Ухвала іменем україни 02 жовтня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Орлянської
В.І.,суддів:Тельнікової І.Г., Суржка
А.В.,при секретарі Гладкіх Л.М.,за участю
прокурора Деруна А.І.,

розглянувши у судовому засіданні
кримінальне провадження за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу
Апеляційного суду Кіровоградської
області від 19 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Вільшанського районного суду
Кіровоградської області від 14 травня
2012 року ОСОБА_6 засуджено за: ч. 3 ст. 212
КК України до штрафу в розмірі 1 893 177
грн. 85 коп. з позбавленням права
обіймати посади у господарській сфері,
пов'язаній із матеріальною
відповідальністю, обліком,
збереженням, управлінням та
розпорядженням матеріальними
цінностями, строком на три роки з
конфіскацією всього майна; ч. 1 ст. 366 КК
до обмеження волі строком на два роки
шість місяців, з позбавленням права
обіймати посади у господарській сфері,
пов'язаній із матеріальною
відповідальністю, обліком,
збереженням, управлінням та
розпорядженням матеріальними
цінностями, строком на два роки; ч. 4 ст.
358 КК до обмеження волі строком на два
роки.

На підставі частини першої статті 70 КК
за сукупністю злочинів шляхом
часткового складання призначених
покарань остаточно визначено ОСОБА_6
покарання у виді обмеження волі
строком на три роки та 1 893 177 грн. 85 грн.
штрафу з позбавленням права обіймати
посади у господарській сфері,
пов'язаній із матеріальною
відповідальністю, обліком,
збереженням, управлінням та
розпорядженням матеріальними
цінностями, строком на три роки з
конфіскацією всього майна.

Постановлено на підставі ч. 3 ст. 72 КК
призначені ОСОБА_6 основні покарання у
виді обмеження волі строком на три роки
та штрафу в розмірі 1 893 177 грн. 85 коп.
виконувати самостійно. Також на
підставі ч. 4 ст. 70 КК постановлено
виконувати самостійно вирок
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 4 квітня 2011
року.

Ухвалою Апеляційного Кіровоградської
області від 24 липня 2012 року апеляційні
скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах
засудженого ОСОБА_6 - залишено без
задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_6
та ОСОБА_9 - без змін.

Ухвалою ВССУ від 19 серпня 2014 року
вказані вирок місцевого суду та ухвала
апеляційного суду змінені: дії ОСОБА_6 з
ч.4 ст. 358 перекваліфіковані на ч.3 ст. 358
КК України в редакції Закону від 5
квітня 2001 року та призначено покарання
у виді двох років обмеження волі; за ч. 3
ст. 212 КК України призначено покарання у
виді штрафу у розмірі 425 000 грн з
позбавленням права обіймати посади у
господарській сфері, пов'язані з
матеріальною відповідальністю,
обліком, збереженням, управлінням та
розпорядженням матеріальними
цінностями на строк 3 роки, з
конфіскацією всього майна, що є його
власністю.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, передбачених ч. 3
ст. 212, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України
остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у
виді обмеження волі на строк 3 роки та
штрафу в розмірі 425 500 грн з
позбавленням права обіймати посади у
господарській сфері, пов'язані з
матеріальною відповідальністю,
обліком, збереженням, управлінням та
розпорядженням матеріальними
цінностями на строк 3 роки, з
конфіскацією всього майна, що є його
власністю.

На підставі ч. 2 ст. 72 КК України
призначені основні покарання у виді
обмеження волі на строк 3 роки та штрафу
у розмірі 425 000 грн, виконувати
самостійно.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок
Вільшанського районного суду
Кіровоградської області від 14 травня
2012 року та вирок Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 04 квітня 2011 року виконувати
самостійно.

Не погоджуючись з ухвалою Апеляційного
Кіровоградської області від 24 липня 2012
року ОСОБА_6 17 лютого 2014 року подав до
апеляційного суду заяву про перегляд
цієї ухвали за нововиявленими
обставинами. Однак, цю заяву на
підставі ст.ст. 461, 462, 464 КПК України було
повернуто заявнику.

