Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 453/594/15-к
№ провадження 1-кп/453/47/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;
секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ;

з участю прокурора - ОСОБА_3 ;

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_4 ;
його законного представника - ОСОБА_5 ;
та захисника адвоката - ОСОБА_6 ;
потерпілої - ОСОБА_7 ;
представника КМСД - ОСОБА_8 ;
та представника ССД - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 9-го класу Сколівської ЗОШ - інтернату І-ІІІ ступенів, згідно ухвали Сколівського районного суду Львівської області від 30.07.2014 року щодо нього застосовувались примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері, а також обмежено його дозвілля строком на два роки у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, раніше судимого Сколівським районним судом Львівської області 25.12.2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на шість місяців із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України встановлення іспитового строку один рік, судимість не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став, а 08.04.2015 року об 23 год. 00 хв., перебуваючи біля домогосподарства гр. ОСОБА_7 , що знаходиться у АДРЕСА_2 та маючи умисел на повторне вчинення крадіжки, переконавшись, що його дій ніхто не бачить, зайшов на подвір`я вказаного домогосподарства, де підійшов до вхідних дверей господарської будівлі (сараю), які були зачиненими на засувний замок, відчинив їх та проник всередину господарської будівлі, звідкіля таємно викрав електричне точило вартістю 700 грн. та сокиру вартістю 200 грн., які у подальшому переніс до господарської будівлі (дровітні) біля свого житлового будинку. У результаті зазначених протиправних дій неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , згідно довідки ФОП ОСОБА_10 , завдав потерпілій ОСОБА_7 збитків на загальну суму 900 грн..

У судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , вину визнав повністю та надав показання, згідно з якими він дійсно об 23 год. 00 хв. 08.04.2015 року проник у господарське приміщення, що знаходиться по-сусідству і належить до домогосподарства гр. ОСОБА_7 , звідкіля таємно викрав електричне точило, про існування якого йому було відомо заздалегідь, та сокиру, яку побачив випадково. Вказані речі він мав намір продати, а виручені кошти витратити на власні потреби. Однак цього він зробити не встиг, так як вранці наступного дня потерпіла ОСОБА_7 та її батько ОСОБА_11 почали шукати викрадені речі, у зв`язку з чим прийшли до його матері ОСОБА_5 .. Та знайшла викрадену сокиру у їхній дровітні та одразу ж повернула її потерпілій. Щодо викраденого точила, то таке на наступний день він повернув потерпілій особисто, занісши його на подвір`я останньої. На даний час він кається у скоєному, просить його суворо не карати, усвідомлює, що вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового терміну, однак обіцяє виправитись та у подальшому такого більше не вчиняти.

Окрім повного визнання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його вина знайшла своє підтвердження також у ході судового розгляду кримінального провадження і стверджується наступним.

Так, допитана в якості свідка ОСОБА_5 , яка є матір`ю неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , у судовому засіданні надала покази, згідно з якими вранці 09.04.2015 року до неї прийшов сусід ОСОБА_11 та вказав, що вночі у нього з господарської будівлі пропав інвентар, а саме електричне точило та сокира і попросив її глянути, чи немає зазначених речей у її господарстві, так як підозрює у крадіжці її неповнолітнього сина. Вона одразу ж пішла у дровітню, де побачила викрадену сокиру, яку впізнав ОСОБА_11 і повернула її останньому. Щодо електричного точила, то такого вона не знайшла.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_11 у судовому засіданні надав покази, згідно з якими вранці 09.04.2015 року він виявив крадіжку з господарської будівлі належного його дочці ОСОБА_7 домогосподарства робочого інвентаря електричного точила та сокири. Знаючи, що по-сусідству проживає неповнолітній ОСОБА_4 , який є схильним до крадіжок, він одразу ж пішов до його матері ОСОБА_5 з метою повернути викрадені речі. У цьому він не помилився, так як остання у своїй дровітні виявила викрадену сокиру та повернула йому. Однак електричного точила виявлено не було і всі почали з`ясовувати у неповнолітнього ОСОБА_4 , де той його подів. Ще на наступний день 10.04.2015 року неповнолітній ОСОБА_4 заніс на подвір`я їхнього домогосподарства викрадене електричне точило.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні надала пояснення згідно з якими, їй належить домогосподарство, розташоване у АДРЕСА_2 . Вранці 09.04.2015 року їй зателефонував батько ОСОБА_11 з метою з`ясувати, чи не брала вона з господарської будівлі електричне точило та сокиру, оскільки такі звечора він залишив, а вранці вони були відсутні. Вона повідомила, що зазначених речей не брала. Коли в обід вона повернулася додому, то батько повідомив, що згаданий інвентар викрав їх неповнолітній сусід ОСОБА_4 , а його мати ОСОБА_5 сокиру вже повернула, а електричного точила не знайдено. Разом з тим, 10.04.2015 року неповнолітній ОСОБА_4 сам повернув викрадене ним електричне точило, принісши його на подвір`я належного їй домогосподарства. Однак вранці цього числа, вона вже звернулася з відповідною заявою у правоохоронні органи. На даний час, вона претензій до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 немає, оскільки викрадені речі їй повернуті добровільно та знаходяться на її відповідальному зберіганні. При цьому, при визначенні останньому міри покарання, покладається на розсуд суду.

