ун. № 759/9185/15-к
пр. № 1-кп/759/565/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000394, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 23.06.2009р. Києво-Святошинським районним судом Київської обл. за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 6 років, звільненого 18.04.2014р. по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_6

обвинувачений - ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 21.11.2014р. приблизно о 22.30год., разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 знаходились поблизу павільйону ринку «Борщагівський», розташованого по вул.Зодчих, 58 в м.Києві. В цей час вони помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_5 , який пішки слідував від зупинки громадського транспорту ВО «Електронмаш» їм назустріч, тримаючи на правому плечі сумку чорного кольору, та в долоні лівої руки - мобільний телефон.

Не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, з метою обернення на користь та особистого збагачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вирішили відкрито викрасти вказане майно ОСОБА_5 , вступивши між собою в попередню злочинну змову.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , підійшли до ОСОБА_5 ОСОБА_7 , діючи згідно досягнутої з ОСОБА_9 домовленості, погрожуючи ОСОБА_5 застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, наказав останньому віддати ОСОБА_10 наявний у нього мобільний телефон. Сприймаючи погрози ОСОБА_7 та відчуваючи у зв`язку з цим реальну небезпеку для свого життя чи здоров`я ОСОБА_5 віддав ОСОБА_10 власний мобільний телефон марки «Nokia 5130», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 300 грн. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Діджус», вартістю 15 грн., на рахунку якої було 10 грн., а всього майна на загальну суму 325 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 наказав ОСОБА_5 передати йому наявні у нього грошові кошти, ОСОБА_5 , намагаючись уникнути конфлікту, віддав ОСОБА_7 гроші в сумі 20 грн. Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи діяти згідно досягнутої з ОСОБА_9 домовленості, зірвав з плеча ОСОБА_5 сумку, вартістю 100 грн., в якій знаходився ноутбук марки «Acer HS2264», вартістю 1500 грн., а всього майна на загальну суму 1600 грн.

Після чого ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 з місця вчинення злочину, разом з викраденим майном зникли, завдавши ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1925 грн..

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, та показав, що 21.11.2014р., приблизно о 22.30год., він разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 помітили ОСОБА_5 , раніше їм не знайомого. Вони підійшли до потерпілого, ОСОБА_7 відібрав у нього телефон, який передав йому, а потім гроші та сумку з ноутбуком. З місця вчинення злочину вони втекли, а згодом були затримані працівниками міліції. У вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що ввечері 21.11.2014р. він повертався додому через ринок «Борщагівський», побачив, що назустріч йому йдуть два хлопці, які підійшли до нього та ОСОБА_7 сказав віддати йому телефон, що, злякавшись, він і зробив. Потім ОСОБА_7 запитав чи є у нього гроші і він також віддав йому гроші в сумі 20грн. Після цього ОСОБА_7 вирвав у нього сумку, в якій знаходився ноутбук і обвинувачені втекли. ОСОБА_3 весь час перебував поряд з ОСОБА_7 та у нього був його телефон. Всі викрадені речі йому було повернуто.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України вірна, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст.67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується формально позитивно, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих вину обставин, думку потерпілого.

На підставі зазначеного, з урахуванням попереднього ув`язнення з 31.05.2015р. по 25.06.2015р., суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Зобов`язати ОСОБА_3 згідно ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 у виді тримання під вартою в Київському СІЗО №13 Управління Державної пенітенціарної служби у м.Києві та Київській області змінити на особисте зобов`язання, звільнивши ОСОБА_3 з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Nokia 5130», ІМЕІ НОМЕР_1 , сумку, в якій знаходився ноутбук марки «Acer HS2264», які передані на зберігання ОСОБА_5 залишити за належністю ОСОБА_5 ;

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: