А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.02.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарях судового засідання: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за участі прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників адвокатів: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження № 11-кп/777/117/15 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2014.
Вказаним вироком від 26.11.2014 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючого (колишнього головного державного ревізора-інспектора відділу організації та супроводження перевірок платників податків управління податкового аудиту Мукачівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області), одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх, не судимого визнано винуватим та призначено покарання за ч.3 ст.368 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями у всіх державних підприємствах, установах, організаціях, а також працівника правоохоронного органу строком на 2 роки, на підставі ст.77 КК України без конфіскації майна, на підставі ст.54 КК з позбавленням спеціального звання радника податкової та митної справи ІІІ-го рангу.
На підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного вироком основного покарання, з випробуванням протягом дворічного іспитового строку та покладенням на нього обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання.
Відповідно до ч.5 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація грошових коштів в сумі 15 000 грн. не застосовувалась, оскільки такі повернено власнику ОСОБА_10 .
Вирішено долю речових доказів: належні ОСОБА_7 : грошову банкноту номіналом 100 грн., мобільний телефон «Самсунг», зв`язку ключів та системний комп`ютерний блок передано за належністю; диски та відеокасату із відеозаписом огляду місця події від 02.06.2014, акт № 1884/22-00/38236503 від 02.06.2014 «Про результати планової виїзної перевірки ТОВ «Ремжилстрой» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 18.03.2013 по 31.12.2013», довідку від травня 2014 року «Про результати документальної перевірки ТОВ «Ремжилстрой», протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП без дати серії АА № 644658, складений ОСОБА_7 та підписаний ОСОБА_11 , акт № 1884/22-00/38236503 від 02.06.2014 «Про результати планової виїзної перевірки ТОВ ««Ремжилстрой» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 18.03.2013 по 31.12.2013», змиви з рук ОСОБА_7 залишено при матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з ОСОБА_7 на користь держави стягнуто 2 460 грн. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта(за проведення експертизи № 2356 від 18.07.2014).
Запобіжний захід ОСОБА_7 , заставу, залишено без змін.
Так, інспектор ОСОБА_7 проводив планову виїзну перевірку ТОВ «Ремжилстрой», юридична адреса: с. Великі Лучки, вул. Мічуріна, 37 (далі підприємство), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 18.03.2013 по 31.12.2013, під час якої виявив порушення податкового законодавства у вигляді заниження підприємством податкового зобов`язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість.
Після цього, інспектор ОСОБА_7 вирішив «використати дану ситуацію» у власних корисливих цілях, які полягали у його протиправному збагаченні, висунув директору ТОВ підприємства ОСОБА_10 вимогу щодо сплати йому неправомірної винагороди в розмірі 15 000 грн. за непроведення в повному обсязі перевірки та невідображення в Акті всіх допущених порушень вимог податкового законодавства, з чим ОСОБА_10 вимушений був погодитися, оскільки не бажав настання негативних наслідків для ТОВ «Ремжилстрой».
Доводячи свій злочинний намір щодо незаконного збагачення до кінця, ОСОБА_7 02.06.2014, біля 16 год. 30 хв., знаходячись в одному з кабінетів на першому поверсі приміщення офісу ТОВ «Ваш бухглалтер і Ко» за адресою: м. Мукачево, вул. Горького, 25, спеціалістом якого на договірних умовах надавалися послуги ТОВ «Ремжилстрой» з ведення бухгалтерського обліку та податкової звітності, під час зустрічі з директором підприємства ОСОБА_10 , передав йому для ознайомлення та підписання Акт № 1884/22-00/38236503 від 02.06.2014 «Про результати планової виїзної перевірки ТзОВ ««Ремжилстрой» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 18.03.2013 по 31.12.2013», в якому ним не в повному обсязі відображені всі допущені керівником ТОВ «Ремжилстрой» порушення вимог податкового законодавства, а також надав останньому довідку про результати вказаної перевірки та протокол серії АА № 644658 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП без дати складання, одержав від директора ОСОБА_10 раніше обумовлену суму неправомірної вигоди в розмірі 15 000 грн., після чого був викритим працівниками управління СБУ в Закарпатській області на місці вчинення кримінального правопорушення.
В апеляційній скарзі прокурора йдеться про те, що вказаний вирок від 26.11.2014 є незаконним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, не дотримався вимог ст.65 КК України і дійшов необґрунтованого висновку про можливість застосування до обвинуваченого правил ст.75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням.
Поза увагою суду залишено обставини, що характеризують особу ОСОБА_7 , які безпосередньо пов`язані із вчиненням ним кримінального правопорушення, зокрема те, що останній проявляв ініціативу у вчиненні інкримінованого йому діяння, сам безпосередньо був причетний до його готування та організації, у вчиненні злочину він виконував роль як і організатора, так і виконавця.
Окрім цього, поза увагою суду залишено обставини, які характеризують поведінку ОСОБА_7 після вчинення злочину. Як приклад, останній будучи викритим на місці вчинення злочину повністю заперечив свою причетність до одержання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди, а після оголошення підозри свою вину не визнав.
Крім цього, висновок суду про можливість застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України є необґрунтований, оскільки відсутні обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі активне сприяння розкриттю правопорушення, щире каяття тощо.
Вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_7 не усвідомив тяжкості вчиненого ним злочину, а отже, у останнього відсутнє і щире каяття.
Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, а застосування до обвинуваченого правил ст.75 КК України не буде сприяти його виправленню та перевихованню, тому прокурор просить апеляційний суд скасувати вирок Мукачівського міськрайонного суду від 26.11.2014 в частині призначення покарання ОСОБА_7 за ч.3 ст.368 КК України, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст. 368 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями на всіх державних підприємствах, установах, організаціях, а також працівника правоохоронного органу строком на 2 роки, з конфіскацією майна. На підставі ст.54 КК України ОСОБА_7 позбавити спеціального звання радника податкової та митної справи ІІІ рангу.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання поданої ним апеляційної скарги, ОСОБА_7 та його захисників, які просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалений щодо ОСОБА_7 вирок від 26.11.2014 без змін, як законний і обґрунтований, обвинувачений також повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у своїх діях, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторін, колегія апеляційного суду визнає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Стаття 75 КК України не має обмежень щодо її застосування у відношенні особи, яка вчинила тяжкий злочин.
З роз`яснень, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 вбачається, що при призначенні покарання слід додержувати вимоги п.1 ч.1 ст.65 КК України. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Призначаючи покарання з обранням його виду і міри, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, його сімейний стан, зокрема наявність на утриманні двох неповнолітніх та батьків пенсіонерів, його виключно позитивні характеристики як за місцем проживання, так і роботи, відсутність жодної з обставин, що обтяжує покарання.
Крім того, колегія суддів враховує і обставину щирого каяття обвинуваченого в суді апеляційної інстанції.
З цих підстав суд правомірно призначив ОСОБА_7 покарання, в межах санкції ч.3 ст.368 КК України, застосувавши правила ст.75 КК України, оскільки таке буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів в умовах випробування.
З огляду на викладене, твердження прокурора про порушення судом першої інстанції вимог ст.65 КК України є безпідставними.
Керуючись ст.ст. 404, 407,418,419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалений щодо ОСОБА_7 вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2014 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді: