ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Справа № 1-784/08

07 жовтня 2008 року Печерський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Карабаня В.М.,

при секретарі - Серебряковій М.М.,

за участю прокурора - Байдюка Д.А., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м.
Києва кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва,
громадянина України, українця,
освіта професійно-технічна, не одруженого, тимчасово не працюючого,
зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1, будучи неодноразово засудженим, а саме: 24.09.1997 року
Обухівським районним судом
Київської області за ст. ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3, 141 ч. 2, 229-6 ч. 1, 145 ч.
1, 42 КК України 1960 р.
до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією
майна; 11.11.2002 року Подільським районним судом м. Києва за ст. ст. 309 ч.
2, 185 ч. 2, 70 КК України 2001
р. до позбавлення
волі строком на 3 роки; 03.05.2006 року Подільським районним судом м. Києва за
ст. 309 ч. 2 КК
України 2001 року
до позбавлення волі строком на 2 роки, у вчиненні злочину передбаченого
ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ: ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи
неодноразово засудженим, а саме: 24.09.1997 року Обухівським районним судом
Київської області за ст. ст. 140 ч. 2, 140
ч. 3, 141 ч. 2, 229-6 ч. 1, 145 ч. 1, 42 КК України 1960 р. до позбавлення волі
строком на 5 років з конфіскацією майна; 11.11.2002 року Подільським районним судом м. Києва за ст. ст. 309 ч.
2, 185 ч. 2, 70 КК України 2001 р. до позбавлення волі строком на 3 роки;
03.05.2006 року Подільським районним судом м. Києва за ст. 309 ч. 2 КК України
2001 року до позбавлення волі строком на 2 роки та звільнившись 15.02.2008 року
по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став, належних висновків
для себе не зробив і, маючи непогашені та не зняті у встановленому законом
порядку судимості, повторно вчинив злочин.

ОСОБА_1, 22 липня 2008 року, приблизно о 15.25 годині,
знаходячись в приміщенні інформаційно-сервісного центру компанії «Київстар» в
будинку № 24 по вул. І. Мазепи в
м. Києві, а саме в залі для обслуговування клієнтів компанії, де знаходився з
метою укладення договору з даною компанією, побачивши, як спеціаліст, що його
обслуговувала, поклала до шухляди свого офісного столу мобільний телефон та
вийшла із кімнати, скориставшись відсутністю будь-кого із сторонніх осіб поруч
та тим, що за ним ніхто не спостерігає, перехилившись через офісний стіл,
відчинивши шухляду вказаного столу, повторно таємно викрав чуже майно, яке
належить гр. ОСОБА_2, а саме: мобільний телефон марки «Соні Еріксон Z 610 І», вартістю 1379
грн. 00 коп., з карткою оператора мобільного зв'язку «Київстар», вартістю 21 грн. 00 коп., а всього загальною
вартістю 1400 грн. 00 коп.

Допитаний в ході судового слідства ОСОБА_1 свою вину у
вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся і показав суду, що 22 липня
2008 року, приблизно о 15.25 годині, знаходився в приміщенні компанії
«Київстар» по вул. І. Мазепи в м. Києві, з метою укладення договору з даною
компанією. Побачивши, як спеціаліст, що його обслуговувала, поклала до шухляди
свого столу мобільний телефон та вийшла із кімнати, він перехилився через
офісний стіл та відчинивши шухляду вказаного столу, викрав мобільний телефон
марки «Соні Еріксон». Покази
підсудного дані під час судового слідства є послідовними та об'єктивними і
такими, що не змінювались протягом досудового та судового слідства і тому
приймаються судом як такі, що відповідають фактичним обставинам справи.

За згодою сторін судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів
по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході
досудового слідства по справі, стосовно фактичних обставин справи, які
правильно розуміє підсудний та інші сторони, і які ніким не оспорювались. Відповідно
до ч. 3 ст.299 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів у
справі, обмежившись допитом підсудного та дослідженням матеріалів кримінальної
справи, що характеризують його особу.

Тому суд обмежився дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що
характеризують особу підсудного, і дійшов до висновку про те, що дії підсудного
за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При призначенні підсудному міри покарання суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину та його особу, який задовільно характеризується за місцем
відбуття покарання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом'якшують покарання
винного, є його щире каяття у вчиненому.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують його покарання, не
встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає,
що виправлення підсудного можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому
необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлений. Міру
запобіжного заходу підсудному до вступу вироку в законну силу слід залишити без
змін у вигляді триманні під вартою. Питання з речовими доказами суд вирішує у
відповідності до ст. 81 КПК України. На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2
(два) роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 слід
обраховувати починаючи з 22.07.2008 року, відповідно до вимог ст. 72 КК
України.

Речові докази, а саме CD-RV компакт-диск, який
знаходиться в матеріалах справи, залишити там же.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1до вступу вироку в законну силу
залишити без змін з утриманням під вартою
у Київському СІЗО № 13.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя В. Карабань