Справа № 445/563/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2015 року Золочівський районний суд Львівської області
головуючого -судді: ОСОБА_1 при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора : ОСОБА_3
захисника : ОСОБА_4
обвинуваченого : ОСОБА_5
обвинуваченого : ОСОБА_6
неповнолінього потерпілого: ОСОБА_7
неповнолінього потерпілого: ОСОБА_8
представника неповнолінього потерпілого: ОСОБА_9
представника неповнолінього потерпілого: ОСОБА_10

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, безробітного, раніше не судимого ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.1, ст. 146 ч.2, ст. 127 ч. 1, ст. 296 ч.2 КК України ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гаї за Рудою Зборівського району Тернопільської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, безробітного, студента (на заочній формі навчання), раніше не судимого ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146 ч.2, 296 ч.2 КК України ,-
у с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_5 ,25.02.2015 року близько 19:00 год. за попередньою змовою із ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на гужовій підводі запряженій двома кіньми, яка належить ОСОБА_6 приїхавши в с. Новоселище Золочівського району Львівської області , з метою встановити та поспілкуватись з невідомим чоловіком на імя ОСОБА_11 , який нібито осінню 2014 року, знаходячись в с. Новоселище наніс ОСОБА_5 тілесні ушкодження. Прибувши до території Золочівського коледжу Львівського національного аграрного університету, що в с. Новоселище Золочівського району, не встановивши потрібного їм чоловіка, виявили , що приміщенні спортзалу, який знаходиться на території навчального закладу світиться світло , а тому поїхали туди з метою встановити хто там знаходиться. В подальшому біля вхідних дверей у спортзал залишили підводу і увійшли в середину приміщення спортзалу, де виявили незнайомих їм двох неповнолітніх студентів коледжу, а саме : ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . ОСОБА_5 в примусовому порядку наказав неповнолітнім студентам одітись та вийти на вулицю для розмови, при цьому ОСОБА_6 з метою залякування продемонстрував металевий підшипник, який він заздалегідь узяв із собою та демонстративно тримав у руці повідомляючи, що нанесе тілесні ушкодження у разі невиконання його вимог. Пізніше ОСОБА_6 разом із ОСОБА_5 переслідуючи мету позбавити можливості неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вільно на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного житття , маючи намір незаконно переміщати їх з місця , де вони вільно перебували із власної волі до іншого невідомого місця без їх згоди, застосувавши психічне насильство, яке виразилось у словесних погрозах та демонстрації агресивної поведінки, змусив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 погрожуючи їм фізичною силою вразі їх втечі, всупереч волі останніх, сісти на гужову підводу. Далі вони разом із ОСОБА_6 вивезли неповнолітніх потерпілих до пересохлого джерела , яке розташоване в полі, за межами с. Новоселище Золочівського району, де вчиняли щодо них неправомірні хуліганські дії, після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір на позбавлення волі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поїхали до житлового будинку що в АДРЕСА_2 , де відпустили ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 продовжувалиутримувати на гужовій підводі. Через деякий час ОСОБА_8 скориставшись неуважністю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зістрибнув із гужової підводи та втік. Загалом незаконне позбавлення волі неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тривало близько 40 хв.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст. 146 ч.2 КК України, тобто незаконне позбавлення волі вчинене щодо двох осіб.
Окрім цього, ОСОБА_5 25.02.2015 року близько 20:00 год. перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись поблизу пересохлого джерела, що за межами с. Новоселище Золочівського району Львівської області, зловив ОСОБА_7 за куртку та підвів до вкопаного в землю бетонного кільця, з метою отримати потрібне йому зінання, а саме інформацію про місце знаходження гр. ОСОБА_12 . Там застосуваши насильство до ОСОБА_7 , яке не є небезпечним для життя та здоровя, наніс удар долонею своєї руки в область шиї неповнолітнього та наказав останьому при цьому стати на коліна та перехилитись обличчям над бетонним кільцем погрожуючи що втопить , тим самим заподіяв морального страждання ОСОБА_7 , оскільки своїми діями створював враження про реальність виконання своїх погроз. Неповнолітній ОСОБА_7 , будучи наляканим зізнався , що ОСОБА_11 знаходиться в житловому будинку в АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 продовжуючи злочину діяльність з метою примусити неповнолітнього ОСОБА_8 розповісти про місце знаходження ОСОБА_12 , підвів його до нефункціонованого джерела та також наказав йому стати на коліна, застосувавши до неповнолітного насильство , яке не є небезпечним для життя та здоров"я, та наніс удар долонею своєї руки в область шиї неповнолітньому ОСОБА_8 та наказав йому перехилитись над бетонним кільцем погрожуючи що втопить , тим самим заподіяв морального страждання ОСОБА_8 , оскільки своїми діями створював враження про реальність виконання своїх погроз. Після цього ОСОБА_6 в присутності ОСОБА_5 продовжив вчиняти хуліганські дії відносно ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст. 127 КК України, тобто умисне заподіяння фізичного та морального страждання (катування) , шляхом нанесення побоїв та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілих вчинити дії , що в супереч їх волі , у тому числі отримати від них відомості з метою покарати іншу особу за дії , у скоєнні яких інша ним особа підозрюється .
