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив до ухвалення щодо нього 03 червня 2015 року вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, то суд на підставі ч.4 ст.70 КК України, вважає необхідним призначити йому остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим, призначеним йому за попереднім вироком.

Під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 23 червня 2015 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого 60 діб. У зв`язку з чим, до набрання вироком законної сили застосування даного запобіжного заходу вважається продовженим.

Керуючись ст.ст.368-371, 373- 374 КПК України,

суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначено за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 червня 2015 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання обвинуваченого, тобто з 15 травня 2015 року.

До набрання вироком законної сили продовжити застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржено учасниками судового провадження до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1