Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/65/15-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2015 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження № 0000085 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, судимого: 19.01.2015 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання, у виді 150 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
30 грудня 2014 року, об 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в житловому будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , де з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, із корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони залишаються не поміченими, шляхом вільного доступу, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: бувшого у використанні гаманця із шкірозамінника, вартістю 50.00 грн., та гроші в сумі 1000.00 грн., чим заподіяв останній матеріальної шкоди на вказану суму, і з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

24 січня 2015 року, об 19 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в житловому будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , де з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, із корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони залишаються не поміченими, шляхом вільного доступу, із кишені куртки, яка належить ОСОБА_6 , таємно викрав чуже майно, яке належить останньому, а саме: гроші в сумі 270.00 грн., чим заподіяв ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на вказану суму, і з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, підтвердивши те, що він, дійсно 30 грудня 2014 року, об 16 годині 00 хвилин, будучи у стані алкогольного сп`яніння і знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , побачив на підлозі гаманець з грошима в сумі 1000.00 грн., що належали ОСОБА_5 . Які він виришив викрасти. З цією метою, в цей же день та час і переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав гаманець і гроші у вказаній сумі піднявши них з підлоги та швидко вийшов із будинку ОСОБА_5 , однак на вулиці, біля будинку ОСОБА_5 , остання наздогнавши його, відібрала викрадене ним майно. Крім того, 24.01.2015 року, об 19 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, і знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , одягнувши куртку, яка належить ОСОБА_6 , викрав із останньої гроші в сумі 270.00 грн., які належать ОСОБА_6 . Викрадені гроші він витратив на алкогольні напої. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього суровий вид і міру кримінального покарання та надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства. Викрадені кошти у ОСОБА_6 , зобов`язується повернути.
Потерпілі ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явилися, але подали до суду письмові заяви стосовно розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , у їхню відсутність. Претензій, як матеріального так і морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 , не мають. Зі згоди всіх учасників судового розгляду, суд проводить розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , у відсутності потерпілих ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , що відповідає положенням ст.325 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнаються, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також те, що він раніше судимий, має не зняту і непогашену судимість, ухилився від покарання, яке не було пов`язане з позбавленням волі без поважних причин, вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, його вік, по місцю проживання характеризується посередньо, визнав свою винність у судовому засіданні, переховувався від суду, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 , не можливе без ізоляції від суспільства і на підставі викладеного обирає йому покарання пов`язане з позбавленням волі в межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності та у відповідності до ч.1 п.1 «г» ст.72, ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши не відбуте покарання за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 19.01.2015 року у виді 150 годин громадських робіт, що відповідно до ст.72 КК України складає 18 днів позбавлення волі.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинувачених не обиралися.

Разом із тим, оскільки ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, не працює, є особою яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, вчинив нове кримінальне правопорушення невідбувши призначене судом кримінальне покарання у виді 150 годин громадських робіт, яке призначене 19.01.2015 року за вироком Олевського районного суду Житомирської області, тобто має не відбуте, призначене судом кримінальне покарання, і не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, переховувався від суду, відтак вказані обставини дають суду підстави стверджувати, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, як підстава для обрання стосовно ОСОБА_3 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою існують, а обрання іншого, більш м`якого виду, суд вважає не доцільним.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 177, 183, 314-318, 325, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50, 51, 63, 65-67, ч.2 ст.185 КК України, суд -

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді одного року шість місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Олевського районного суду Житомирської області від 19.01.2015 року, у відповідності з вимогами ст.72 КК України у виді 18 днів позбавлення волі і остаточно визначити міру покарання ОСОБА_3 у виді одного року шести місяців і вісімнадцяти днів позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 , рахувати з 02 червня 2015 року.

Матеріали кримінального провадження № 0000085 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/65/15-к.

До вступу вироку в законну силу, ОСОБА_3 , обрати запобіжний захід тримання під вартою і взяти його під варту із залу судового засідання.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженим до позбавлення волі ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1