№ 209/6708/14-к
№ 1-кп/209/70/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
27 січня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1кп-209/70/15 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20 січня 2009 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 309 ч.1, 75,76 КК України до 1 року обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 листопада 2009 року випробування скасовано, направлений для відбуття покарання в ІЦ строком на 1 рік;

- 02 березня 2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. ст. 185 ч.1, 186 ч.2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений по закінченню строку покарання 07 листопада 2013 року;

- 17 липня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки;

- 30 вересня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 309 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучі раніше судимий 02 березня 2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. ст. 185 ч.1, 186 ч.2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений по закінченню строку 07 листопада 2013 року, належних висновків для себе не зробив, на путь виправлення не став, та знову вчинив умисний корисливий злочин. Повторно, 10 липня 2014 року, в ранковий час, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, із шафи у залі, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав імпортний кольоровий телевізор Тошиба 2150 ХS з пультом дистанційного керування, загальною вартістю 1000 грн., що належали ОСОБА_5 , завдавши останній матеріальну шкоду на зазначену суму. Заволодівши викраденим, ОСОБА_3 з місця здійснення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на свій власний розсуд.

Повторно, в середині липня 2014 року, у денний час, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, із шафи у спальні умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав різнокольорові штори і тюль білого кольору, загальною вартістю 250 грн., що належали ОСОБА_5 , завдавши останній матеріальну шкоду на вказану суму. Заволодівши викраденим, ОСОБА_3 з місця здійснення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на свій власний розсуд

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю визнав свою вину в заволодінні майном потерпілої, підтвердив обсяг викраденого майна, час та місце скоєння кримінальних правопорушень, пояснив суду, що вчиняв зазначені кримінальні правопорушення для придбання їжі та цигарок, щиро кається у скоєному.

Просив суд розглянути справу із застосуванням ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи, пред`явлене йому обвинувачення та розмір завданого злочинами матеріального збитку, йому зрозумілі, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна і дійсна позиція.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, який не заперечував проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне дослідження тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, чи є його позиція добровільною та істинною. Судом обвинуваченому роз`яснено, що в цьому випадку він позбавляється права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, про що в справі є розписка обвинуваченого.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом обвинувачення кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 185 КК України, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії органами досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить із вимог ст.65 КК України, обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочину.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання суд, враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до середньої тяжкості, враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, але повністю визнав свою вину, щиро покаявся у скоєному кримінальному правопорушенні, перебуває на обліку у лікаря нарколога, а обліку у лікаря психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, і з урахуванням принципу індивідуалізації покарання, вважає, що подальше виправлення і перевиховання обвинуваченого неможливо без ізоляції його від суспільства, і йому належить призначити покарання у межах санкції ст. 185 ч.2 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі:

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене за цим вироком покарання та покарання призначене вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 вересня 2014 року за ст. 309 ч.1 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, визначити до самостійного виконання.

Запобіжний захід домашній арешт замінити та тримання під вартою.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч.3 ст.376 КПК України обвинувачений, його захисник, його законний представник, потерпілий, його представник мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно вручити після оголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1