Крім цього, ОСОБА_5 25.02.2015 року близько 20:00 год. за попередньою змовою із ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись біля ненфункціонованого джерела, що поблизу с. Новоселище Золочівського району Львівської області, грубо порушуючи громадький порядок , що виразилося в тому , що події відбувалися в нічний час , безпричонно , оскільки раніше конфліктних ситуацій між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з ОСОБА_8 не було, з мотивів явної неповагт до суспільства , тобто з метою показати свою явну зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві , які гарантують право на повагу до гідності людини та її прав , супроводжвав свої дії особливою зухвалістю , а саме схопивши ОСОБА_7 за куртку підвів до вкопаного в землю бетонного кільця, наказав останьому при цьому стати на коліна застосуваши при цьому до останнього насильство , яке не є не безпечним для життя та здоров"я потерпілого, та виразилося в тому , що ОСОБА_5 долонею своєї руки наніс один удар в область шиї неповнолітнього та наказав йому перехилитись обличчям над бетонним кільцем погрожуючи що втопить , тим самим заподіяв морального страждання ОСОБА_7 та даними діями хотів самоутвердитися за рахунок приниження ОСОБА_7 . Неповнолітній ОСОБА_7 , будучи наляканим зізнався , що ОСОБА_11 знаходиться в житловому будинку в АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 продовжуючи свою злочину діяльність , з метою показати свою явну зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві , які гарантують право на повагу до гідності людини та її прав , супроводжвав свої дії особливою зухвалістю , що виразилося в тому , що підвів ОСОБА_13 до пересохлого джерела та також наказав йому стати на коліна, застосувавши до неповнолітного насильство , яке не є небезпечним для життя та здоров"я, та наніс удар долонею своєї руки в область шиї неповнолітньому ОСОБА_8 та наказав йому перехилитись над бетонним кільцем погрожуючи що втопить , тим самим заподіяв морального страждання ОСОБА_8 , таким чином продемонстрував свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві , які гарантують право на повагу до гідності людини та її прав .
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст. 296 ч.2 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю , вчинене групою осіб.
Крім цього , ОСОБА_5 25.02.2015 р. близько 20:00 год. перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись біля ненфункціонованого джерела, що поблизу с. Новоселище Золочівського району Львівської області з метою викрадення чужого майна з корисливих мотивів , попередньо вчинивши щодо ОСОБА_7 хуліганські дії , внаслідок чого остінній почав боятися його , наказав ОСОБА_7 віддати йому мобільний телефон марки "Samsung GT-E2121B" ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 498 грн. 16 коп., в якому знаходилась СІМ карта оператора мобільногозвязку "Київстар" № НОМЕР_2 вартістю 15 грн., після чого сховав вказаний телефон собі в кишеню, таким чином отримавши можливість розпоряджатися майном ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст. 186 ч.1 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) .
