05.06.2015 Справа № 756/8984/14-к
№ 1-кп/756/541/15
№ 756/8984/15-к

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2015 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві підготовче судове засідання за обвинувальним актом стосовно обвинуваченого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Таджикистан, громадянина Республіки Таджикистан, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,без реєстрації,без постійного місця проживання,
що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , який обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115КК України, надійшов до Оболонського районного суду м. Києва 03 червня 2015 року.

У судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення кримінального провадження до розгляду.
Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, встановив наступне.
Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт, зокрема, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним і конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.
Згідно зі ст. 91 КПК України в обвинуваченні повинні бути зазначені форма вини, мотив і мета вчинення злочину.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 червня 1990 року, зі змінами та доповненнями, обвинувачення повинно бути сформульовано з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.
Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7 березня 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», при призначенні покарання суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо).
В обвинувальному акті не конкретно зазначено які саме тілесні ушкодження спричинив обвинувачений потерпілому.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне вбивство ОСОБА_8 вийняв з правої кишені своєї куртки розкладний ніж, яким умисно завдав ОСОБА_8 один удар в область життєво важливого органу, а саме серця, заподіявши проникаюче колото-різане поранення грудей ліворуч, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, таким чином не є зрозумілим куди саме в яку область тіла було нанесено удар, які від цього настали тілесні ушкодження, чи було ушкоджено при цьому життєво важливі органи(серце чи інші).

У частині формулювання обвинувачення, в порушення вимог ст.291 КПК України, замість конкретного обвинувачення, зазначення тілесних ушкоджень які спричинив обвинувачений потерпілому, викладені докази зібрані під час проведення досудового розслідування, а саме: повністю переписано висновок експерта №1005/е від 02.06.2014 р.

Згідно вищевказаного висновку у потерпілого при зверненні за медичною допомогою було виявлено тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани в області середньої третини грудини, розміром 2.5х0.3 см. з рівними краями, з рановим каналом, який відходить від неї і по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, м`язи, переднє середостіння, перикард і пошкоджується ліве передсердя, поширена гематома переднього сере осіння, крововилив в порожнину перикарда(до 400 мл.крові і згортків - проникаюче колото-різане поранення грудей ліворуч, яке відноситься до тяжких тесаних ушкоджень(за критерієм небезпеки для життя), але у формулюванні обвинувачення ці тілесні ушкодження не вказані.

Згідно ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчинені кримінального правопорушення державною мовою або будь якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри. Слідчий суддя суд, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і виступати в суді рідною мовою, або мовою, якою вони володіють користуючись у разі необхідності послугами перекладача. Переклад судових рішень та інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.

В обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений народився у Республіці Таджикістан, є громадянином вказаної держави, не має постійного місця проживання в Україні.

Обвинувальний акт надійшов до суду у двох примірниках складених державною мовою російською мовою, який був вручений, згідно з розписки обвинуваченого ОСОБА_7 складеної теж російською мовою 19.05.2015 р. , але, у обвинувальному акті, не зазначено, що цьому провадженню згідно з вимогами ст. 68 КПК України було залучено перекладача, який здійснював переклад процесуальних документів на російську мову, він не засвідчив своїм підписом переклад обвинувального акту, його не зазначено у списку осіб які підлягають виклику до суду.

Відсутність на обвинувальному акті підпису перекладача, а у зв`язку з цим, такого учасника кримінального провадження, як перекладач позбавляє суд можливості виконати вимоги ст. 344 КПК України, а обвинуваченого скористатися своїм правом, наданим йому ст. 79 КПК України.

Окрім цього, як видно з долученого реєстру досудового розслідування відомості до ЄРДР про скоєння кримінального правопорушення в якому обвинувачуються ОСОБА_7 було внесено 09.06.2014 р., але по кримінальному провадженню виконувались процесуальні дії, в порушення вимог ст.214 КПК України, задовго до вказаної вище дати, а саме: повідомлено про зміну раніше оголошеної підозри - 25.06.2013 р., призначено прокурора-09.04.2014 р., призначені судово-медичні експертизи 10.04.2014 р.,20.04.2014 р. 25.04.2014 р., повідомлено про підозру 10.04.2014 р.

У списку осіб які підлягають виклику у судове засідання вказано підозрюваного ОСОБА_7 , а обвинувачений акт складено на іншу особу ОСОБА_7 .

За таких обставин, суд вважає, що призначення кримінального провадження до розгляду на підставі цього обвинувального акту суперечитиме загальним засадам кримінального провадження, у тому числі, й забезпеченню права на захист.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 слід повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам кримінальному процесуальному закону.
Оскільки строк тримання під вартою, визначений ст. 197 КПК України, стосовно ОСОБА_7 спливає 06 червня 2015 року, ураховуючи ступінь інкримінованого йому злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років, вік обвинуваченого та стан його здоров`я, сімейний стан, суд не вбачає достатніх підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу.
Дані про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора в матеріалах кримінального провадження відсутні. З огляду на наведене, тому, враховуючи, що клопотань щодо зміни запобіжного заходу не надійшло, відповідно до ст.315 КПК України, суд приходить до висновку про доцільність та необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 314-317, 331 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Повернути прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України.
Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Таджикистан, строк тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в місті Києві та Київській області, строком на 60 днів, тобто до 04 серпня 2015 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 7 днів з моменту її оголошення.
Судді ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3