Справа № 646/855/14-к
№ пр. 1-кп/646/196/2014
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 р.

Червонозаводський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого: cудді Чудовського Д.О.,

при секретарі судового засідання:
Козар К.О.,

за участю прокурора: Швецова І.А.,

обвинуваченого: ОСОБА_1,

представник колонії: Пінчука Д.О.,

розглянувши в приміщенні суду в м.
Харкові у підготовчому судовому
засіданні кримінальне провадження за
фактом злісної непокори вимогам
адміністрації установи виконання
покарань особою, яка відбуває
покарання у вигляді позбавлення волі,
якщо ця особа за порушення вимог режиму
відбування покарання була піддана
протягом року стягненню у виді
переведення до приміщення камерного
типу, внесеного до Єдиного реєстру
досудових розслідувань 23.01.2014 року №
0000181, відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Умань,
Черкаської області, мешкав за адресою:
АДРЕСА_1, 18.04.2008 року засуджений
Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області за ч. 3 ст. 189, ч. 5 ст. 185,
ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 357, 70 КК України до 12
років позбавлення волі, ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 29.10.2008 року покарання скорочено до 9
років 6 місяців позбавлення волі,
відбуває покарання в Диканівській
виправній колонії УДПтС України в
Харківській області № 12

обвинуваченого у вчиненні
кримінального правопорушення -
злочину, передбаченого ст. 391 КК
України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, 18.04.2008 року засуджений
Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області за ч.5 ст. 185, ч. 3 ст.289,
ч.3 ст. 28 ч. 3 ст. 357, ст.70 КК України до 12
років позбавлення волі конфіскацією
всього особистого майна. Ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 29.10.2008 р. строк покарання скорочено
до 9 років 6 місяців позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_1 в місцях позбавлення
волі знаходиться з 31.10.2006 року.

За час перебування у Київському
слідчому ізоляторі з 31.10.2006 року по
21.10.2007 року до праці не залучався,
вимоги режиму тримання порушив 2 рази,
за що був покараний у дисциплінарному
порядку. Адміністрацією установи не
заохочувався.

З 21.10.2007 року по 26.11.2008 року відбував
покарання в УВП № 8 м. Житомир, де до
праці не залучався, вимоги режиму
тримання не порушував. Адміністрацією
установи не заохочувався.

З 26.11.2008 року по 07.03.2010 року відбував
покарання в Черкаській виправній
колоній (№62), де вимоги режиму тримання
порушив 15 разів, за що був покараний у
дисциплінарному порядку.
Адміністрацією установи не
заохочувався.

З 14.03.2010 року по 17.04.2010 року відбував
покарання в Кременчуцькій виправній
колонії №(69), де вимоги режиму тримання
порушив 1 раз, за що був покараний у
дисциплінарному порядку.
Адміністрацією установи не
заохочувався.

З 17.04.2010 року по 27.09.2010 року відбував
покарання в Черкаській виправній
колонії №(62), де вимоги режиму тримання
порушив 11 разів, за що був покараний у
дисциплінарному порядку.
Адміністрацією установи не
заохочувався.

З 12.10.2010 року по 16.02.2013 року відбував
покарання в Сімферопольській
виправній колонії №(102), де вимоги
режиму тримання порушив 19 разів, за що
був покараний у дисциплінарному
порядку. Адміністрацією установи не
заохочувався.

З 16.02.2013 року по 28.10.2013 року відбував
покарання в Західній виправній колонії
№(97), де вимоги режиму тримання порушив
4 рази, за що був покараний у
дисциплінарному порядку.
Адміністрацією установи не
заохочувався.

З 28.10.2013 року по 05.11.2013 року відбував
покарання в Диканівській виправній
колонії №(12), де вимоги режиму тримання
порушив 4 рази, за що був покараний у
дисциплінарному порядку.
Адміністрацією установи не
заохочувався.

З 05.11.2013 року по 12.11.2013 року проходив
курс лікування в лікувальній установі
при Темнівській виправній колонії № 100,
де вимоги режиму тримання та
розпорядок дня не порушував.
Адміністрацією установи не
заохочувався.

