У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Верещак В.М.,

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.

розглянула
у судовому засіданні 15 листопада 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на постанову Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 7 березня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Кіровоградської області від 15 серпня 2006 року.

Вироком Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 січня 2005
року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Знам'янки, не судимого,

засуджено
за ч. 2 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов'язків,
передбачених п.п. 3, 4 ст. 76 КК
України: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи та навчання та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Постановою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 7
березня 2006 року ОСОБА_1 направлено для
відбування покарання за зазначеним вироком у місця позбавлення волі у зв'язку з ухиленням
засудженого від виконання покладених на нього обов'язків.

Ухвалою колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської
області від 15 серпня 2006 року постанову залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 посилається невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи. Стверджує, що матеріали справи
сфабриковано, він не з'являвся на реєстрацію з поважних причин. Просить
скасувати постанову і звільнити його від відбування покарання за вироком.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає.

Висновок суду про порушення ОСОБА_1 вимог ст.ст. 75, 76
КК України та ухилення його від виконання обов'язків, покладених на нього судом
при постановленні вироку, ґрунтується на сукупності зібраних у справі доказів і
є правильним.

З матеріалів справи убачається, що з 18 лютого 2005 року
ОСОБА_1 знаходився на обліку у Знам'янському відділенні кримінально-виконавчої
інспекції, 21 лютого 2005 року йому було роз'яснено умови відбування покарання
з випробуванням, про що відібрана розписка. Протягом двох наступних місяців
ОСОБА_1 не з'являвся для реєстрації без поважних причин та змінив місце
постійного проживання, однак Знам'янський міськрайонний суд постановою від 8
червня 2005 року залишив без задоволення подання кримінально-виконавчої
інспекції щодо нього про скасування іспитового строку. 17 жовтня 2005 року
місцезнаходження ОСОБА_1 було встановлено та його доставлено в інспекцію
приводом, де повторно роз'яснено умови відбування покарання, винесено постанову
про встановлення днів явки на реєстрацію та об'явлено попередження. Проте
ОСОБА_1 належних висновків не зробив, повторно змінив місце проживання без
повідомлення відповідних органів та
у листопаді, грудні 2005 року та січні 2006 року знов не з'являвся на
реєстрацію.

На підставі наведеного згідно ст. 78 КК України кримінально-виконавча
інспекція направила до суду матеріали про скасування звільнення ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування
покарання у місця позбавлення волі. Суд належним чином дослідів матеріали
справи та прийняв правильне рішення про скасування іспитового строку щодо ОСОБА_1 у зв'язку з ухиленням
засудженого від виконання покладених на нього обов'язків.

З матеріалів справи видно, що суд тричі відкладав розгляд справи у зв'язку
з неявкою ОСОБА_1 у судове засідання та постановив застосувати примусовий
привід, однак згідно рапорту начальника Знам'янського МРВ УМВС виконати це
рішення було неможливо, оскільки неможливо встановити місцезнаходження ОСОБА_1

Доводи у скарзі засудженого щодо пропуску ним реєстрацій у
кримінально-виконавчій інспекції з поважних причин у зв'язку з хворобою є
безпідставними, оскільки ОСОБА_1 був неодноразово повідомлений про обов'язкове
документальне підтвердження поважних причин неявки на реєстрацію, проте судам
апеляційної та касаційної інстанцій він ніяких доказів та довідок стосовно
цього не надав.

Даних, які б свідчили, що стосовно ОСОБА_1
неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення
кримінально-процесуального закону, не виявлено.

Усі наведені засудженим у касаційній скарзі доводи, які за своїм змістом
аналогічні доводам його апеляції, були предметом розгляду суду апеляційної
інстанції і не знайшли свого підтвердження, їх належним чином перевірено й
спростовано.

Разом із тим, апеляційним судом у мотивувальній частині ухвали допущена
описка: неправильно зазначена дата постановлення вироку щодо ОСОБА_1 - 7 березня 2006
року, хоча у вступній частині ця дата вказана вірно - 31 січня 2005
року. Зазначена описка не стосується суті постанови і не впливає на
законність прийнятого рішення, а тому не є підставою для скасування судового
рішення у касаційному порядку.

Отже, передбачені ч. 1
ст. 398 КПК України підстави для призначення справи щодо ОСОБА_1 до касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у
задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

С
у д д і :

Верещак В.М. Гошовська Т.В. Мороз М.А.