Справа № 461/4062/15-к
Провадження № 1-кс/461/2396/15
УХВАЛА
іменем України
09.04.2015 р. м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_4 на дві постанови старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 , про відмови у задоволенні клопотань від 23.03.2015 р., про скасування цих постанов старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 , зобов"язання старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 задовільнити два клопотання скаржника і провести вказані у клопотаннях дії,-

в с т а н о в и в :
07 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернулася в Галицький районний суд м. Львова зі скаргою на дві постанови старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 , про відмови у задоволенні клопотань від 23.03.2015 р., про скасування цих постанов старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 , зобов"язання старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 задовільнити два клопотання скаржника і провести вказані у клопотаннях дії, визнати дії ОСОБА_3 при проведенні досудового слідства по кримінальному провадженні № 0000713 протиправними, злочинними та інформувати про грубі порушення норм КПК України Прокурора Львівської області та Генерального Прокурора України, зобов`язати Прокуратуру Львівської області та Прокурора Львівської області доручити досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000713 іншому слідчому, який би здійснював всебічне досудове слідство.

У своїй скарзі ОСОБА_4 покликається на те, що ним 23.03.2015 р. в межах кримінального провадження № 0000713 було подано два клопотання старшому слідчому ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 , в порядку ст.ст.42, 220 КПК України. У першому з вказаних клопотаннях скаржник клопотав перед слідчим про: скасування постанови слідчого прокуратури Львівської області ОСОБА_5 від 16.05.2012 року про визнання речовим доказам доказом та долучення до справи речових доказів в зв`язку із незаконним походженням коштів; зверненя в ДФЗБО МВС України з вимогою надати копії касових документів, які б підтверджували кому належать кошти в сумі 40000 доларів США, які були передані вищевказаною постановою на відповідальне зберігання; звернення до заступника СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_5 , з вимогою письмово вказати на основі, яких касових документів, що підтверджують походження коштів, кошти в сумі 40000 доларів США були визнані речовими доказами; вияснення у ОСОБА_6 по якій причині він заявив, що отримував кошти в ДДСБЕЗ МВС України 31.03.2012 року в доларах і яким чином він отримував кошти отримував кошти в ДДСБЕЗ МВС України не заходячи в приміщення МВС України; вияснення у Залевської чи вона особисто не надавала кошти для документування 02.04.2012 року працівниками УДСБЕЗ ГУМВС України у Львівській області; звернення в «Київстар» з вимогою надання інформації, щодо вхідних і вихідних дзвінків, по номерах якими користувалась ОСОБА_7 , при цьому автор звернення вказує номери телефонів, та визначити номери працівників УДСБЕЗ оперативним шляхом. У другому своєму клопотанні підозрюваний ОСОБА_4 клопотав пред слідчим про: визнання документами, доказами та долучення до матеріалів справи світлокопії листа Лисиничівської сільської ради від 26.02.2015 року, постанови Пустомитівського р/с від 26.06.2012, постанови Пленуму ВСУ №5 від 26.04.2002 року. Постановами про відмову у задоволенні клопотання від 02.04.2015 р. старший слідчий ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 відмовив підозрюваному ОСОБА_4 у задовленні вказаних клопотань, з підстав викладених у постановах. Скаржник покликається на те, що обидві дані постанови слідчого є незаконними. Дії слідчого направлені на прикривання можливої провокації хабара стосовно підозрюваного, небажання всебічно досліджувати всі докази, як вини так і невинуватості, в загальному є незаконними. Винесення вказних постанов порушило його права, в частині ч. 2 ст. 9, ч. 1 ст. 10, ст. 56, ч. 5 ст. 40 (слідчий є самостійним при прийнятті рішень, але відповідно до вимог чинного КПК України, при порушенні вимог суд може визнати дії протиправними), ст. 84 (стосовно копій документів наданих мною), ч. 1 ст. 92, ч. 2 ст. 96 та інші норми КПК України. Тому вважає, що необхідно їх скасувати і повідомити Прокурора Львівської області про факти незаконних дій слідчого ОСОБА_3 . В судовому засіданні скаржник вимоги підтримав, надав аналогічні пояснення. Просить скаргу задоволити в повному обсязі.

Старший слідчий ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 в судовому засіданні проти доводів скарги заперчив, та пояснив, що ним було відмовлено підозрюваному ОСОБА_4 у задоволенні його клопотань від 23.03.2015 р. поставами від 02.04.2015 р., оскільки в ході проведення досудового розслідування не встановлено незаконність походження коштів в сумі 40000 доларів США, які використовувались для документування протиправної діяльності ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , окрім цього скасування раніше винесеної постанови слідчого згідно ст..40 КПК України не входить в компетенцію слідчого в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження. Не підлягає до задоволення, на думку слідчого, п.2, 3, 4, 5 клопотання, оскільки питання законності походження та одержання грошових коштів призначених для документування протиправної діяльності ОСОБА_8 та ОСОБА_4 перевірено як під час проведення досудового розслідування та під час проведення службового розслідування УВБ у Львівській області ДВБ МВС України про що було повідомлено автора клопотання, окрім цього в матеріалах кримінального провадження наявні та відомості ким саме із працівників міліції вищевказані кошти було отримано у ДДСБЕЗ МВС України, в подальшому рух даних коштів та теперішнє місце зберігання даних коштів. Окрім цього ОСОБА_9 допитаний з приводу отримання ним грошових коштів у ДДСБЕЗ МВС України. Щодо п.6 клопотання встановлено, що даний пункт клопотання не підлягає задоволенню, оскільки дане питання з`ясоване під час проведення допиту ОСОБА_10 21.01.2015 року. Також відсутні підстави для задоволення п. 6 клопотання, оскільки аналогічне клопотання було розглянуто слідчим та з даного приводу 27.02.2015 було винесено постанову про часткове задоволення клопотання про що було проінформовано ініціатора клопотання. Окрім того, слідчим було роз`яснино підозрюваному те, що статтею 93 КПК України стороні захисту надано право на збирання доказів. Щодо іншого клопотання підозрюваного ОСОБА_4 , то у його задоволенні слідчим також було відмовлено виходячи з того, що до клопотання долучено світлокопію листа Лисиничівської сільської ради, оригінальність якого не установлена, така відповідними чином не завірена. Щодо світлокопії рішення Пустомитівського р/с від 26.06.2012 року встановлено, що така не може бути визнана документом та долучена до матеріалів провадження, оскільки дана копія належним чином не є завірена на ній відсутній підпис судді, окрім цього в ній вказано про те, що особа яка працює на посаді директора КП не уповноважена на складання адміністративних протоколів та не є посадовою особою місцевого самоврядування, в той же час у кримінальному провадженні 0000713 вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення по посаді директора КП «Лисичанка» не інкримінується. Постанови Пленуму ВСУ №5 від 26.04.2002 року не може бути визнана документом та долучена до матеріалів кримінального провадження, оскільки така не є документом в розумінні ст. 99 КПК України. Виходячи з вищевикладеного просив у задовленні скарги відмовити повністю.

