Справа № 214/2332/15-к
1-кп/214/362/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000093 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Водяне Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , заступника командира 3 стрілецького взводу 10 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, старшого сержанта, -

ВСТАНОВИВ:
Старшого сержанта ОСОБА_4 , призваного на військову службу у зв`язку із мобілізацією на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Міністерства внутрішніх справ України (по стройовій частині) від 29.08.2014 N4202 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено па посаду заступника командира 3 стрілецького взводу 10 стрілецької роти військоовї частини НОМЕР_1 .
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Міністерства внутрішніх справ України старший сержат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11. 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів), зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Разом з тим, старший сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, будучи придатним для проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини без поважних причин, 14.12.2014 року вирішив самовільно залишити військову частину та не з`являтись вчасно на службу без поважних причин.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на самовільне залишення військової частини, старший сержант ОСОБА_4 , близько 17 год. 00 хв. 14.12.2014 року без поважних причин та дозволу командира самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та направився за місцем свого мешкання у житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Самовільно залишивши військову частину старший сержант ОСОБА_4 командування військової частини НОМЕР_1 та правоохоронні органи або органи військового управління про своє місцезнаходження не повідомляв, з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав, проводячи службовий час на власний розсуд на місцем свого мешкання та інших місцях.
У подальшому в період з 15.12.2014 по близько 08 год. 00 хв. 03.03.2015 старший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно, без дозволу командира та будь-яких поважних причин був відсутній у військовій частині НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, службовий час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини.
Усвідомивши протиправність своїх дій та передбачену відповідальність, близько 08 год. 00 хв. 03.03.2013 старший сержант ОСОБА_4 добровільно повернувся до військової частішії 3011, припинивши вчиняти зазначене кримінальне правопорушення.
Таким чином, старший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Міністерства внутрішніх справ України та проходячи військову службу на посаді заступника командира 3 стрілецького взводу 10 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , на порушення вимог ст.ст. 9. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-XIV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення місця служби без поважних причин, будучи придатним для проходження військової служби, близько 17 год. 00 хв. 14.12.2014 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та не з`являвся вчасно на службу без поважних причин до близько 08 год. 00 хв, 03.03.2015 року, проводячи службовий час на власний розсуд за місцем свого мешкання, тобто тривалістю понад один місяць, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 от. 407 КІС України.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що близько 17 год. 00 хв. 14.12.2014 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та не з`являвся вчасно на службу без поважних причин до близько 08 год. 00 хв, 03.03.2015 року, виїхав до своєї дружини в Тернопільську область. Також, пояснив, що має дитину 2010 р.н., з якою не проживає разом, але надає допомогу на її утримання. Щиро розкаюється у скоєному злочини та просить суворо його не карати.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненому злочині, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому визначаються щиросердне каяття.

Обставини, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 1 а.с. 36).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем несення служби характеризується з різних боків, як з негативної сторони (т.1 а.с.11) так і з позитивної (Т.1 а.с. 37), раніше не судимий відповідно до ст.89 КК України (Т.1 а.с. 41), на обліку у лікаря психіатра та лікаря -нарколога не перебуває, має задовільний стан здоров`я і є придатним до проходження військової служби (Т.1 а.с. 36), має неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає окремо, з матерю (т.1, а.с.12, 21)
Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі. Підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.
Призначити засудженому ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

Запобіжний захід не обирався, вирок підлягає виконанню після набрання ним законної сили.

Матеріали кримінального провадження № 0000093 - залишити на зберіганні при обвинувальному акті 214/2332/15.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1