Справа № 1-130/11
П О С Т А Н О В А

17.08.2011 року Новобузький районний суд
Миколаївської області в складі:
головуючого судді: Васильченко Н.О.,

при секретарі: Кічігіну Д.А.,

за участю прокурора: Герасимчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця с. Маршинці, Новоселицького
району, Чернівецької області,

українця, громадянина України, не
одруженого, маючого середньо -

спеціальну освіту, не працюючого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не

судимого, -

за скоєння злочину передбаченого ст.
122 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Виходячи з матеріалів
кримінальної справи, 07 квітня 2011 року в
с. Вільне Запоріжжя Новобузького
району, в денний час ОСОБА_2 прийшов за
місцем проживання свого вітчима ОСОБА_1
з метою попросити у останнього тачку,
що належить останньому, для
перевезення меблів. На це ОСОБА_1
відповів ОСОБА_2, щоб той прийшов за
тачкою в цей же день у вечірній час. В
цей же день, приблизно о 21 годині
ОСОБА_2, відповідно до попередньої
домовленості з ОСОБА_1 щодо тачки,
зателефонував за місцем проживання
останнього. Йому відповів його
молодший брат і син ОСОБА_1 -ОСОБА_3, який
знав про вказану вище домовленість. При
цьому ОСОБА_2 попросив ОСОБА_3 прикотити
до нього додому тачку для перевезення
меблів, що ОСОБА_3 і зробив. Взявши
тачку, ОСОБА_2 спільно зі своєю дружиною
ОСОБА_4 пішли за меблями, і
повернувшись додому, дізналися від
ОСОБА_3 про те, що приходив його батько
ОСОБА_1, сварив його і бив за те, що той
взяв без дозволу тачку, а зараз чекає
того дома, щоб продовжити бити по цій же
причині. З метою запобігти конфлікту
між ОСОБА_1 та його сином ОСОБА_3, і не
допустити побиття останнього, ОСОБА_2
спільно з ОСОБА_3 пішли за місцем
проживання останнього та ОСОБА_1, щоб
повернути тачку ОСОБА_1. В цей же день,
приблизно о 22 годині, коли ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 підійшли до двору домоволодіння
де мешкає останній та його батько
ОСОБА_3, до них вийшов з двору ОСОБА_1 і
став сварити та бити свого сина ОСОБА_3
за те, що останній взяв тачку без
дозволу. З метою припинення дій ОСОБА_1,
ОСОБА_2 втрутився в цю сварку, і між ним
та ОСОБА_1 виникла сварка та штовханина,
в кінці якої ОСОБА_1 навмисно, з метою
заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2,
наніс потужний удар останньому кулаком
лівої руки в праву частину обличчя в
районі нижньої щелепи, від чого ОСОБА_2
сів на землю, відчувши гострий біль в
області нижньої щелепи. Після цього
сварка та бійка припинилися. В
результаті навмисних злочинних дій
ОСОБА_1, які виразилися в навмисному
нанесення удару кулаком руки в обличчя
ОСОБА_2, останньому були заподіяні
тілесні ушкодження у вигляді
двостороннього відкритого перелому
нижньої щелепи, з права в області кута,
зліва в області тіла, зі зміщенням
відломків, які згідно з висновком СМЕ №
905 від 23.05.2011 року відносяться до
категорії середньої тяжкості тілесних
ушкоджень по критерію тривалості
розладу здоров'я, і з якими ОСОБА_2
лікувався в лікувальному закладі.

Таким чином своїми навмисними
злочинними діями ОСОБА_1 скоїв злочин,
передбачений ст. 122 ч. 1 КК України, -
умисне середньої тяжкості тілесне
ушкодження, тобто умисне ушкодження,
яке не є небезпечним для життя і не
потягло за собою наслідків,
передбачених ст. 121 цього Кодексу, але
таке, що спричинило тривалий розлад
здоров'я.

В судовому засіданні було
встановлено, що підсудний ОСОБА_1
підпадає під дію ст. 1 п. «в»Закону
України «Про амністію»від 08.07.2011р.

В судовому засідання прокурор
заявив клопотання про застосування до
ОСОБА_1 акту амністії, у зв'язку з чим
звільнити підсудного від покарання, а
кримінальну справу закрити, в на
підставі дії Закону України «Про
амністію», оскільки підсудний має на
утриманні неповнолітнього сина
-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судовому засідання ОСОБА_1 вину в
пред'явленому йому обвинуваченні
визнав повністю, просив суд
застосувати до нього акт амністії та
провадження по кримінальній справі по
його обвинуваченню закрити в зв'язку
з застосуванням Закону України «Про
амністію», та підтвердив, що на його
утриманні знаходиться неповнолітня
дитина.

На підставі викладеного,
враховуючи те, що ОСОБА_1 раніше не
судимий, скоїв злочин середньої
тяжкості, має на утриманні
неповнолітнього сина, вину визнає
повністю, характеризується позитивно,
суд вважає можливим застосувати до
нього акт амністії, передбачений п.
«в»ст. 1 ЗУ «Про амністію»від 08.07.2011р., що
набрав законної сили 29.07.2011р.

Суд, вислухавши думку прокурора,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, про можливість закриття
кримінальної справи по відношенню до
ОСОБА_1 за ст. 6 п. 4 КПК України, оскільки
це не протеріччить діючому кримінально
-процесуальному законодавству України.

Керуючись п. «в»ст. 1 Закону України
«Про амністію», ст. ст. 85, 86 КК України,
ст. 6 п. 4 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звільнити від кримінальної
відповідальності по амністії на
підставі ст. 1 п. «в»Закону України «Про
амністію», що набрав законної сили 29
липня 2011 року.

Кримінальну справу порушену по
відношенню до ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КК
України провадженням - закрити на
підставі п. 4 ст.6 КПК України -внаслідок
акту амністії.

Обрану міру запобіжного заходу ОСОБА_1
у вигляді підписки про невиїзд
-скасувати.

На постанову може бути подана апеляція
до апеляційного суду Миколаївської
області протягом семи діб після
проголошення постанови.

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко