АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці 11 грудня 2007 р. колегія судців
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у
складі:

Головуючого Кузняка
В.О.

суддів Ковтюк
Є.І., Давній В.П.

за
участю прокурора Слюсарюк
Р.Л.

та
адвоката ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями

засудженого ОСОБА_2
та його захисника
ОСОБА_1 на вирок

Першотравневого
районного суду м. Чернівців від 10
жовтня 2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, урод-

енець та
мешканець АДРЕСА_1, українець,

громадянин України,
із середньою освітою,
неодружений,

непрацюючий, раніше судимий:

1)
05.07.1996 року Першотравневим районним судом м. Чернівці
за ст.
ст. 17, 215-3 ч.1 ,
145 ч.1 КК України на 1 рік 6
місяців позбавлення волі;

2)
31.05.2000 року Ленінським районним судом м. Чернівці
за ст.
ст. 213 ч.3, 193 ч.2 КК України
на 3 роки позбавлення волі;

3)
31.10.2002 року Першотравневим районним судом м. Чернівці
за ст. 289 ч.2 КК України на 3 роки 6
місяців позбавлення волі;

4)
23.01.2003 року Першотравневим районним судом м. Чернівці
за ст.
ст. 185 ч.3, 186 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення
волі, звільнився 18.08.2006 року по
відбуттю покарання, -

засуджений
за ст. 289 ч.2 КК України на 5 років
позбавлення волі.

Міра запобіжного
заходу залишена у вигляді тримання під вартою.

Вирішена доля
речових доказів.

Згідно вироку
ОСОБА_2 визнаний винуватим і засуджений за те,
що 16 січня 2007 року біля 00 год.
10 хв., повторно, перебуваючи у стані алкогольного

Справа
№11- 399/2007 р. Головуючий
у І інстанції: Дембіцька О.О.

Категорія:
289 4.2 КК України Доповідач: Кузняк В. О.

2

сп'яніння, проник
на територію подвір'я будинку
АДРЕСА_2 та незаконно заволодів автомобілем ВАЗ-21063 д/н НОМЕР_1,
вартістю 10 тис.
грн., який належить потерпілому ОСОБА_3

В своїх
апеляціях засуджений в його інтересах адвокат ОСОБА_1 ставлять питання про
скасування вироку суду та закриттю справи за недоведеністю вини засудженого у
вчиненні злочину.

Зокрема, оскільки засуджений не визнає себе винним у
вчиненні даного злочину, то вони
вважають, що судом не добуто
переконливих доказів вини засудженого, а
також на їх думку справа розглянута з порушенням процесуального
законодавства, а всі сумніви по справі
повинні трактуватись на користь засудженого.

Заслухавши
доповідача, пояснення адвоката та
засудженого, які підтримали доводи своїх
апеляцій, міркування прокурора, який просив вирок суду залишити без
змін, а апеляції без задоволення, дослідивши добуті докази по справі і давши їм
належну оцінку судова колегія вважає, що
апеляції задоволенню не підлягають.

Винність
засудженого, при обставинах викладених у
вироку суду, доведена зібраним по справі
доказами і їм дана належна юридична оцінка.

Суд
правильно положив в основу обвинувального вироку покази свідків та потерпілого
по справі, оскільки вони об'єктивно
підтверджуються обставинами, при яких
було вчинено злочин.

Так, свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5
на протязі всього як досудового слідства, так і в судовому засіданні показували
обставини, при яких було затримано
засудженого і підстав не довіряти їх показам не має, оскільки вони повністю співпадають з усіма
добутими доказами по справі і підтверджуються ними.

Зокрема, свідок ОСОБА_4 підтвердив ті обставини, що він 15 січня 2007 року разом з
ОСОБА_5 несли службу по патрулюванню
доріг.

Приблизно
о 1 годині по вул. Нововінницькій
рухався автомобіль марки ВАЗ - 2106,
державний номер НОМЕР_1, водій якого на жест зупинки не зреагував. Оскільки вулиця
освітлювалась, а проти вказаного
автомобіля рухався ще один автомобіль,
який освітив фарами салон автомобіля водій якого не зупинився, він чітко побачив особу водія.

Після
того, як водій проігнорував жест
зупинки, він з ОСОБА_5 почали переслідування і біля магазину
„Злагода", що по вул. Руській
побачили, як автомобіль зупинився, а водій вибіг з машини і побіг в бік
вул. Авангардної.

У
неподалік зупиненого автомобіля знаходились водії таксі, які теж бачили вказану обставину.

Через
деякий час він побачив людину, яка
підійшла до таксистів і про щось розмовляла з ними. В цей час він зупинив для
перевірки мікроавтобус і до них підійшов чоловік, який розмовляв з таксистами. В ньому він і впізнав
особу, яка керувала автомобілем ВАЗ -
2106.

Крім
того, свідок підтвердив і ту
обставину, що в автомобіль, яким

3

незаконно заволодів засуджений, ніхто не заходив і з нього не брав ніяких
речей.

Такі
покази свідка ОСОБА_4, повністю
підтверджуються показами всіх очевидців,
які знаходились в той час біля магазину „Злагода" вони повністю
співпадають між собою і відповідають тій обстановці, та тим обставинам, які мали місце на той час.

Крім
того, свідок ОСОБА_5 підтвердив,
що коли появився засуджений, то
він підходив до таксистів, в одного з
них просив закурити, підвести
додому, один з таксистів кивнув йому
головою на засудженого, таким чином
показав, що саме ця особа тікала з
автомобіля, і буквально через пару
хвилин ОСОБА_4 теж впізнав засудженого.

Свідок
ОСОБА_6, один із таксистів, підтвердив той факт, що до нього підходив засуджений і просив
мовчати, тобто не видавати його.

Свідок
ОСОБА_7 теж підтвердив ту обставину, що
зі слів ОСОБА_6 йому стало відомо, що
засуджений просив не видавати його працівникам міліції.

Всі ці
свідки підтвердили ту обставину, що вони
не чули, щоб засуджений говорив з
працівниками міліції про телефон і не бачили,
щоб хто-небудь заходив в салон автомобіля ВАЗ, або що-небудь брав з нього, а також щоб хто-небудь обшукував затриманого.
Вони також підтвердили, що через деякий
час затриманого передали оперативній групі,
яка прибула за викликом.

Свідок
ОСОБА_8 підтвердив, що він приймав участь у якості понятого при
вилученні у засудженого речей, що знаходились
при ньому і бачив, що з його кишені було
вилучено телефон. ОСОБА_2 поясняв, що
телефон не його, але звідкіля він у
нього появився не пояснював.

Свідок
ОСОБА_9 підтвердив, що 16 січня 2007
року у присутності понятих він проводив особистий огляд затриманого при якому у
нього було виявлено телефон „Самсунг".

Коли в
кабінет зайшов потерпілий то з'ясувалось,
що цей телефон належить саме йому,
і саме його він забув в своєму автомобілі.

Цю обставину
підтвердив також потерпілий по справі.

Оскільки, як підтвердили свідки, з машини потерпілого в їх присутності ніхто
нічого не брав, а телефон було знайдено
саме у засудженого, то суд правильно
зробив висновок, що телефон з машини
могла забрати лише особа, яка
знаходилась в ній і це свідчить про те,
що злочин було вчинено саме засудженим.

Обставини
про які розповіли свідки по справі,
підтверджуються і протоколом огляду місця події від 16 січня 2007
року, з якого видно де знаходився
автомобіль в момент затримання засудженого,
а також об'єктивно підтверджуються і ті обставини, що при його огляді були виявлені сліди угону
автомобіля.

Факт
угону автомобіля, та обставин при яких
було скоєно злочин, підтверджується
також протоколом огляду подвір'я потерпілого,
де знаходився його автомобіль,
протоколом відтворення обстановки та обставин

4

події за
участю свідка ОСОБА_4, при якому він
показав при яких обставинах він побачив засудженого та впізнав його, як особу яка вчинила злочин, протоколами огляду та

постановами
про вилучення речових доказів, показами
потерпілого з яких видно, що дійсно у
нього з-під будинку пропав автомобіль,
який був виявлений працівниками міліції і при його огляді були виявлені
сліди угону, а також, що він забув телефон „САМСУНГ" у своєму
автомобілі.

Таким
чином, сукупність приведених доказів
свідчить про те, що суд прийшов до
обґрунтованого висновку про доведеність винності засудженого у вчиненні злочину
і правильно кваліфікував його дії за ст.
289 ч.2 КК України, оскільки
доведено, що він повторно незаконно заволодів
транспортним засобом з проникненням в інше сховище.

Що
стосується доводів апеляцій засудженого та його захисника про порушення
процесуальних норм законодавства з боку органів слідства та суду, то вони є безпідставними.

Не
відповідають дійсності також і покази засудженого про обставини вчинення
злочину, оскільки вони протирічать
зібраним по справі доказам.

Так, засуджений на протязі досудового та судового
слідства показував, що він після
зустрічі зі своїми друзями йшов додому. Біля магазину „Злагода" побачив
працівників міліції, які зупинили
мікроавтобус та підійшов до водія з проханням довести його додому, але був затриманий працівниками міліції. При
цьому працівники міліції забрали в нього його мобільний телефон
„НОКІЯ", а йому дали телефон „САМСУНГ".
Він з цього приводу сварився з ними, але
вони не віддали йому його телефон. До таксистів він не підходив, з ними не спілкувався і сам бачив як
працівники міліції доганяли автомобіль ВАЗ 2106.