З 12.11.2013 року відбуває покарання в
Диканівській виправній колонії №(12), де
вимоги режиму тримання порушив 9 разів,
за що був покараний у дисциплінарному
порядку. Адміністрацією установи не
заохочувався.

За час відбування покарання
систематично не виконував законні
вимоги представників адміністрації
виправної установи, за що на нього було
накладено всього 9 дисциплінарних
стягнень, з яких 5 правами начальника
установи, 4 правами начальника
відділення, 2 рази був поміщений в
дисциплінарний ізолятор, 1 раз
переводився до приміщення камерного
типу.

За час відбування покарання у
Диканівській виправній колонії №(12) 2
рази був поміщений в дисциплінарний
ізолятор, а саме 12.11.2013 року на 5 діб,
18.11.2013 року на 5 діб.

Незважаючи на вжиті заходи виховного
характеру і дисциплінарного впливу
засуджений ОСОБА_1 належних висновків
для себе не зробив, продовжував
порушувати встановлений режим
відбування покарання. Враховуючи те, що
до засудженого ОСОБА_1 були вжиті всі
заходи виховного характеру і
дисциплінарного впливу, але вони
позитивних результатів не мали, а також
характер порушення режиму утримання,
керуючись ст. 132 КВК України, 22.11.2013 року
засуджений ОСОБА_1 був покараний
правами начальника колонії шляхом
переведення до приміщення камерного
типу строком на два місяці згідно
постанови про перевід засудженого до
приміщення камерного типу від 22.11.2013
року.

Засудженому ОСОБА_1 були доведені права
та обов'язки засуджених до позбавлення
волі,вимоги ст. 133
Кримінально-виконавчого кодексу
України, а також вимоги ст. 391
Кримінального кодексу України про
кримінальну відповідальність у разі
злісної непокори законним вимогам
адміністрації виправної установи.

22.11.2013 року о 18.30 годині під час обходу
дільниці карантину діагностики і
розподілу було затримано засудженого
ОСОБА_1 який під час проведення обходу,
порушив розпорядок дня, а саме спав на
своєму спальному місці, на
неодноразово зроблені зауваження не
відреагував, повів себе неввічливо по
відношенню до представників
адміністрації, вступив в суперечку та
почав висловлювати невдоволення
вимогам режиму відбування покарання,
використовуючи безадресно нецензурні
слова. Після чого був доставлений до
чергової частини для дачі пояснення
своїм діям.

Керуючись ст. 132, 134 КВК України
22.11.2013 року на засудженого ОСОБА_1 було
накладено дисциплінарне стягнення
правами начальника установи -
начальника Диканівської виправної
колонії (№12) підполковника внутрішньої
служби ОСОБА_2 - був поміщений в
приміщення камерного типу строком на 2
місяця.

23.01.2014 року о 08.30, у розташуванні
спального приміщення відділення КДіР
Диканівської виправної колонії № 12
начальником відділення КДіР
Диканівської виправної колонії № 12
лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_3
у присутності заступника чергового
помічника начальника колонії майора
внутрішньої служби ОСОБА_4 та старшого
фельдшера медичної частини колонії
капітана внутрішньої служби ОСОБА_5, а
також засудженого ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
бр. № 131, засудженого ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, бр. № 131, засудженому
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було
запропоновано приступити до виконання
чергування, згідно п. 88 наказу № 275 ДДУ
ВІН від 25.12.2003 року та навести порядок у
спальному приміщенні відділення КДіР,
а саме: підмести та помити підлогу.
Згідно розділу п. 2.2 посадової
інструкції затвердженою начальником
установи - начальником виправної
колонії № 12 ОСОБА_2 начальник
відділення КДіР Диканівської
виправної колонії № 12 лейтенант
внутрішньої служби ОСОБА_3 має право
вимагати від засуджених дотримуватись
чистоти й порядку у приміщеннях та на
прилеглих територіях. При цьому,
засуджений ОСОБА_1 прибиральним
інвентарем (відро з водою, ганчірка,
швабра, віник, совок, гумові рукавички)
був забезпечений, одягнений і взутий по
сезону, на стан здоров'я не скаржився.
Однак засуджений ОСОБА_1 в
категоричній формі відмовився
приступити до виконання прибирання,
мотивуючи свою відмову тим, що
прибирання принижує його людську
гідність. Також засудженому ОСОБА_1
начальником відділення КДіР
Диканівської виправної колонії № 12
лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_3
додатково були роз'яснені вимоги ст. ст.
391, 392 КК України, ст.ст. 107,118, 132 КВК
України,п. 88 наказу ДДУ ВІН від 25.12.2003
року, після цього засудженому ОСОБА_1
було запропоновано знову приступити до
прибирання, на що останній знову
відповів категоричною відмовою. Свою
відмову виконати чергування
засуджений ОСОБА_1 мотивував тим, що
дана робота принижує його гідність, при
цьому скарг на стан здоров'я не
висловлював, був одягнений і взутий по
сезону. Після цього засуджений ОСОБА_1
був оглянутий старшим фельдшером
медичної частини колонії, який за
результатами огляду видав довідку, в
якій вказав діагноз: «здоровий,
працездатний, виконувати роботи з
благоустрою території та місць
позбавлення волі може».