Згідно заяви потерпілої ОСОБА_7 , зареєстрованої у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області 10.04.2015 року за № 924 (а. м. к. п. 6), остання просила вжити заходів щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , який ввечері 08.04.2015 року викрав з господарської будівлі належного їй домогосподарства робочий інвентар, завдавши їй матеріальних збитків.

Згідно заяви-розписки, наданої матір`ю неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 10.04.2015 року (а. м. к. п. 17), остання добровільно 09.04.2015 року видала викрадену сокиру, яку знайшла у належній їй дровітні, батькові потерпілої ОСОБА_11 , а у подальшому працівникам міліції.

Як вбачається з довідок про вартість викрадених сокири та електричного точила, виданих 15.04.2015 року ФОП ОСОБА_10 (а. м. к. п. 20), вартість зазначеного інвентаря станом на 09.04.2015 року становила 200 грн. та 700 грн. відповідно.

З протоколу огляду місця події від 15.04.2015 року, план-схеми та таблиці-ілюстрації до нього (а. м. к. п. 30-36) вбачається місце вчинення кримінального правопорушення.

Згідно постанови старшого слідчого СВ Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області майора міліції ОСОБА_12 від 15.04.2015 року (а. м. к. п. 38), сокиру з дерев`яним руків`ям та електричне точило визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 290 від 20.04.2015 року (а. м. к. п. 85-87), неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 психічним захворюванням не страждає, виявляє несоціалізований розлад поведінки підліткового віку та може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. У період інкримінованих дій він хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Аналіз вказаних вище зібраних та перевірених у судовому засіданні доказів безперечно свідчить про те, що у діях неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і суд вважає, що дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України крадіжка, поєднана з проникненням у господарське приміщення, вчинена повторно.

Обтяжуючих вину неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючими вину неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд вбачає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданого збитку; вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою особою.

При визначенні міри покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та сукупність усіх обставин, що його характеризують, зокрема умисну форму вини, спосіб вчинення кримінального правопорушення, мотиви кримінального правопорушення, а також особу неповнолітнього обвинуваченого. Так, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро покаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання у АДРЕСА_3 (а. м. к. п. 43), однак має негативну характеристику за місцем навчання у Сколівській ЗОШ-інтернаті І-ІІІ ступенів (а. м. к. п. 42), а його сім`я перебуває у Сколівському районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на обліку сімей, як таких, що опинились у складних життєвих обставинах, спеціалістами якого з неповнолітнім обвинуваченим проводилась відповідна соціальна робота, однак така жодної користі не принесла, в силу того, що останній своєї поведінки не усвідомлює і вплинути на те фактично не можливо (а. м. к. п. 45, 56-66). Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 вже не вперше притягається до кримінальної відповідальності (а. м. к. п. 41), а востаннє 25.12.2014 року за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, судимість за який не погашена у встановленому законом порядку, він на «Д» обліку у лікаря нарколога Сколівської ЦРЛ Львівської області не перебуває (а. м. к. п. 49), однак знаходиться на «Д» обліку у психіатричному кабінеті вказаної медичної установи (а. м. к. п. 48, 50, 51).

З урахуванням наведених обставин суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України під час вирішення питання про обрання міри покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк.

Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність зазначених вище даних про особу неповнолітнього обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність кількох обставин, що його пом`якшують, міру покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією інкримінованої статті, суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Крім того, судом встановлено, що вироком Сколівського районного суду Львівської області, постановленим 25.12.2014 року у кримінальному провадженні № 453/1873/14-к (провадження № 1-КП/453/133/14 р.) (а. м. к. п. 52-53), неповнолітнього ОСОБА_4 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 України до позбавлення волі строком на шість місяців із звільненням від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення. З особової справи № 02/15, заведеної Кримінально-виконавчою інспекцією Сколівського району УДПС України у Львівській області вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 взятий на облік 29.01.2015 року, початок іспитового строку 25.12.2014 року, закінчення іспитового строку 25.12.2015 року.

Таким чином, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 08.04.2015 року вчинив нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З огляду на вказане та враховуючи вимоги ч. 2, 4 ст. 71 КК України про призначення покарання за сукупністю вироків, до покарання, призначеного неповнолітньому ОСОБА_4 за даним вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Сколівського районного суду Львівської області, постановленим 25.12.2014 року у кримінальному провадженні № 453/1873/14-к (провадження № 1-КП/453/133/14 р.).

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази: електричне почило та сокиру, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 , слід повернути останній.

Судових витрат у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

Неповнолітнього ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного неповнолітньому ОСОБА_4 покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Сколівського районного суду Львівської області, постановленим 25.12.2014 року у кримінальному провадженні № 453/1873/14-к (провадження № 1-КП/453/133/14 р.) і остаточно неповнолітньому ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та 1 (один) місяць.

Обраний на досудовому розслідуванні неповнолітньому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту змінити на тримання під вартою. Взяти неповнолітнього ОСОБА_4 під варту із зали суду.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня взяття під варту, тобто з 15.06.2015 року.

Речові докази: електричне почило та сокиру повернути ОСОБА_7 .

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1