Справа № 178/21/15-к
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2015 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички за участю прокурора ОСОБА_3 кримінальне провадження за обвинуваченням:

С Л О В Е С Н О Г ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працюючого, раніше судимого 03 липня 2014 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, проживаючого по АДРЕСА_1 , ІНПП НОМЕР_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачуваний ОСОБА_5 29 жовтня 2014 року, в період іспитового строку звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду, яким він був засуджений за розкрадання чужого майна, у вечірній час, попередньо змовившись з ОСОБА_6 , з метою викрадення чужого майна прийшли до Свято-Вознесенського храму Дніпродзержинської єпархії Української православної церкви, який розташований по вул.Леніна в с.Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області, де близько 22 години 30 хвилин реалізуючи умови попередньої змови, ОСОБА_7 відповідно до відведеної йому ролі залишився чекати біля будівлі храму, спостерігаючи навколо з метою попередження у разі виникнення небезпеки, а обвинувачуваний ОСОБА_8 відповідно до відведеної йому ролі в цей час через металеву решітку вікна проник до приміщення храму, звідки умисно, з корисливих мотивів, діючи повторно, таємно за попередньою змовою з ОСОБА_7 викрав Євангеліє напрестольне в металевому окладі, вартістю 3 240 гривень, хрест напрестольний жовтого кольору, вартістю 1 210 гривень, та хрест напрестольний сірого кольору, вартістю 955 гривень. Після чого обвинувачуваний ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на свій розсуд, і таким чином заподіявши Свято-Вознесенського храму матеріальний збиток на загальну суму 5 405 гривень.

Обвинувачуваний ОСОБА_5 винним себе в судовому засіданні не визнав і пояснив, що в кінці жовтня 2014 року він познайомився з ОСОБА_7 , який ввечері 29 жовтня 2014 року приніс йому церковну книгу і два хреста та попрохав допомогти йому їх продати. Він відмовився робити це вночі і пішов додому до своєї дівчини, де і залишився. Ніякого відношення до викрадення вказаних речей з приміщення храму в с.Семенівка він не має.

Не дивлячись на невизнання обвинувачуваним своєї вини, його винність доведена показаннями представника потерпілого, свідків. Так представник Свято-Вознесенського храму Дніпродзержинської єпархії Української православної церкви ОСОБА_9 пояснив, що він є священником Свято-Вознесенського храму в с.Семенівка і прийшовши до храму в кінці жовтня 2014 року вивив, що в приміщенні храму розбите вікно, обстановка в храмі порушена, а з храму викрадені Євангеліє напрестольне в металевому окладі, вартістю 3 240 гривень, хрест напрестольний жовтого кольору, вартістю 1 210 гривень, та хрест напрестольний сірого кольору, вартістю 955 гривень. Згодом все викрадене в храм було повернуте.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що 29 жовтня 2014 року обвинувачуваний попросив його допомоги в викрадені церковного майна. В той день у вечірній час вони пішли до приміщення церкви в с.Семенівка, де він залишився біля будівлі храму спостерігати за ймовірною небезпекою, а ОСОБА_5 через вікно заліз в приміщення храму, звідки через деякий час подав йому сумку з викраденими речами і вони вдвох, взявши викрадене пішли до м.Верхівцево, де мали намір викрадене продати. Але продати не змогли і сховали викрадене євангеліє та два хреста в лісосмузі в м.Верхівцево.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 29 жовтня 2014 року у вечірній час він проїжджав поблизу церкви в с.Семенівка і бачив біля будівлі церкви двох молодих чоловіків зовні схожих на ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що його дочка співмешкала з ОСОБА_5 і обвинувачуваний проживав у нього. Але 20 чи 21 жовтня 2014 року він заборонив обвинувачуваному проживати в його будинку і з того часу той там не проживав. 29 жовтня 2014 року в його родині святкували день народження, але обвинувачуваний присутній не був і в його будинку в цей день обвинувачуваний не знаходився і не ночував.