Такі
покази засудженого не відповідають показам усіх присутніх свідків.

Допитані
свідки по справі, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7, ОСОБА_6 підтвердили
зовсім інші обставини при яких було затримано засудженого.

Зокрема
вони показали, що засуджений підходив до
таксистів, просив їх не видавати його працівникам
міліції, просив у них закурити, аж після того він підійшов до мікроавтобуса
де і був затриманий. При цьому вони бачили,
що ніхто до автомобіля ВАЗ 2106 не підходив і не чули ніякої розмови з
боку засудженого про які-небудь телефони. Покази вказаних свідків є
послідовні, вони відповідають тим
обставинам, які мали місце, і у них не було жодних підстав для обмовлення
засудженого, оскільки вони раніше його
не знали і між ними не було неприязних стосунків, які б давали можливість обмовити його.

Не
відповідають дійсності і покази засудженого в частині вилучення у нього
працівниками міліції телефону „САМСУНГ",
який належав потерпілому. Так,
засуджений показав, що при
вилученні у нього телефону у присутності понятого ОСОБА_8 було
встановлено, що телефон лежав на столі.
В той же час свідок ОСОБА_8 підтвердив,
що в його присутності

5

телефон було вилучено з кишені засудженого і він не
пояснив звідкіля у нього взявся цей телефон.

Є
безпідставними і доводи апеляцій про те,
що органами слідства не виконане доручення суду про відтворення
обстановки і обставин подій з метою перевірки показів свідків ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на предмет впізнання
засудженого, коли він рухався на
автомобілі в нічний час приблизно зі швидкістю 90 км.
за годину.

Органи
слідства виконали дану вказівку суду і провели таке відтворення в умовах схожих
до тих, які були в момент руху
автомобіля ВАЗ - 2106, але без руху
автомобіля. Заставляти особу в нічний час керувати автомобілем, тим більше без включених фар по місту зі швидкістю
90 км на годину, є безглуздям, оскільки це ставить під загрозу здоров'я та
життя учасників такого відтворення, а
також суперечить Правилам Дорожнього руху,
відповідно до яких рух в населеному пункті дозволений не більше 60 км на
годину. Виходячи з наведеного, думка
апелянта про те, що органами слідства
були порушені вимоги ст. 194 КПК України
при проведені відтворення обстановки та обставин подій є хибною.

Надуманим
доводом апеляції є і те, що
спростовуються покази свідка ОСОБА_4, що
він бачив в який бік побіг засуджений з машини,
оскільки він після цього питав таксистів, у якому напрямку побіг водій автомобіля. Саме
запитання до очевидців тих чи інших обставин,
не можуть спростовувати покази того чи іншого свідка.

Захисник
засудженого посилається у скарзі і на те,
що у вироку суду перекручені покази свідків про обставини вчинення
злочину, зокрема, що таксисти не показували жестом працівникам
міліції на засудженого, як особу яка
тікала з автомобіля ВАЗ 2106. Але такий довід апелянта є не що інше, як видумка,
оскільки він не відповідає істині,
а в протоколах дотшту всіх учасників процесу як при досудовому слідстві, так і в судовому Засіданні з достовірністю
встановлено, що така обставина мала
місце.

Той
факт, що в машині не знайдено відбитків
пальців засудженого, а тому не можливо
зробити висновок, що саме засуджений
заволодів автомобілем не може бути прийнятий до уваги, оскільки всі докази зібрані по справі
свідчать, що саме засуджений вчинив
даний злочин.

Не може
бути підставою для скасування вироку і та обставина, що суддя,
яка розглянула вказану справу, в
момент розгляду офіційно знаходилась у відпустці. Така підстава не передбачена
чинним законодавством і сам факт перебування судді у відпустці не позбавляє
повноважень судді виконувати свої функціональні обов'язки.

Докази
добуті по справі, які свідчать про
те, що засуджений незадовго до вчиненого
придбав телефон „НОКІЯ" ніяк не можуть спростовувати причетність
засудженого до незаконного заволодіння ним автомобілем, оскільки своїм телефоном засуджений міг
розпорядитися на свій погляд і тим більше при його затриманні такого телефонна
не виявлено.

Яких-небудь
суттєвих порушень норм процесуального законодавства, які
б могли потягнути
за собою скасування вироку
суду апеляційною

6

інстанцією не встановлено, а тому підстав для його скасування немає.

На
підставі вище наведеного, керуючись ст.
ст. 365, 366, 362,
377, 379 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги засудженого ОСОБА_2 та в його інтересах захисника ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 10 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_2 - без змін.