Справа № 755/2596/15-к
В И Р О К
іменем України
"16" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0015648 від 13 листопада 2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 10.09.2007 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 26.11.2010 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 10 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 13.11.2014 року в період часу з 08 години 30 хвилин до 12 години 30 хвилин, перебував за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 . В цей час у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме телевізора марки LG 32LE5310 серійний номер 008МАRZ4G726, вартістю 5998 гривень, який належав його сестрі ОСОБА_4 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки окрім його самого в квартирі нікого не було, таємно викрав телевізор марки LG 32LE5310 серійний номер 008МАRZ4G726, вартістю 5998 гривень, який висів на стіні в кімнаті.

В подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викрадений телевізор марки LG 32LE5310 серійний номер 008МАRZ4G726, вартістю 5998 гривень заклав до ломбарду, розпорядившись ним на власний розсуд, а отримані кошти витратив на власні потреби, завдавши таким чином потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 5998 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, ОСОБА_5 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом визнається рецидив злочину.

За таких обставин, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає, що міра покарання повинна бути пов`язана з позбавленням волі та визначена у межах санкції статті 185 КК України.

В свою чергу, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 11.11.2002 року з діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності; постійне місце реєстрації, допустимі характеристики за місцем проживання, раніше судимий; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали та вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства і до нього можливо застосувати ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Про можливість належної соціалізації особи та допустиму репутацію свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя, характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з"являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

С у д д я: ОСОБА_1