Винність обвинувачуваного в судовому засіданні доведена матеріалами, наявними в кримінальному провадженні протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього, зафіксувавшими обстановку на місці скоєння кримінального правопорушення /а.с. 20-24/, протоколом огляду місцевості в м.Верхівцеве, зафіксувавшим виявлення та вилучення євангелія та двох хрестів /а.с. 30/, речовими доказами напрестольним євангелієм в металевому окладі, хрестом напрестольним жовтого кольору, хрестом напрестольним сірого кольору, компактдиском з записом часу дзвінків з мобільного телефону обвинувачуваного /а.с. 30,76/, протоколом проведення слідчого експерименту, зафіксувавшим, як ОСОБА_7 показав спосіб вчинення кримінального правопорушення /а.с. 35,36/, висновком експерта про вартість викраденого майна а.с. 38-39/, протоколами огляду мобільного телефону обвинувачуваного, зафіксувавшими номер телефону та наявність дзвінків та ММС повідомлень з нього /а.с. 41-42, 51-52/, протоколом тимчасового доступу до речей і документів, зафіксувавшим наявність у оператора мобільного зв`язку інформації щодо дзвінків з мобільного телефону обвинувачуваного в період з 19 години 29 жовтня 2014 року по 19 годину 30 жовтня 2014 року та компакт диском, в якому зафіксована інформація про дзвінки з мобільного телефону обвинувачуваного о 20 годині 08 хвилин 2014 року з с.Семенівка, з 01 години 06 хвилин по 14 годину 25 хвилин 30 жовтня 2014 року з м.Верхівцеве, з 15 години 07 хвилин по 18 годину 44 хвилини з с.Семенівка /а.с. 71-75,77/, вироком Криничанського районного суду від 26 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 /а.с. 95-96/.

Оцінивши наведені докази суд вважає не відповідаючими дійсності показання обвинувачуваного по непричетність його до викрадення майна з приміщення храму і перебування його в цей час протягом наступної ночі в будинку своєї дівчини, оскільки показання свідків це твердження спростовують, а надана оператором мобільного зв`язку інформація щодо дзвінків з телефону обвинувачуваного свідчить, що дзвінки з нього здійснювались в ніч з 29 жовтня 2014 року на 30 жовтня 2014 року з м.Верхівцеве Верхньодніпровського району, де і були виявлені викрадені з храму речі. Тому суд вважає доведеним, що з боку обвинувачуваного ОСОБА_13 мало місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно за попередньою змовою групи осіб, поєднаного з проникненням в приміщення.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Так, вчинене обвинувачуваним кримінальне правопорушення відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Обвинувачуваний за місцем проживання характеризується негативно, як особа схильна до крадіжок. Обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, та передбачених ст. 67 КК України обставин, обтяжуючих покарання, не встановлено. Зважаючи на наведені обставини, приймаючи до уваги, що кримінальне правопорушення обвинувачуваним вчинене в період іспитового строку звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду, суд приходить до висновку по можливість виправлення обвинувачуваного тільки в умовах ізоляції його від суспільства.

До справи як речові докази долучені напрестольне євангеліє в металевому окладі, хрест напрестольний жовтого кольору, хрест напрестольний сірого кольору, які вже повернуті власнику, та компактдиск з записом часу дзвінків з мобільного телефону обвинувачуваного, який суд вважає необхідним зберігати при справі.

Керуючись ст.ст.349, 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд-

З А С У Д И В :

ОСОБА_14 Е С Н О Г ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк ТРИ роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, визначене ОСОБА_5 вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 03 липня 2014 року, яким він був засуджений за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років, і вважати ОСОБА_5 засудженим до позбавлення волі строком на П`ЯТЬ років і ШІСТЬ місяців з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Мірою запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 обрати тримання під вартою із залу суду і строк відбування покарання йому обчислювати з 13 травня 2015 року.

Речовий доказ компактдиск зберігати при справі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Криничанський районний суд.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1