Коломацький районний суд Харківської області
Справа № 625/561/14-к
Провадження № 1-кп/625/5/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. с. Різуненкове

28.01.2015 року

Коломацький районний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000128 від 20.03.2014 року щодо обвинуваченого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, раніше судимого: 1) вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 04.03.2010 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 2) вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 01.06.2011 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 04.03.2010 року у виді 1 року позбавлення волі, за сукупністю вироків призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 08.10.2013 року, звільнений умовно-достроково на 11 місяців 29 днів; 3) вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 29.01.2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання частково приєднано невідбуте покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим: 04.03.2010 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 2) 01.06.2011 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, за вироком Полтавського районного суду від 04.03.2010 року у виді 1 року позбавлення волі, за сукупністю вироків визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 08.10.2013 року звільнений умовно-достроково на 11 місяців 29 днів; 3) 29.01.2014 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання частково приєднано не відбуте покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на шлях виправлення та перевиховання не став, потрібних висновків для себе не зробив та знову повторно вчинив корисливий злочин при наступних обставинах:
В період часу із 16.03.2014 року по 19.03.2014 року, точну дату під час досудового розслідування встановити не представляється можливим, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, прибув до домоволодіння ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Скориставшись тим, що власниці будинку на той час не має вдома, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом пошкодження запираючих пристроїв, проник в середину сараю, звідки здійснив крадіжку жіночого велосипеду, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5200/5201 від 08.05.2014 року - 100 грн., алюмінієвого бідону на 30 л., вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5200/5201 від 08.05.2014 року - 50 грн., алюмінієвого бідону на 30 л., вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5200/5201 від 08.05.2014 року - 50 грн., алюмінієвого бідону молочного на 40 л., вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5200/5201 від 08.05.2014 року - 45 грн., а всього ОСОБА_5 викрав майна на загальну суму 345 грн. 00 коп., чим спричинив ОСОБА_4 матеріальні збитки на вказану суму.
Після чого, ОСОБА_5 місце вчинення злочину покинув та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, умисними діями ОСОБА_5 , скоєно злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та повідомив обставини скоєння ним діяння саме так, як це викладено вище, дослідження доказів по справі не вважав за необхідне та проти фактичних обставин у справі не заперечував; цивільний позов визнав у повному обсязі
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні надала пояснення, зазначивши, що обставини злочину детально викладені у обвинувальному акті, вони ніким не оспорюються, додавши, що розмір усіх збитків, завданих їй діями обвинуваченого ОСОБА_5 , охоплюються позовними вимогами цивільного позову, який просила задовольнити у повному обсязі.
При визначенні обсягу дослідження доказів суд, з урахуванням думки учасників судового провадження, визнав можливим не досліджувати докази, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого на поставлені питання щодо пред`явленого обвинувачення, вивченням даних, які характеризують ОСОБА_5 в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, впевнившись при цьому, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно з ст. 66 КК України, суд вважає його щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням даних, які характеризують особу ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується відповідними довідками, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше судимий, має на утриманні неповнолітніх дітей.
При вирішенні питання про обрання виду та міри покарання, суд приймає до уваги тяжкість скоєного правопорушення, розмір завданих збитків, відношення обвинуваченого до наслідків свого діяння, дані про особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, думку сторін кримінального провадження про обрання виду та міри покарання, яке передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України. При цьому, суд не призначає максимального строку покарання, яке визначено санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, а враховуючи наявність пом`якшуючої відповідальність обставини, вважає за необхідне призначити йому покарання, у вигляді реального позбавлення волі, оскільки суд дійшов висновку, що його перевиховання та запобігання вчиненню нових злочинів неможливе без його ізоляції від суспільства, а враховуючи, що інкримінований злочин ОСОБА_5 скоїв у період іспитового строку, остаточне покарання суд призначає за правилами ст. 71 КК України.
Враховуючи викладене, в силу ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Виходячи зі змісту ст. 71 КК України, правила призначення покарання за сукупністю вироків застосовуються у разі, якщо засуджений вчинив новий злочин у період після постановлення вироку в першій справі і до повного відбуття ним призначеного судом покарання.
Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 суд вважає необхідним задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
У судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з викраденням майна у ОСОБА_4 їй завдано матеріальні збитки, що у сукупності з визнанням позовних вимог ОСОБА_5 , необхідність відшкодування матеріальної шкоди суд вважає доведеними і задовольняє їх.
Суд, вирішуючи питання в порядку ст. 368 КПК України, зазначає, що засуджений взятий під варту у зв`язку з набранням вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 29.01.2014 року законної сили, на теперішній час тримається під вартою, у зв`язку з чим зміна або обрання запобіжного заходу не є доцільною.
Процесуальні витрати на залучення експертів по справі у зв`язку з проведенням судово-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000128 від 20.03.2014 року, за результатами якої був складений Висновок судово-товарознавчої експертизи № 5200/5201 від 08.05.2014 року, складають 295.20 грн., підлягають вирішенню в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. 71, ч. 3 ст. 185 КК України, ст.ст. 7, 100, 124-126, 128-129, 326, 331, 337, 349, 368-371, 373-376, 392-395, 532 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 29.01.2014 року, яким ОСОБА_5 було визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України та засуджено до 1 року 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначивши покарання в порядку ч. 4 ст. 71 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.
До набрання вироком законної ОСОБА_5 міру запобіжного заходу залишити раніше обраною у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання для ОСОБА_5 рахувати з моменту взяття під варту 19.03.2014 року.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у якості відшкодування матеріальної шкоди 400 грн.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ), витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000128 від 20.03.2014 року, за результатами якої був складений Висновок № 5200/5201 від 08.05.2014 року, у розмірі 295.20 (двісті дев`яносто п`ять грн. 20 коп.) грн.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Коломацький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1