Єдиний унікальний номер 722/895/15-к
Номер провадження 1-в/722/140/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

представника виправної колонії: ОСОБА_5

та засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Сокирянської виправної колонії №67 клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт,-

В С Т А Н О В И В:
03.06.2015 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з клопотанням про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

Клопотання мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 на даний час фактично відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом; визнає свою винуватість та щиро кається у вчинених злочинах; раніше накладене на нього дисциплінарне стягнення погашене; позитивно характеризується.

Крім цього, вказував на те, що засуджений ОСОБА_6 за станом свого здоров`я не був працевлаштований на підприємстві установи та не залучався до будь-яких оплачуваних робіт, однак виконував роботи з благоустрою установи.

З наведених підстав вважає, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення, у зв`язку з чим йому може бути замінена невідбута частина покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт, що підтверджується відповідними довідками.

Адвокат ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримали та з наведених у ньому підстав просили його задовольнити. При цьому, засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що свою винуватість у вчиненні злочинів він визнає повністю та щиро кається у вчиненому, після розгляду справи судом апеляційної інстанції, він в добровільному порядку повністю сплатив на користь потерпілих, стягнуті з нього судом грошові кошти в рахунок відшкодування шкоди, завданої злочинами. При вирішенні клопотання, окрім вказаних вище обставин, просив взяти до уваги стан його здоров`я. Також зазначав, що внаслідок незадовільного стану здоров`я на підприємстві установи він не працював, оскільки умови праці є важкими. Однак, під час відбування покарання він постійно виконував роботи по благоустрою установи, зокрема виконання робіт по ремонту приміщень виправної колонії. Офіційно участі у програмах диференційованого виховного впливу він не приймає, однак є віруючою людиною та постійно відвідує молитовний дім, розташований на території виправної колонії.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Представник виправної колонії ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_6 , на його думку, на даний час ще не став на шлях виправлення, а тому клопотання вважає передчасним. При цьому, суду повідомив, що засуджений ОСОБА_6 характеризується посередньо, раніше накладене стягнення на даний час погашено, заохочень не має, до оплачуваних робіт на підприємстві установи не залучався у зв`язку із незадовільним станом здоров`я, однак виконує роботи по благоустрою установи, по відношенню до працівників установи тактовний, у спілкуванні з іншими засудженими не конфліктний.

Допитаний в судовому засіданні в.о.начальника медичної частини виправної колонії ОСОБА_7 зазначив, що враховуючи наявні у засудженого ОСОБА_6 захворювання та теперішній стан його здоров`я, а також характер і умови праці, вважає, що останній взмозі виконувати роботи на посаді кочегара газової котельні.

Розгляд клопотання проводився за відсутності голови спостережної комісії ОСОБА_8 , який подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Таким чином, виходячи із вказаних норм кримінального закону, заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, є правом, а не обов`язком суду.

Згідно п.3 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Так, вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17.05.2010 року ОСОБА_6 засуджено за ст.ст.153 ч.2, 153 ч.3, 156 ч.1, 156 ч.2, 301 ч.3 (в редакції Закону від 05.04.2001 року), 304(в редакції Закону від 05.04.2001 року), 304 ч.1, 304 ч.2, 70 КК України до 8-ми років позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані з вихованням дітей строком на 3 роки та з конфіскацією порнографічної кіно- та відеопродукції.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області від 13.07.2010 року вирок суду першої інстанції змінено. Виключено призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права займати посади пов`язані із вихованням дітей за ст.156 ч.2 КК України, 301 ч.3 КК України в редакції від 05.04.2001 року. Вважати його засудженим за ст.ст.153 ч.2, 153 ч.3 (в редакції Закону від 05.04.2001 року), 156 ч.1, 156 ч.2, 301 ч.3 (в редакції Закону від 05.04.2001 року), 304 (в редакції Закону від 05.04.2001 року), 304 ч.1, 304 ч.2 КК України до 8-ми років позбавлення волі з конфіскацією порнографічної кіно- та відеопродукції без позбавлення права займати посади пов`язані з вихованням дітей. В решті вирок суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22.03.2011 року у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 відмовлено.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 , згідно вироку суду, відраховується з 23.03.2009 року. Відповідно кінець строку відбування покарання 23.03.2017 року.

Станом на час постановлення судом даної ухвали засуджений ОСОБА_6 відбув 06 років 02 місяці 17 днів позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_6 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час постановлення судом даної ухвали становить 01 рік 09 місяців 13 днів.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 23.03.2009 року.

За час перебування в слідчому ізоляторі м.Чернівці засуджений ОСОБА_6 порушень режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.

В Сокирянській ВК №67 засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 07.08.2010 року. Згідно довідки про заохочення і стягнення встановлено, що за час відбування покарання в установі засуджений ОСОБА_6 лише в одному випадку (09.03.2014 рку) був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, однак накладене на нього стягнення на даний час погашено у встановленому законом порядку. В подальшому засуджений ОСОБА_6 порушень вимог режиму утримання не допускав та до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався.

Як вбачається із довідки медичної частини виправної колонії №162 від 25.05.2015 року протягом 2010-2014 років засуджений ОСОБА_6 у зв`язку із гіпертонічною хворобою неодноразово етапувався на лікування до терапевтичного відділення МОЛ при ВК №98 Хмельницької області та неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в медичній частині Сокирянської ВК №67, періодично проходить обстеження та амбулаторне лікування в умовах медичної частини установи, є обмежено працездатним та може бути працевлаштованим на легких роботах.

Із довідки відділу організації та нормування праці №391 від 22.05.2015 року встановлено, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання в Сокирянській ВК №67 до оплачуваних робіт на підприємстві установи не залучався, однак і не відмовлявся від виконання суспільно корисної праці.

Зокрема, як встановлено судом, у відповідності до ч.5 ст.118 КВК України, засуджений ОСОБА_6 в добровільному порядку постійно виконував роботи з благоустрою без оплати праці, зокрема у здійсненні ремонту приміщень установи.

Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Отже, виходячи із вказаної норми закону, обов`язок щодо створення відповідних умов для праці та працевлаштування засудженого покладено виключно на адміністрацію установи виконання покарання.

Разом з тим, суду не було надано доказів на підтвердження неможливості працевлаштування засудженого ОСОБА_6 , із урахуванням стану його здоров`я, на оплачувані роботи з більш легкими умовами праці.

З наведених підстав, суд вважає необгрунтованими викладені у характеристиці обставини щодо відсутності звернень засудженого до адміністрації установи з приводу працевлаштування.

Крім цього, суд вважає вказані обставини необгрунтованими і з підстав, визначених у ч.2 ст.4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, згідно якої ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.

Із змісту характеристики засудженого ОСОБА_6 та пояснень представника установи встановлено, що засуджений в цілому характеризується позитивно, по відношенню до представників адміністрації установи стриманий, тактовний, виконує їх законні вимоги, з іншими засудженими ОСОБА_6 не конфліктний, підтримує з ними рівні взаємовідносини. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, дотримується охайного зовнішнього вигляду. Соціально-корисні зв`язки на волі засуджений ОСОБА_6 підтримує із рідними шляхом листування, побачень, отриманням передач і посилок, взаємовідносини добрі.

Як встановлено із пояснень в судовому засіданні представника виправної колонії та засудженого, останній офіційно участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймав, однак є віруючою людиною та постійно відвідує молитовний дім, розташований на території виправної колонії. Свою винуватість у вчиненні злочинів визнає в повному об`ємі та щиро кається у вчиненому.

З наведених вище підстав суд не погоджується із думкою адміністрації виправної колонії з приводу того, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що останній під час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення.

Згідно вимог ст.57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Виправні роботи не застосовуються, зокрема до непрацездатних.

Із дослідженої в судовому засіданні довідки ПП «Бурак» №44 від 20.05.2015 року встановлено, що вказане підприємство гарантує працевлаштування ОСОБА_6 , після звільнення з місць позбавлення волі, на посаду кочегара з погодинною оплатою праці або залежно від виконання встановлених норм виробітку, але не нижчою від мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

Інформація щодо працевлаштування ОСОБА_6 відповідає дійсності, про що свідчить письмове повідомлення Глибоцького районного підрозділу КВІ відділу ДПтСУ в Чернівецькій області №16/2-514 від 20.05.2015 року за наслідками проведеної перевірки.

Крім цього, із змісту довідки Тарашанської сільської ради №77 від 19.03.2015 року та письмової заяви гр. ОСОБА_9 від 19.03.2015 року встановлено, що ОСОБА_6 після звільнення з місць позбавлення волі буде зареєстрований та проживати в АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

При цьому, судом не встановлено будь-яких обставин, передбачених ч.2 ст.57 КК України, які б унеможливлювали замінити засудженому ОСОБА_6 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт.

Суд вважає, що подальше відбування засудженим ОСОБА_6 даного більш м`якого виду покарання буде сприяти процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості, створить у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а відповідно забезпечить свідоме відновлення засудженого ОСОБА_6 в соціальному статусі повноправного члена суспільства та повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Керуючись ст.ст.57, 82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_6 невідбуту частину покарання у виді 01 (одного) року 09 (дев`яти) місяців 13 (тринадцяти) днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді 01 (одного) року 09 (дев`яти) місяців 13 (тринадцяти) днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням в дохід держави 20% його заробітку.

Роз`яснити засудженому засудженому ОСОБА_6 , що у відповідності до вимог ч.6 ст.82 КК України, якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить новий злочин, суд до покарання за знову вчинений злочин приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбачених у статях 71 і 72 КК України.

Копію цієї ухвали надіслати для виконання - Сокирянській виправній колонії №67 ВДПтС України в Чернівецькій області та для відома Шевченківському районному суду м.Чернівці і засудженому ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7-ми днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського

районного суду ОСОБА_1