Справа № 585/314/15-к
Номер провадження 1-кп/585/67/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000026 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця і мешканця

АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого,

військовозобов`язаного, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 , 2011 р.н.,

не судимого в силу ст. 89 КК України

засудженого вироком Роменського міськрайонного суду

Сумської обл. від 12.01.2015 року за ч.1 ст. 125 КК України

до 120 годин громадських робіт

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинив хуліганство за наступних обставин:

07.01.2015 року близько 5 год. 30 хв. ранку ОСОБА_6 через незамкнені двері зайшов до квартири колишньої співмешканки ОСОБА_8 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та відразу зайшов до спальні, де на ліжку відпочивала ОСОБА_4 разом із своєю малолітньою донькою ОСОБА_9 , 2011 р.н.. В даній кімнаті відпочивав на своєму ліжку її брат - ОСОБА_10 .

ОСОБА_6 нехтуючи існуючими правилами і нормами поведінки в суспільстві, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, почав в присутності малолітньої дитини та інших осіб вчиняти сварку з ОСОБА_4 , ображати останню нецензурною лайкою, чим порушив спокій та розпорядок дня родини ОСОБА_11 . Після цього, ОСОБА_6 бажаючи продемонструвати свою фізичну перевагу над потерпілою, керуючись хуліганськими мотивами, безпричинно, в присутності малолітньої дитини та інших осіб, ображаючи всіх присутніх нецензурною лайкою, почав застосовувати фізичну силу до ОСОБА_4 , стискати та крутити їй руки в різні сторони, одночасно висловлюючи погрозу фізичної розправи над останньою.

Від хуліганських дій ОСОБА_6 прокинулась ОСОБА_10 , яка спала в залі квартири. На крики ОСОБА_4 , її мати ОСОБА_10 зайшла до спальні і побачила ОСОБА_6 , який застосовував фізичну силу до ОСОБА_4 . Присутні під час вчинення ОСОБА_6 хуліганських дій ОСОБА_10 та ОСОБА_10 просили ОСОБА_6 припинити його протиправні хуліганські дії, намагались застосовуючи фізичну силу, відтягнути ОСОБА_6 від ОСОБА_4 та звільнити руки останньої. Однак, ОСОБА_6 на прохання не реагував, продовжував висловлюватись нецензурною лайкою в бік всіх присутніх, руками відштовхнув ОСОБА_10 та ОСОБА_10 .

ОСОБА_6 , висловлюючи погрози фізичної розправи над ОСОБА_4 , не зважаючи на присутність малолітньої дитини, діючи безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, продовжував крутити руки ОСОБА_4 , завдаючи таким чином останній фізичного болю. Хуліганськими діями, які виразились в безпричинному застосуванню фізичної сили до потерпілої та інших осіб, гучній, грубій нецензурній лайці, створення шуму через гримання дверей та зсування меблів зі своїх звичних місць, було порушено спокій та розпорядок дня сусідів родини ОСОБА_11 . Не реагуючи на зауваження та прохання припинити свої дії, ОСОБА_6 свідомо грубо порушив громадський порядок та існуючі правила та норми поведінки в суспільстві, порушив існуючий ритм життя в родині ОСОБА_11 та родинах сімей сусідів: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які проживають в інших квартирах даного будинку і через злочинні дії ОСОБА_6 також не могли жити звичним для них життям.

Намагаючись уникнути подальшого насильства, ОСОБА_4 втекла до іншої кімнати квартири. ОСОБА_6 , з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, продовжуючи діяти зухвало, користуючись своєю перевагою в фізичній силі, словесно виражаючи свою зневагу до суспільства та присутніх осіб, висловлюючись нецензурною лайкою, послідував за потерпілою. В залі ОСОБА_6 висловлюючи погрози фізичної розправи над потерпілою та іншими присутніми особами, в присутності малолітньої дитини, повалив ОСОБА_4 на диван та почав душити останню, стискаючи своїми руками її шию. ОСОБА_4 просила припинити злочинні дії ОСОБА_6 , присутні особи також просили припинити його хуліганські дії, застосовуючи фізичну силу намагались відтягнути ОСОБА_6 від потерпілої та звільнити її. Однак, ОСОБА_6 , безпричинно, діючи з хуліганських мотивів, висловлюючись грубою нецензурною лайкою, рукою відштовхнув ОСОБА_10 , вдарив ногою в живіт ОСОБА_10 , та висловлюючи погрози завдавати тілесні ушкодження всім присутнім, і далі продовжив душити ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_6 діючи з особливою зухвалістю, не зважаючи на існуючі правила та норми поведінки, безпричинно завдав кілька ударів ОСОБА_4 в область ніг. Продовжуючи грубо порушувати громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, не зважаючи на присутність малолітньої дитини, висловлюючись грубою нецензурною лайкою, порушуючи громадський порядок та спокій мешканців сусідніх квартир даного будинку, ОСОБА_6 , в присутності сторонніх осіб та працівників міліції, що прибули на місце скоєння кримінального правопорушення за викликом ОСОБА_10 , продовжив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_4 , схопив її за волосся чим спричинив їй фізичний біль.

