АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Вотьканича Ф.А., суддів - Стана
І.М., Лізанця П.М., за участю прокурора - Фрицюк В.В., розглянув у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями, які подали
старший помічник прокурора м.
Ужгорода, що приймав
участь у розгляді справи та засудженийОСОБА_2 на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 23
листопада 2006 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с
Крите Мукачівського району, мешканець АДРЕСА_1, гр. . України, українець,
тимчасово не працював, не одружений, із середньо - спеціальною освітою, судимий
22 вересня 2005 року Ужгородським міськрайонним судом за ч. З ст.185 КК України
на три роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням
з іспитовим строком три роки,

засуджений до
позбавлення волі за ч. 2 ст.186 КК України на чотири роки, а за ст. 304 КК
України на два роки.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання
більш суворим ОСОБА_1 призначено чотири роки позбавлення волі, а на підставі
ст. 71 КК України шляхом часткового складання призначених покарань до даного
покарання приєднано частину не відбутого за вироком Ужгородського
міськрайонного суду від 22 вересня 2005 року у вигляді одного року позбавлення
волі й остаточно до відбуття призначено п'ять років позбавлення волі.

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Чоп, мешканець АДРЕСА_2, гр. України, українець,
тимчасово не працював, не одружений, із середньо -спеціальною освітою,

засуджений за ч. 2 ст. 186 КК
України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнений від
відбування покарання з випробуванням і йому встановлено іспитовий строк
терміном два роки.

справа: № 6- 94 /07
; категорія:11

номер рядка статистичного звіту -6

Головуючий уСтан
І.В.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець с. Кузьмино Мукачівського
району, мешканець АДРЕСА_3, гр. України, українець, учень 1-гІНФОРМАЦІЯ_4, не одружений, не судимий,

засуджений
за ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання з випробуванням і йому встановлено
іспитовий строк терміном два роки.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець с Кузьмино Мукачівського району, мешканець АДРЕСА_4, гр. України, українець, учень 2-г
ІНФОРМАЦІЯ_4, не одружений, не судимий,

засуджений за ч. 2 ст.186 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням і йому встановлено іспитовий строк терміном два роки.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 залишено
попередній - тримання під вартою, а строк
відбуття покарання визначено рахувати з 09 жовтня 2006 року,,- щодо ОСОБА_2.,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - підписка про невиїзд.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_2. солідарно на користь потерпілого ОСОБА_5. 3200
гривень - розмір заподіяної моральної шкоди.

Згідно вироку,ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 визнані винним і засуджені за вчинений злочин при таких
обставинах.

07 лютого 2006 року приблизно о 22
- й годиніОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за
попередньою змовою в групі осіб, знаходячись у провулку між будинками
АДРЕСА_5, умисно, з корисливих спонукань, з
метою заволодіння чужим майном вчинили напад на потерпілого ОСОБА_5., поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілого й заволоділи його грошима в розмірі 400
гривень.

В апеляціях:

- старший помічник прокурора м. Ужгорода, що
приймав участь у розгляді справи вказує про те, що
суд, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 304 КК
України в мотивувальній частині не вказав час, місце, спосіб вчинення, форма
вини, мотив та наслідки вчинення злочину. Окрім
цього, прокурор вказує про те, що засудженому ОСОБА_2 призначено занадто м'яке
покарання,- при призначенні покарання суд не врахував, що ОСОБА_2 є раніше судимою особою, яка повторно вчинила тяжкий корисливий злочин; При кваліфікації дій засуджених
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд необгрунтовано визнав кваліфікуючою
ознакою їх дій повторність й не визнав пом'якшуючою "їх
покарання обставиною вчинення злочину в неповнолітньому віці.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2. скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд, - щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 змінити, виключивши з нього
посилання на повторність як кваліфікуючу їх дії ознаку та визнати обставиною,
що пом'якшує їх покарання вчинення злочину в неповнолітньому віці.

- засудженийОСОБА_2 вказує про те, що вирок суду є
незаконним та необгрунтованим. У вироку не умотивовані висновки про те, на
підставі чого суд першої інстанції прийшов до переконання про наявність у його
діях й відсутність у діях ОСОБА_2. злочину передбаченого ст. 304 КК України.
Окрім цього, вважає, що судом порушені вимоги закону при вирішенні цивільного
позову.

Просить вирок суду скасувати через невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи, а справу направити на новий судовий
розгляд.

Іншими
учасниками процесу апеляція на вирок не подавалась.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення
про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення прокурора Фрицюк В.В.,
яка підтримали викладені в апеляції старшого помічника прокурора м. Ужгорода
доводи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія
суддів вважає, що вирок суду підлягає до скасування з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 299 КПК України головуючий у
суді першої інстанції, виконавши вимоги ст. 298 цього кодексу з'ясовує думку
учасників процесу про те, які докази треба дослідити та про порядок дослідження
доказів. Суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду
визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи
та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються. При цьому суд з'ясовує,
чи правильно розуміють підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих
обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також
роз'яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці
фактичні обставини справи та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2. указані вимоги кримінально-процесуального закону були порушені,
внаслідок чого допущена неповнота та неправильності, які не можуть бути усунуті
при апеляційному розгляді справи й можуть бути усунуті при розгляді справи
судом першої інстанції.

Так, зі змісту вироку вбачається, що дослідження доказів
у суді першої інстанції було обмежено допитами підсудних ОСОБА_1,
ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_2. та потерпілого ОСОБА_5.,
що в обґрунтування їх винуватості, у вчиненні злочину, за який вони
засуджені суд послався тільки на ці докази. Інших доказів у підтвердження їх
винуватості у вчиненні злочину у вироку не наведено.

З вироку суду
також убачається, що підсудніОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вину у
вчиненні злочинів визнали повністю, у вчиненому розкаялись. Між тим, у
мотивувальній частині вироку не викладений зміст показань підсудних, що
стосується пред'явленого їм обвинувачення. Одночасно, з протоколу судового
засідання вбачається, що підсудні ОСОБА_1.,ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 визнали вину тільки у відкритому заволодінні 215
гривнями потерпілого ОСОБА_5.. Зі змісту показань підсудних, які викладені в
протоколі судового засідання вбачається, що підсудні не визнали вину у
відкритому заволодінні майном потерпілого в розмірі, який пред'явлено їм в
обвинувачення -400 гривень. Між тим, з показань підсудних під час досудового
слідства також убачається, що вони визнавали вину у відкритому заволодінні
грошима потерпілого ОСОБА_5. тільки на суму 215 гривень.

Указане свідчить про те, що висновок суду першої інстанції про те,
щоОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 у вчиненому щиро розкаялись й повністю визнали вину не ґрунтується на
матеріалах справи і є передчасним, що судом першої інстанції необгрунтовано
обмежено дослідження доказів у справі допитами підсудних, оскільки таке
дослідження доказів у справі у відповідності до вимог ст. 299 КПК України могло
бути при повному визнанні вини підсудними у вчиненні злочину, тобто при умові,
що фактичні обставини справи ними б не оспорювались.

Отже, оскільки судове слідство проведено однобічно та неповно, а висновки
викладені у вироку не підтверджені доказами, тому вирок підлягає скасуванню у
відповідності до вимог ст. ст. 367, 368 та 369 КПК України.

Колегія суддів вважає допущені порушення вимог ст. 299 КПК України
істотними і такими, що виключали можливість
постановления вироку і які у відповідності до
вимог ст. 370 цього закону є безумовною підставою для його скасування,
а у відповідності до вимог ст. 374 цього закону тягнуть направлення справи на
новий судовий розгляд.

З протоколу судового засідання також вбачається, що в судовому засіданні не
оголошувався заявлений потерпілим ОСОБА_5. цивільний позов, а з постанови
попереднього розгляду справи, що у ній не вказано прізвище, ім'я, по батькові
та посада прокурора, який приймав участь у цій стадії процесу.

В матеріалах кримінальної справи також відсутній протокол затримання
ОСОБА_1, тому, колегія суддів вважає, що висновки суду про початок строку
відбування ним покарання не ґрунтуються на достовірному доказі.

Під час розгляду справи також необхідно ретельно перевірити доводи апеляції
прокурора про наявність у діях ОСОБА_1
ознак злочину передбаченого ст.304 КК України, -а саме з'ясувати які
саме дії він учинив по втягненню неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у злочинну
діяльність, дати оцінку всім зібраним по справі доказам в частині пред'явленого
йому обвинувачення за ст. 304 КК України, а також дати оцінку доводам апеляції
ОСОБА_1 про те, що неповнолітніх у злочинну діяльність втягнув ОСОБА_2.

Колегія суддів також вважає, що суду першої інстанції при призначенні
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 покарання необхідно врахувати, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 22 вересня 2005 року
ОСОБА_2 засуджений за таємне викрадення чужого майна в розмірі, що не є
кримінально - караним, - ретельно перевірити доводи апеляції прокурора про те,
що судимість ОСОБА_2. за раніше вчинений ним злочин не погашена, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 раніше не притягались до кримінальної відповідальності за передбачені
ст. ст. 185, 186, 187, 189-191, 262 КК України злочини, що злочин вони вчинили
у неповнолітньому віці.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора, що приймав
участь у розгляді справи судом першої інстанції та засудженого ОСОБА_1
підлягають до часткового задоволення з вищевказаних підстав, а вирок - до
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, апеляційний
суд, -

ухвалив:

Апеляції,
які подали старший помічник прокурора м. Ужгорода, що приймав участь у розгляді
справи та засуджений ОСОБА_2 задовольнити частково. .

Вирок
Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23- листопада 2006
року щодо засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасувати, а
кримінальну справу направити на новий судовий розгляд до цього ж суду в іншому
складі