Обвинувачений ОСОБА_6 25.02.2015 р. близько 19:00 год. за попередньою змовою із ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на гужовій підводі запряженій двома кіньми, яка належить ОСОБА_6 приїхавши в с. Новоселище Золочівського району Львівської області , з метою встановити та поспілкуватись з невідомим чоловіком на ім"я ОСОБА_11 , який нібито осінню 2014 року, знаходячись в с. Новоселище наніс ОСОБА_5 тілесні ушкодження. Прибувши до території Золочівського коледжу Львівського національного аграрного університету, що в с. Новоселище Золочівського району, не встановивши потрібного їм чоловіка, виявили , що приміщенні спортзалу, який знаходиться на території навчального закладу світиться світло , а тому поїхали туди з метою встановити хто там знаходиться. В подальшому біля вхідних дверей у спортзал залишили підводу і увійшли в середину приміщення спортзалу, де виявили незнайомих їм двох неповнолітніх студентів коледжу, а саме : ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . ОСОБА_5 в примусовому порядку наказав неповнолітнім студентам одітись та вийти на вулицю для розмови, при цьому ОСОБА_6 з метою залякування продемонстрував металевий підшипник, який він заздалегідь узяв із собою та демонстративно тримав у руці повідомляючи, що нанесе тілесні ушкодження у разі невиконання його вимог. Пізніше ОСОБА_6 разом із ОСОБА_5 переслідуючи мету позбавити можливості неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вільно на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного житття , маючи намір незаконно переміщати їх з місця , де вони вільно перебували із власної волі до іншого невідомого місця без їх згоди, застосувавши психічне насильство, яке виразилось у словесних погрозах та демонстрації агресивної поведінки, змусив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 погрожуючи їм фізичною силою вразі їх втечі, всупереч волі останніх, сісти на гужову підводу. Далі ОСОБА_6 із ОСОБА_5 вивезли неповнолітніх потерпілих до пересохлого джерела , яке розташоване в полі, за межами с. Новоселище Золочівського району, де вчиняли щодо них неправомірні хуліганські дії, після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір на позбавлення волі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поїхали до житлового будинку що в АДРЕСА_2 , де відпустили ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 продовжували утримувати на гужовій підводі. Через деякий час ОСОБА_8 скориставшись неуважністю ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зістрибнув із гужової підводи та втік. Загалом незаконне позбавлення волі неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тривало близько 40 хв.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст. 146 ч.2 КК України, тобто незаконне позбавлення волі вчинене щодо двох осіб.
Крім цього, ОСОБА_6 25.02.2015 року близько 20:00 год. за попередньою змовою із ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись біля пересохлого джерела, що поблизу с. Новоселище Золочівського району Львівської області, грубо порушуючи громадький порядок , що виразилося в тому , що події відбувалися в нічний час , безпричонно , оскільки раніше конфліктних ситуацій між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з ОСОБА_8 не було, з мотивів явної неповагт до суспільства , тобто з метою показати свою явну зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві , які гарантують право на повагу до гідності людини та її прав , після того як ОСОБА_5 вчинив протиправні хуліганські дії відносно ОСОБА_7 , продовжуючи їх вчинив насильницькі дії відносно ОСОБА_7 , супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю , а саме умисно своїм коліном наніс ОСОБА_7 два удари в область живота та голови, внаслідок чого ОСОБА_7 , присів на землю, відчувши фізичну біль прицьому не отримавши тілесних ушкоджень. Після цього , ОСОБА_6 з метою самоутвердитися за рахунок приниження гідності ОСОБА_7 приставив до горла останнього предмет схожий на ніж, акцентуючи увагу на те, що може використати даний предмет для заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень , таким чином показав свою зневагу до загальноприйнятих норм поведінки в суспільстві .
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст. 296 ч.2 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю , вчинене групою осіб.
Під час розгляду справи між потерпілими та обвинуваченим ОСОБА_5 а також між потерпілими та обвинуваченим ОСОБА_6 , на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, 14.03. 2015 року, були укладені угоди про примирення, які долучені до обвинувального акта.
За умовами угоди між потерпілими та обвинуваченим ОСОБА_5 , сторони погодились на повне визнання ОСОБА_5 , своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.1, ст. 146 ч.2, ст. 127 ч. 1, ст. 296 ч.2 КК України, та призначення йому покарання:
за ст. 146 ч.2 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік ;
за ст. 127 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки ;
за ст. 296 ч. 2 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців;
за ст. 186 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік ;
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням , з іспитовим строком на 1 рік, та з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обовязків: не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи або навчання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.1, ст. 146 ч.2, ст. 127 ч. 1, ст. 296 ч.2 КК України, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просить таку затвердити.
За умовами укладеної угоди між потерпілими та обвинуваченим ОСОБА_6 , сторони погодились на повне визнання ОСОБА_6 , своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146 ч.2, ст. 296 ч.2 КК України, та призначення йому покарання:
за ст. 146 ч.2 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік ;
за ст. 296 ч. 2 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців;
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням , з іспитовим строком на 1 рік, та з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов"язків: не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи або навчання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146 ч.2, ст. 296 ч.2 КК України, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просить таку затвердити.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень повністю доведена. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ст. 186 ч.1, ст. 146 ч.2, ст. 127 ч. 1, ст. 296 ч.2 КК України. Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ст. 146 ч.2, ст. 296 ч.2КК України.
Відтак суд вважає, що слід затвердити угоди про примирення між сторонами кримінального провадження з тих підстав, що такі відповідають вимогам ст. 472 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.1, ст. 146 ч.2, ст. 127 ч. 1, ст. 296 ч.2 КК України, обвивачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146 ч.2, ст. 296 ч.2 КК України, учасники судового провадження просять таку угоду затвердити, сторонам угоди роз`яснено положення ст. 473, ч. 4, ст. 474, ст. 476 КПК України, узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкціям ст. 186 ч.1, ст. 146 ч.2, ст. 127 ч. 1, ст. 296 ч.2 КК України, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, укладення даних угод між сторонами кримінального провадження було добровільним та обвинувачені реально можуть виконати взяті на себе відповідно до угод зобов`язання.
Підстав для відмови у затвердженні укладеної між сторонами угоди про примирення суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 472, 471- 474, 475 КПК України, суд, -
з а с у д и в :
затвердити угоду у кримінальному провадженні про примирення від 14 березня 2015 року, укладену між неповнолітніми потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України.
За умовами даної угоди сторони погодились на повне визнання ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.1, ст. 146 ч.2, ст. 127 ч. 1, ст. 296 ч.2 КК України, та призначення йому покарання
за ст. 146 ч.2 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік ;
за ст. 127 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки ;
за ст. 296 ч. 2 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців;
за ст. 186 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік ;
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням , з іспитовим строком на 1 рік, та з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обовязків: не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи або навчання.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених : 186 ч.1, ст. 146 ч.2, ст. 127 ч. 1, ст. 296 ч.2 КК України, та призначити йому покарання:
за ст. 146 ч.2 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік ;
за ст. 127 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки ;
за ст. 296 ч. 2 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців;
за ст. 186 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік ;
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням , з іспитовим строком на 1 рік, та з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обовязків: не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи або навчання.
затвердити угоду у кримінальному провадженні про примирення від 14 березня 2015 року, укладену між неповнолітніми потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України.
За умовами даної угоди сторони погодились на повне визнання ОСОБА_6 своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146 ч.2, ст. 296 ч.2 КК України, та призначення йому покарання:
за ст. 146 ч.2 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік ;
за ст. 296 ч. 2 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців;
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням , з іспитовим строком на 1 рік, та з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов"язків: не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи або навчання.
Стягнути із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 витрати на залучення експерта в сумі 367,25 грн., а саме по 183,63 грн. з кожного за проведення товарознавчої експертизи в користь ПП "Агроком".
Стягнути із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 витрати на залучення експерта в сумі 368,28 грн., а саме по 184,14 грн. з кожного за проведення дактилоскопічної експертизи в користь держави .
-один металевий підшипник , який зберігається в камері зберігання речових доказів у Золочівському РВ ГУМВС України у Львівській області ,- знищити;
-мобільний телефон марки "Samsung GT-E2121B" ІМЕІ НОМЕР_1 , який зберігається в камері зберігання речових доказів у Золочівському РВ ГУМВС України у Львівській області ,- повернути потерпілому ОСОБА_7 ;
-коня та гужову підводу , що знаходиться у обвинуваченого ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6 ;
- металеву трубу "кленок", яка зберігається в камері зберігання речових доказів у Золочівському РВ ГУМВС України у Львівській області,- знищити;
- кришку від мобільного телефону, яка зберігається в камері зберігання речових доказів у Золочівському РВ ГУМВС України у Львівській області,- повернути потерпілому ОСОБА_7 ;
-п"ять оптичних лазерних дисків формату DVD-R, на яких є рукописні цифрові позначення- зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту застосований до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Золочівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Суддя ОСОБА_1