Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/17/15-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2015 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: прокурора: ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому в залі суду м. Олевська кримінальне провадження з угодою про визнання винуватості по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого : 24.01.2006 року Олевським районним судом по ч. 3 ст. 185, 104, 75, 76 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком на один рік; 13.05.2008 року Олевським районним судом по ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до 5-ти років позбавлення волі;16.10.2008 року Олевським районним судом по ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до 5-ти років і шести місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Постановою Олевського районного суду Житомирської області, від 29.09.2014 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік. 12.09.2014 року ОСОБА_3 було оголошено постанову суду про встановлення адміністративного нагляду та попереджено про кримінальну відповідальність в разі ухилення від встановлених Законом України про адміністративний нагляд № 287/267/14-к від 29.08.2014 року, а саме: заборони залишати своє місце проживання з 22 години до 06 години ранку, заборонити виїзд за межі району без дозволу керівництва Олевського РВ УМВС України в Житомирській області, заборонити відвідування кафе, бари, магазини, ресторани та інші торгівельні заклади з метою придбання та вживання алкогольних напоїв, з`являтися до Олевського РВ УМВС України для реєстрації 1, 2, 3, 4 суботи, щомісячно до 10 години ранку.
ОСОБА_3 , з метою ухилення від адміністративного нагляду, умисно, без поважних на це причин, 21.12.2014 року самовільно залишив місце свого проживання АДРЕСА_1 , при цьому не повідомивши про зміну свого подальшого місця проживання до Олевського РВ УМВС в Житомирській області, де він перебуває на обліку, чим допустив порушення заборони залишати своє місце проживання з 22 години до 06 години ранку, заборонити виїзд за межі району без дозволу керівництва Олевського РВ УМВС України в Житомирській області, з`являтися до Олевського РВ УМВС України для реєстрації 1, 2, 3, 4 суботи, щомісячно до 10 години ранку після оголошення йому постанови про встановлення адміністративного нагляду.
15.01.2015 року ОСОБА_3 був затриманий по вул. Центральній с. Глиниця, Радомишильського району, Житомирської області працівниками міліції.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
27 січня 201 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 за ст. 395 КК України та узгоджують покарання у вигляді арешту строком один місяць.

ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри під час досудового розслідування та у судовому провадженні.

Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ст. 395 КК України є злочином невеликої тяжкості, провадження не здійснюється щодо юридичної особи та у провадженні не бере участь потерпілий, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_3 про підозру (20.01.2015) і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Сторонами дотримано вимоги положень ст. 472 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність ( ст. 395 КК України), істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним винуватості у вчиненні злочину, зазначено узгоджене покарання та згоду підозрюваного на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.

Укладення угоди між прокурором та підозрюваним є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, в тому числі правова кваліфікація злочину, скоєного ОСОБА_3 не є більш тяжкою, ніж це передбачено у ч. 4 ст. 469 КПК України

Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним у суду немає.

ОСОБА_3 заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Для визнання винуватості ОСОБА_3 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Прокурор, обвинувачений ОСОБА_3 висловили одностайну думку про затвердження угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у підозрі, відповідають дійсності.

До пом`якшуючих обставин покарання , суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих обставин покарання ,судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 січня 2015 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 395 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту строком один місяць .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Суддя: ОСОБА_1