Справа № 557/393/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2015 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща кримінальне провадження про вчинення злочину, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 08 березня 2015 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працює, в силу дії ст. 89 КК України раніше не судимий,
за ч. 3 ст.185 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
07 березня 2015 року, близько 23 год. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та прагнучи обернути його на свою користь, діючи таємно, шляхом пошкодження віконного скла, проник до підсобного приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 і належить ОСОБА_4 та викрав звідти один мішок цукру вагою 50 кг вартістю 550 грн. та один мішок міндобрива «Селітра» вагою 50 кг вартістю 370 грн., які належали потерпілому, внаслідок даної крадіжки ОСОБА_4 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 920 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, суду показав, що дійсно він 07.03.2015 року вибив віконне скло та проник до підсобного господарства ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , звідки викрав 1 мішок цукру та 1 мішок міндобрива «селітри», на возику завіз до сусідки, хотів їй продати вказане майно. Дійсно мала місце крадіжка та він повністю визнає обставини, викладені в обвинувальному акті, майно повернув потерпілому, вину визнає, щиро кається, просить його суворо не карати.
Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім визнання своє вини самим обвинуваченим в скоєнні кримінального правопорушення, винність ОСОБА_5 доведена також іншими доказами, дослідженими в ході судового засідання.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що вранці 08.03.2015 року він виявив крадіжку цукру та селітри з його господарства, по слідах возика дійшов до господарства сусідки та вона повідомила, хто саме їй приніс цукор та селітру. Майно йому повернуто, претензій до обвинуваченого він не має, просить суворо не карати.
З оглянутих в судовому засіданні доказів, наданих стороною обвинувачення:
- з довідки, виданої ФОП ОСОБА_6 , вбачається, що вартість одного мішка селітри станом на 07.03.2015 року становила 370 грн.
- з довідки, виданої ФОП ОСОБА_6 , вбачається, що вартість одного мішка цукру станом на 07.03.2015 року становила 550 грн.
Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні злочину.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в скоєному щиро розкаявся, у скоєному зізнався, активно сприяв розкриттю злочину. Вказані обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд, приймаючи до уваги обставини справи, матеріали, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв встановленню істини, на «Д»-обліку у лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, прийшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та без реального відбування покарання, і вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ст. 185 ч.3 КК України із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; - періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази по справі: мішок цукру і мішок міндобрива «Селітра», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити у його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя