Справа №11-1588 2007
УХВАЛА Іменем
України

15 травня 2007
року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого
Самойленка А.І.

суддів Свіягіної
І.М., Артамонова О.О.

з участю
прокурора Єроклінцевої Н.С. розглянув
у відкритому судовому
засіданні в місті
Донецьку справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 на вирок
Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2007 року,
яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця с Аврора

Каршинського району Кашкадар'їнської

області, мешканця м.Ніколаєвка Донецької

області, раніше судимого
27.07.2000 року

Слов'янським міським судом за ст.ст. 17-81 ч.3,

89 ч.1 КК
України 1960 року
на 3 роки

позбавлення волі з
відстрочкою виконання

вироку на 2 роки відповідно до ст.46-1
КК

України 1960 року

засуджено за ст.309 ч.3 КК України на 5 років позбавлення волі. Відповідно
до

ст.43 КК України 1960 року до призначеного покарання частково приєднано

невідбуте покарання за попереднім вироком Слов'янського міського суду від

27.07.2000 року і остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяців

позбавлення волі.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 23 листопада 2000 року, перебуваючи у
кімнаті АДРЕСА_1, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
спільно незаконно виготовили без мети збуту наркотичний засіб - екстракт
каннабісу вагою 812, 5 г
із вмістом сухого залишку 125 г, що є особливо великим розміром.

В апеляції захисник просить скасувати вирок щодо ОСОБА_2,
а справу щодо нього закрити, посилаючись на те, що суд першої інстанції дав
однобічну оцінку наявним у справі доказам, безпідставно не взяв до уваги
твердження засудженого про те, що він не був обізнаний щодо дій інших осіб, які
виготовляли наркотичний засіб, не вступав з ними у змову і не брав участі у
виготовленні наркотичного засобу. При призначенні покарання ОСОБА_2 суд не
врахував позитивні дані про його особу, обставини, які пом'якшують покарання,

через що призначив
його надмірно суворим. Тому у разі визнання винним засудженого просить
призначити покарання, не пов'язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необхідність відхилити апеляцію
і залишити вирок без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляція не підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за який його
засуджено, підтверджена сукупністю наявних у справі доказів, які були
досліджені судом першої інстанції.

Протоколом огляду від 23.11.2000 року, а також висновками судово-хімічної
експертизи встановлено, що в кімнаті гуртожитку, в якій перебував ОСОБА_2 та
інші особи, працівниками міліції була виявлена наркотична речовина -екстракт
каннабісу у кількості 812, 5 г
із вмістом сухого залишку 125 г, що є особливо великим розміром. Ці
обставини не оспорювались засудженим в судовому засіданні і не оспорюються його
захисником в апеляції.

Твердження ОСОБА_2 про його непричетність до виготовлення
цієї наркотичної речовини були перевірені судом, який дійшов обгрунтованого
висновку про неправдивість цих тверджень, оскільки вони спростовані іншими
доказами у справі.

Так, під час досудового слідства ОСОБА_2 у своїх показаннях підтверджував
свою причетність до виготовлення зазначеного наркотичного засобу спільно з
іншими особами, як і свою попередню змову з цими особами на вчинення зазначених
дій. Аналогічні показання про ці обставини давали на досудовому слідстві, а
також в судовому засіданні, інші засуджені у цій же справі -ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Сам ОСОБА_2 в судовому засіданні, стверджуючи про свою необізнаність і
відсутність попередньої змови з іншими засудженими, у той же час, підтвердив
те, що на прохання ОСОБА_3 він, тобто ОСОБА_2, приніс термос, з якого висипав у
каструлю якесь сухе листя, тобто каннабіс, з якого і був виготовлений його
екстракт. Тому наведені твердження ОСОБА_2 про його необізнаність щодо
виготовлення наркотичного засобу іншими особами і неучасть у цьому суперечать
його фактичним діям, а також іншим вищенаведеним доказам.

Посилання в апеляції захисника на показання раніше засудженого у цій справі
ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 словесно не висловив своєї згоди на виготовлення
наркотичного засобу, як на доказ невинуватості засудженого, не можуть бути
визнані обгрунтованими, оскільки ця фраза ОСОБА_3 приведена у відриві від
змісту подальших пояснень останнього. Щодо зазначених обставин ОСОБА_3
пояснював, що ОСОБА_2, не висловивши словесно своєї згоди на пропозицію ОСОБА_4
виготовити наркотичний засіб, але відразу після цієї пропозиції зайшов у іншу
кімнату, приніс коноплю у термосі та в пакеті і висипав її у каструлю з водою,
в якій готувався екстракт каннабісу, чим висловив свою згоду і виявив участь у
спільному виготовленні наркотичного засобу.

Не свідчать про невинуватість ОСОБА_2 і показання ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, на які посилається захисник в своїй апеляції, оскільки зазначені особи
стверджували про свою непричетність до виготовлення наркотичного засобу і про
свою необізнаність щодо дій ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Таким чином, суд першої інстанції з належною повнотою
дослідив наявні у справі докази, дав їм належну та об'єктивну оцінку і
обгрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у незаконному
виготовленні без

мети
збуту наркотичного засобу в особливо великому розмірі, за попередньою змовою
групою осіб, а доводи апеляції захисника про однобічну оцінку доказів у справі
і недоведеність вини ОСОБА_2 суперечать вищенаведеним обставинам справи, через
що вони не можуть бути визнані обгрунтованими.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_2, суд врахував
ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом'якшують
та обтяжують покарання. Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_2 є судимим і цей
злочин вчинив під час відстрочки виконання попереднього вироку, через що
остаточне покарання йому призначено за сукупністю вироків відповідно до вимог
ст.43 КК України 1960 року. При цьому покарання як за ст.309 ч.3, так і за
сукупністю вироків призначено ОСОБА_2 у мінімальних межах, що свідчить про
врахування судом усіх обставин, які пом'якшують покарання і на які посилається
захисник у своїй апеляції. Тому твердження захисника в апеляції про надмірну
суворість покарання і наявність підстав для призначення засудженому покарання,
не пов'язаного з позбавленням волі, також не можуть бути визнані
обгрунтованими.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.ст.365, 366 КПК України,
апеляційний суд

ухвалив:

Апеляцією захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2007
року щодо ОСОБА_2- без зміни.