В касаційній скарзі засуджений, не
погоджуючись з ухвалою Апеляційного
суду Кіровоградської області від 19
лютого 2014 року, вважаючи її незаконною
та необґрунтованою ставить питання про
її скасування і призначення нового
апеляційного розгляду. Зазначає при
цьому, що апеляційний суд проігнорував
вимоги ч. 4 ст. 461 КПК України, а також
безпідставно зазначив в своїй ухвалі,
що заява не відповідає вимогам ст. 462
КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, який просив судове рішення
залишити без зміни, а касаційну скаргу
без задоволення; перевіривши матеріали
провадження і обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України 2012 року
нововиявленими обставинами
визнаються: штучне створення або
підроблення доказів, неправильність
перекладу висновку і пояснень
експерта, завідомо неправдиві
показання свідка, потерпілого,
підозрюваного, обвинуваченого, на яких
ґрунтується вирок; зловживання
слідчого, прокурора, слідчого судді чи
суду під час кримінального
провадження; скасування судового
рішення, яке стало підставою для
ухвалення вироку чи постановлення
ухвали, що належить переглянути;
визнання Конституційним Судом України
неконституційності закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом; інші
обставини, які не були відомі суду на
час судового розгляду при ухваленні
судового рішення і які самі по собі або
разом із раніше виявленими обставинами
доводять неправильність вироку чи
ухвали, що належить переглянути.

А положеннями ч. 3 ст. 464 КПК України
передбачено, що до заяви про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами, яка не оформлена згідно з
вимогами, передбаченими статтею 462 КПК
України, застосовуються правила ч. 3 ст.
429 КПК України.

Як убачається з матеріалів
провадження, апеляційний суд належним
чином перевірив доводи засудженого
щодо наявності передбачених законом
підстав для перегляду ухвали
Апеляційного Кіровоградської області
від 24 липня 2012 року за нововиявленими
обставинами, визнав їх такими, що не
ґрунтуються на вимогах кримінального
процесуального закону, обґрунтувавши
свій висновок у мотивувальній частині
ухвали, з яким колегія суддів
погоджується.

Так, суддя апеляційного суду, приймаючи
рішення по заяві ОСОБА_6 про перегляд
ухвали апеляційного суду
Кіровоградської області від 24.07. 2012
року за нововиявленими обставинами,
прийшов до висновку, що заява
засудженого не відповідає вимогам п.п.
4, 5 ст. 462 КПК України, оскільки
обставини на які посилається ОСОБА_6 є
фактичним оскарженням постановленого
щодо нього вироку, так як заявник
вважає необґрунтованим рішення суду
щодо себе, не погоджується із
призначеним покаранням, яке є завідомо
неправосудним та не відповідає
тяжкості злочину та особі засудженого,
піддає сумніву правильність
дослідження та оцінки доказів по
справі заявляючи, що довіреністю ТОВ
«Голд Грейнс» він не був уповноважений
представляти інтереси ОСОБА_10
виключно, як фізичної особи з питань
реєстрації створеного ТОВ «Голд
Грейнс».

З таким висновком, погоджується і
колегія суддів, оскільки як вбачається
з заяви засудженого яку він подавав до
апеляційного суду про перегляд ухвали
апеляційного суду від 24.07.2012 року за
нововиявленими обставинами, вона не
відповідає вимогам ст. 462 КПК України,
так як в ній не зазначені обставини, що
могли вплинути на судове рішення, але
не були відомі та не могли бути відомі
суду та особі, яка звертається з заявою,
під час судового розгляду. Крім того, в
заяві не наведено обґрунтування з
посиланням на обставини, що
підтверджують наявність нововиявлених
обставин.

Більше того, відповідно до ч. 1 ст. 461 КПК
України заяву про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
може бути подано протягом трьох
місяців після того, як особа, яка
звертається до суду, дізналася або
могла дізнатися про ці обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження
заява ОСОБА_6 про перегляд ухвали
апеляційного суду від 24.07.2012 року за
нововиявленими обставинами надійшла
до апеляційного суду 17 лютого 2014 року.
При цьому заявник не зазначив
поважність причини пропуску
вищевказаного строку.

Отже, висновок апеляційного суду про
те, що заява ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Апеляційного суду
Кіровоградської області від 24 липня 2012
року щодо нього за нововиявленими
обставинами подана з пропуском
встановленого ч. 1 ст. 461 КПК України
строку на її подачу та те, що вона не
відповідає вимогам статей 431, 462 КПК
України, є обґрунтованим, тому рішення
про повернення такої заяви є
правильним. З чим погоджується і суд
касаційної інстанції.

А тому касаційна скарга засудженого
ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене та керуючись
ст. ст. 433, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6
залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду
Кіровоградської області від 19 лютого
2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і:

В.І. Орлянська І.Г. Тельнікова А.В.
Суржок