Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_11,
суддів:ОСОБА_12, ОСОБА_13,
за участю прокурора ОСОБА_14,

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 10 березня 2015 року справу за касаційною скаргою судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_8 на окрему ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 червня 2013 року у кримінальній справі щодо ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

у с т а н о в и л а:

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2012 року, у складі головуючої судді ОСОБА_8, було засуджено ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 25 червня 2013 року зазначений вирок скасовано і повернуто справу на новий судовий розгляд.

Водночас за результатами апеляційного розгляду справи суд виніс окрему ухвалу від 25 червня 2013 року. Цим рішенням апеляційний суд довів до відома голову Апеляційного суду Миколаївської області про порушення вимог кримінально-процесуального закону, допущених під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суддею Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_8 і запропоновано вжити відповідних заходів реагування.

Касаційне провадження відкрито за касаційною скаргою судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_8 на зазначену окрему ухвалу.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 порушує питання про скасування окремої ухвали апеляційного суду щодо нього. Стверджує, що з його боку під час розгляду кримінальної справи та постановлення вироку не було допущено таких істотних порушень норм процесуального права, які би слугували підставами для винесення окремої ухвали. Вважає, що обставин, які би свідчили про неналежну організацію ним своєї роботи та несумлінне ставлення до виконання службових обов'язків, не встановлено та спростовано матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши виділені зі справи матеріали та обговоривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 380 КПК України 1960 року апеляційний суд за наявності підстав, передбачених ст. 23-2 КПК України 1960 року, виносить окрему ухвалу, в якій може звернути увагу державних органів або посадових осіб на встановлені по справі факти порушення закону при розслідуванні і розгляді справи судом першої інстанції. При цьому окрема ухвала має бути обґрунтованою і мотивованою.

Апеляційний суд, при винесенні окремої ухвали щодо судді ОСОБА_8, зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається зі змісту окремої ухвали підставами для її винесення стали неналежна організація роботи суддею ОСОБА_8 та несумлінне ставлення його до виконання своїх обов'язків, що потягло невиправдану тяганину при розгляді справи щодо ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, порушення розумності строків її розгляду, істотних порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які призвели до скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд.

З тексту окремої ухвали вбачається, що суддею ОСОБА_8, при розгляді справи під його головуванням, ОСОБА_9 не було вручено копію обвинувального висновку, а під час винесення вироку була порушена таємниця наради судді. Крім того, при розгляді даної кримінальної справи судом допущена тяганина.

На підтвердження своїх висновків суд обґрунтовано послався на те, що в матеріалах справи відсутні розписки про отримання підсудними ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувального висновку. Останньому взагалі не було вручено копії обвинувального висновку, а ОСОБА_5 лише 15 червня 2012 року звернувся із заявою про видачу йому копії зазначеного документу. Також апеляційним судом зроблено вірний висновок, що датована 07 листопада 2012 року постанова про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників міліції, яка винесена за результатами розгляду заяви підсудних, не долучалась до матеріалів кримінальної справи в судовому засіданні 07 листопада 2012 року, а була надана суду в період перебування судді в нарадчій кімнаті, чим фактично порушено вимоги ст. 322 КПК України 1960 року.

Вірним є і посилання в окремій ухвалі на допущену суддею тяганину, оскільки розгляд кримінальної справи у відношенні трьох осіб за одним епізодом обвинувачення розпочався більше ніж через 1 рік з дня надходження справи до суду, судові засідання відкладались 10 разів, перерви між засіданнями були невиправдано тривалими.

Крім того, в окремій ухвалі слушно зазначено, що справа за апеляціями засуджених та захисника була направлена більш ніж через 5 місяців після постановлення вироку без законних на те причин.

Відтак, такі порушення обґрунтовано були підставою для винесення окремої ухвали щодо головуючого судді.

Твердження судді ОСОБА_8 про відсутність законних підстав для винесення окремої ухвали щодо нього, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки, апеляційний суд, встановивши зазначені в окремій ухвалі численні порушення закону, дійшов правильного висновку про неможливість залишення без процесуального реагування таке несумлінне ставлення до виконання своїх обов'язків головуючим по справі щодо ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Окрема ухвала апеляційного суду належним чином мотивована і обґрунтована, порушень вимог кримінально-процесуального закону з боку апеляційного суду при постановленні цієї ухвали, як про це стверджує скаржник, не встановлено. Окрема ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Окрему ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 червня 2013 року щодо судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_8 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12ОСОБА_13