23.01.2014 року о 09.30, у розташуванні
спального приміщення відділення КДіР
Диканівської виправної колонії № 12
начальником відділення КДіР
Диканівської виправної колонії № 12
лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_3
у присутності заступника чергового
помічника начальника колонії майора
внутрішньої служби ОСОБА_4 та старшого
фельдшера медичної частини колонії
капітана внутрішньої служби ОСОБА_5, а
також засудженого ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
бр. № 131, засудженого ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, бр. № 131, засудженому
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було
запропоновано приступити до виконання
чергування, згідно п. 88 наказу № 275 ДДУ
ВІН від 25.12.2003 року та навести порядок у
спальному приміщенні відділення КДіР,
а саме: підмести та помити підлогу.
Згідно розділу п. 2.2 посадової
інструкції затвердженою начальником
установи - начальником виправної
колонії № 12 ОСОБА_2 начальник
відділення КДіР Диканівської
виправної колонії № 12 лейтенант
внутрішньої служби ОСОБА_3 має право
вимагати від засуджених дотримуватись
чистоти й порядку у приміщеннях та на
прилеглих територіях. При цьому,
засуджений ОСОБА_1 прибиральним
інвентарем (відро з водою, ганчірка,
швабра, віник, совок, гумові рукавички)
був забезпечений, одягнений і взутий по
сезону, на стан здоров'я не скаржився.
Однак засуджений ОСОБА_1 в
категоричній формі відмовився
приступити до виконання прибирання,
мотивуючи свою відмову тим, що
прибирання принижує його людську
гідність. Також засудженому ОСОБА_1
начальником відділення КДіР
Диканівської виправної колонії № 12
лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_3
додатково були роз'яснені вимоги ст. ст.
391, 392 КК України, ст.ст. 107,118, 132 КВК
України,п. 88 наказу ДДУ ВІН від 25.12.2003
року, після цього засудженому ОСОБА_1
було запропоновано знову приступити до
прибирання, на що останній знову
відповів категоричною відмовою. Свою
відмову виконати чергування
засуджений ОСОБА_1 мотивував тим, що
дана робота принижує його гідність, при
цьому скарг на стан здоров'я не
висловлював, був одягнений і взутий по
сезону. Після цього засуджений ОСОБА_1
був оглянутий старшим фельдшером
медичної частини колонії, який за
результатами огляду видав довідку, в
якій вказав діагноз: «здоровий,
працездатний, виконувати роботи з
благоустрою території та місць
позбавлення волі може».

23.01.2014 року о 10.30, у розташуванні
спального приміщення відділення КДіР
Диканівської виправної колонії № 12
начальником відділення КДіР
Диканівської виправної колонії № 12
лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_3
у присутності заступника чергового
помічника начальника колонії майора
внутрішньої служби ОСОБА_4 та старшого
фельдшера медичної частини колонії
капітана внутрішньої служби ОСОБА_5, а
також засудженого ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
бр. № 131, засудженого ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, бр. № 131, засудженому
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було
запропоновано приступити до виконання
чергування, згідно п. 88 наказу № 275 ДДУ
ВІН від 25.12.2003 року та навести порядок у
спальному приміщенні відділення КДіР,
а саме: підмести та помити підлогу.
Згідно розділу п. 2.2 посадової
інструкції затвердженою начальником
установи - начальником виправної
колонії № 12 ОСОБА_2 начальник
відділення КДіР Диканівської
виправної колонії № 12 лейтенант
внутрішньої служби ОСОБА_3 має право
вимагати від засуджених дотримуватись
чистоти й порядку у приміщеннях та на
прилеглих територіях. При цьому,
засуджений ОСОБА_1 прибиральним
інвентарем (відро з водою, ганчірка,
швабра, віник, совок, гумові рукавички)
був забезпечений, одягнений і взутий по
сезону, на стан здоров'я не скаржився.
Однак засуджений ОСОБА_1 в
категоричній формі відмовився
приступити до виконання прибирання,
мотивуючи свою відмову тим, що
прибирання принижує його людську
гідність. Також засудженому ОСОБА_1
начальником відділення КДіР
Диканівської виправної колонії № 12
лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_3
додатково були роз'яснені вимоги ст. ст.
391, 392 КК України, ст.ст. 107,118, 132 КВК
України,п. 88 наказу ДДУ ВІН від 25.12.2003
року, після цього засудженому ОСОБА_1
було запропоновано знову приступити до
прибирання, на що останній знову
відповів категоричною відмовою. Свою
відмову виконати чергування
засуджений ОСОБА_1 мотивував тим, що
дана робота принижує його гідність, при
цьому скарг на стан здоров'я не
висловлював, був одягнений і взутий по
сезону. Після цього засуджений ОСОБА_1
був оглянутий старшим фельдшером
медичної частини колонії, який за
результатами огляду видав довідку, в
якій вказав діагноз: «здоровий,
працездатний, виконувати роботи з
благоустрою території та місць
позбавлення волі може».

Своїми неправомірними діями
засуджений ОСОБА_1 порушив вимоги п. 29
Правил внутрішнього розпорядку
установ виконання покарань, де
зазначено, що засуджені до позбавлення
волі зобов'язані утримувати в чистоті
службові житлові приміщення, в
установленому порядку виконувати
роботи по впорядкуванню місць
позбавлення волі і прилеглих до них
територій. До цих робіт засуджені
залучаються, як правило, в порядку
черги, в неробочий час і не більше ніж 2
години в день.

Таким чином, засуджений ОСОБА_1 порушив
вимоги режиму відбування покарання
протягом року як на нього було
накладено стягнення у виді переведення
до приміщення камерного типу
(одиночної камери), а саме відкрито
відмовився виконувати вимоги
представника адміністрації виправної
установи, який мав право пред'явити
таку вимогу. В свою чергу засуджений
ОСОБА_1 був зобов'язаний і міг виконати,
але умисно не виконав вимоги
представника адміністрації виправної
установи. Своєю поведінкою ОСОБА_1
подає негативний приклад іншим
засудженим.

У всіх випадках відмови засудженого
ОСОБА_1 від виконання законних вимог
представників адміністрації,
співробітники Диканівської ВК №
12 доводили до відома засудженого
ОСОБА_1 вимоги ст. 107, 118, 132 КВК України, а
також вимоги ст. 391, 392 КК України і
попереджали про кримінальну
відповідальність у разі його відмови
виконати законні вимоги представників
адміністрації.

Таким чином, засуджений ОСОБА_1 злісно
не повинувався законним вимогам
представників адміністрації
Диканівської ВК № 12, чим протидіяв
здійсненню їх функцій, спрямованих на
виправлення та перевиховання
засуджених. Крім того, засуджений
ОСОБА_1 грубо порушив п. 29 Правил
внутрішнього розпорядку установ
виконання покарань Наказ ДДУ ВІН № 275
від 25.12.2003 року, де зазначено, що
засуджені повинні бути ввічливими з
працівниками установи виконання
покарання, беззаперечно виконувати всі
законні вимоги персоналу установи та
вимоги ст.107 КВК України.

Такі дії ОСОБА_1, органом досудового
розслідування кваліфіковані за ст. 391
КК України, як злісна непокора вимогам
адміністрації установи виконання
покарань особою, яка відбуває
покарання у вигляді позбавлення волі,
якщо ця особа за порушення вимог режиму
відбування покарання була піддана
протягом року стягненню у виді
переведення до приміщення камерного
типу.