На законну вимогу працівників міліції припинити протиправні хуліганські дії, ОСОБА_6 не відреагував, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, продовжив тримати ОСОБА_4 за волосся, принижувати честь та гідність потерпілої та працівників міліції, при цьому висловлюючи свою зневагу до суспільства та закону, висловлювався грубою нецензурною лайкою, порушуючи громадський порядок та спокій мешканців сусідніх квартир даного будинку. Працівники міліції застосовуючи фізичну силу до ОСОБА_6 , намагались припинити його протиправні дії, однак останній вчинив опір працівникам міліції, штовхав їх, хапав за одяг, висловлював погрози останнім в фізичній розправі. Після чергового застосування фізичної сили працівниками міліції до ОСОБА_6 , останній припинив свої хуліганські дії.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 22.01.1015 року під час судово-медичного освідування 9.01.2015 року у гр. ОСОБА_4 було виявлено: два кровопідтіки на передній поверхні шиї в верхній третині, садно на лівій бічній поверхні шиї в нижній третині, кровопідтік по передній поверхні середньої третини правого плеча, два кровопідтіки на зовнішній поверхні в верхній третині та середній третині правого плеча, садно на передній поверхні правого колінного суглобу. Характер ушкоджень вказує на те, що вони могли утворитись в результаті контакту з тупими твердими предметами (предметом) з обмеженою діючою поверхнею. По часу пошкодження можуть відповідати 07.01.2015 року, що підтверджує колір кровопідтіку, стан садн. Кожне з вищевикладених ушкоджень відноситься до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_6 , будучи допитаним у судовому засіданні свою провину визнав повністю. При цьому суду пояснив, що такі його дії 07.01.2015 року в квартирі ОСОБА_4 були пов`язані з емоціями, щирими намаганнями повернути ОСОБА_4 до спільного проживання. З приводу скоєного жалкує і розкаюється.

Показання обвинуваченого підтверджуються фактичними обставинами справи, які ніким не оспорюються.

Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.3 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, пов`язане з опором представникові влади та особі, яка припиняла хуліганські дії.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, та обставини передбачені ст. ст. 66-67 КК України.

Обставинами, які пом`якшують призначення покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття в скоєному, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, 2011 р.н., матері, яка має інвалідність і потребує нагляду, позитивну характеристику з місця проживання.

Обставин, які обтяжують призначення покарання ОСОБА_6 , суд не вбачає і рецидив злочину не має місця, оскільки злочин, передбачений ч.3 ст. 296 КК України обвинувачений вчинив раніше, ніж злочин за який він засуджений за вироком суду від 12.01.2015 року.

Призначаючи покарання, суд також враховує думку потерпілої ОСОБА_4 , яка прохала суд суворо не карати обвинуваченого.

Згідно висновку амбулаторної психолого-психіатричної експертизи № 57 від 18.03.2015 року ОСОБА_6 інкриміноване діяння скоїв у стані, коли міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

З цього висновку психолого-психіатричної експертизи також вбачається, що емоційний стан ОСОБА_6 внаслідок сімейно-особистих стосунків, які склалися між ним і потерпілою в період, що передував злочину, характеризувався негативно-забарвленими переживаннями, хвилюванням, напругою.

Суд не може не врахувати тієї обставини, що хоча ОСОБА_6 і визнав себе винним в скоєнні хуліганства, в той же час його хуліганські дії були перш за все безпосередньо направлені на особу потерпілої. В той же час, в судовому засіданні ОСОБА_4 благала, щоб ОСОБА_6 суворо не карали, бо між ними настало примирення.

Отже, в даній конкретній ситуації, на час розгляду, справи змінилася обстановка, сама потерпіла ОСОБА_4 вже наполягає на тому, щоб ОСОБА_6 суворо не карали, оскільки вони між собою порозумілися.

Суд також бере до уваги, що тяжких наслідків від злочину не настало, органом досудового розслідування, крім ОСОБА_4 інших потерпілих по справі не залучено.

Таким чином, враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують призначення покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд вважає за можливе відповідно до ст. 69 КК України перейти до іншого більш м`якого виду покарання не зазначеного у санкції ч.3 ст. 296 КК України, а саме у виді арешту.

При цьому, на переконання суду, враховуючи, що поведінка ОСОБА_6 мала протиправний характер виключно на грунті особистих стосунків з потерпілою і на даний час конфлікт обвинуваченого з ОСОБА_4 вичерпано, немає потреби і необхідності на тривалий час позбавляти ОСОБА_6 волі. Останній, враховуючи складний сімейний стан і наявність утриманців, повинен відбувати покарання не в максимальному розмірі.

Саме покарання у виді арешту, на думку суду, буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів, справедливим у співвідношенні зі скоєним і особою обвинуваченого.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу слід залишити у виді тримання під вартою, враховуючи, що обвинувачений ухилявся від явки до суду та перебував у розшуку.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 296 КК України до постановлення вироку Роменського міськрайонного суду Сумської обл. від 12.01.2015 року за яким йому призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт, остаточне покарання йому необхідно призначити із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов не заявлено, речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 373 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України і з застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Згідно ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, за якими ОСОБА_6 засуджується за цим вироком та за вироком Роменського міськрайонного суду від 12.01.2015 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишити у виді тримання під вартою і строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання, тобто з 05 травня 2015 року.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

СУДДЯ: підпис ...

КОПІЯ ВІРНА:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1