04.02.2014 року до суду від прокурора
надійшов обвинувальний акт з реєстром
матеріалів досудового розслідування у
кримінальному провадженні та з
розпискою ОСОБА_1 про отримання
обвинувального акту та копії реєстру
матеріалів досудового розслідування, а
також угода про визнання винуватості
від 29.01.2014 року.

17.02.2014 року під час підготовчого
судового засідання сторони
кримінального провадження заявили
клопотання про затвердження судом
угоди про визнання винуватості від
29.01.2014 року, укладену між прокурором і
підозрюваним.

Відповідно до змісту угоди про
визнання винуватості від 29.01.2014 року,
ОСОБА_1 вину у вчиненні злочинів, що
йому інкримінуються, визнав повністю,
а сторони кримінального провадження
узгодили покарання за ст. 391 КК України
у вигляді 1 року позбавлення волі, з
урахуванням статей 71 КК України.

Крім того, сторони погодили, що ОСОБА_1
беззастережно визнає обвинувачення в
обсязі підозри у судовому провадженні.

Вирішуючи питання про
затвердження угоди про визнання
винуватості суд виходив з наступного.

Згідно ст. 314 ч. 3 п. 1 КПК України
при прийнятті рішення у підготовчому
судовому засіданні суд має право,
зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у
кримінальному провадженні може бути
укладена угода між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим про
визнання винуватості.

Згідно ст. 469 ч. 4 КПК України, угода про
визнання винуватості між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості,
тяжких злочинів, внаслідок яких шкода
завдана лише державним чи суспільним
інтересам.

ОСОБА_1 обвинувачується у
вчиненні злочинів середньої тяжкості.
При цьому, судом з`ясовано, що
обвинувачений цілком розуміє права,
визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України,
наслідки укладення та затвердження
даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК
України, характер обвинувачення, вид
покарання, а також інші заходи, які
будуть застосовані до нього у разі
затвердження угоди судом. Суд
переконався, що укладення угоди
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді. Також судом
встановлено, що умови даної угоди
відповідають вимогам Кримінально
процесуального кодексу України та
Кримінального кодексу України.

Крім того, при призначенні
покарання, суд враховує те, що ОСОБА_1
був засуджений Білоцерківським
міськрайонним судом Київської області
за ч. 3 ст. 189, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 357,
70 КК України до 12 років позбавлення
волі, ухвалою апеляційного суду
Київської області від 29.10.2008 року
покарання скорочено до 9 років 6 місяців
позбавлення волі, строк відбутої
частини покарання складає 8 років 8
місяців 1 день, строк невідбутої
частини покарання складає 9 місяців 29
днів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою
вину у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 391 КК України визнав повністю.

З огляду на викладене, суд дійшов
до висновку про можливість
затвердження угоди від 29.01.2014 року про
визнання винуватості між прокурором і
обвинуваченим ОСОБА_1 та призначення
останньому узгодженої сторонами міри
покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 391 КПК України, , ч. 1, 4 ст. 358 КК
України, суд -

УХВАЛИВ :

1. Затвердити угоду про визнання
винуватості від 29.01.2014 року, укладену
між старшим прокурором з нагляду за
додержанням законів при виконанні
судових рішень у кримінальних
провадження та інших примусових
заходів прокуратури
Червонозаводського району м. Харкова
Швецова І.А., якому на підставі ст. 37 КПК
України, надані повноваження прокурора
та ОСОБА_1.

2. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати
винним у вчиненні кримінального
правопорушення - злочину,
передбаченого ст. 391 КК України і
призначити узгоджене сторонами
покарання у вигляді 1 (одного) року
позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом
приєднання до покарання, призначеного
даним вироком невідбутої частини
покарання за вироком Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 18.04.2008 року, визначити ОСОБА_1
остаточне покарання у виді 1 (одного)
року 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Вирок суду набирає законної сили
через 30 днів з дня його проголошення,
якщо на нього не було подано апеляційну
скаргу.

Вирок може бути оскаржений з
підстав, передбачених ст. 394 КПК
України, до апеляційного суду
Харківської області через
Червонозаводський районний суд м.
Харкова.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Суддя
Д.О. Чудовський