Вивчивши матеріали скарги, заслухавши пояснення скаржника, який підтримав скаргу, старшого слідчого який заперечив скаргу, приходжу висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

У провадженні СУ ГУМВСУ у Львівській області знаходиться кримінальна справа № 164-0036, що повернена Шевченківським районним судом м. Львова на додаткове досудове розслідування згідно постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2014 року, яка розглядалась в порядку, передбаченому КПК України в р-ції 1960 року. Відповідно до п. 12 Перехідних положень КПК України, кримінальні справи, повернені судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводяться у порядку, передбаченому цим Кодексом (тобто в ред. 2012 року). Відповідно до цих вимог КПК України вказана кримінальна справа була внесена в ЄРДР за № 0000713 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 4 КК України. В межах вказаного кримінального провадження скаржнику ОСОБА_4 було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 4 КК України. Крім того ще 10.04.2012 року ОСОБА_4 було пред`явлено обвинувачення у вчинені злочину передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України в порядку, передбаченому чинним на той час КПК України в редакції 1960 р.

У судовому засіданні встановлено, що скаржником 23.03.2015 р. в межах кримінального провадження № 0000713 було подано два клопотання старшому слідчому ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 , в порядку ст.ст.42, 220 КПК України. У вказаних постановах скаржник клопотав перед слідчим про проведення певних слідчих дій, вказаних у клопотаннях.

Згідно постанов старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 від 02.04.2015 р. у задоволенні вказаних клопотань скаржнику ОСОБА_4 було відмовлено, з підстав зазначених вище.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов"язання припинити дію; 3) зобов"язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Оскільки чинною нормою КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, які вправі приймати слідчий суддя за результатом розгляду скарги, то в задоволенні вимог скарги про визнання дій старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 при проведенні досудового слідства по кримінальному провадженні № 0000713 протиправними, злочинними та інформувати про грубі порушення норм КПК України Прокурора Львівської області та Генерального Прокурора України, слід відмовити, оскільки це не передбачено ст. 307 КПК України.

Згідно ч.1 ст.303 КПК України чітко вказаний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження, даним переліком не передбачено заявлення відводу слідчому, який здійснює досудове слідство по кримінальному провадженню. Такий порядок та підстави відводу слідчого передбачений ст. 77, 81 КПК України, однак скаржник не покликається на них при поданні скарги, а заявляє вимогу про відвід слідчого в порядку ст.. 303-307 КПК України. В зв`язку з цим не підлягає до задоволення вимога скаржника про зобов`язання прокуратури Львівської області та Прокурора Львівської області доручити досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000713 іншому слідчому, який би здійснював всебічне досудове слідство. Разом з тим скаржник не позбавлений можливості заявити відвід вказаному слідчому в порядку ст. 77, 81 КПК України, подавши до слідчого судді окрему заяву про це.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України встановлено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Також не підлягають до задоволення вимоги скаржника про скасування постанов старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 від 02.04.2015 р. про відмову у задоволеннні клопотання, зобов"язання старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 задовільнити два клопотання скаржника і провести вказані у клопотаннях дії. Як встановлено під час судового розгляду, в ході проведення досудового розслідування слідством не встановлено незаконність походження коштів в сумі 40000 доларів США, які використовувались для документування протиправної діяльності ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , окрім цього скасування раніше винесеної постанови слідчого згідно ст.40 КПК України не входить в компетенцію слідчого в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження. Не підлягає до задоволення п.2, 3, 4, 5 клопотання скаржника, оскільки питання законності походження та одержання грошових коштів призначених для документування протиправної діяльності ОСОБА_8 та ОСОБА_4 перевірено як під час проведення досудового розслідування, так під час проведення службового розслідування УВБ у Львівській області ДВБ МВС України, про що було повідомлено ОСОБА_4 , окрім цього в матеріалах кримінального провадження наявні та відомості ким саме із працівників міліції вищевказані кошти було отримано у ДДСБЕЗ МВС України, в подальшому рух даних коштів та теперішнє місце зберігання даних коштів. Окрім цього встановлено, що ОСОБА_9 допитаний з приводу отримання ним грошових коштів у ДДСБЕЗ МВС України. Пункт 6 клопотання не підлягає задоволенню, оскільки дане питання з`ясоване під час проведення допиту ОСОБА_10 21.01.2015 року. Також відсутні підстави для задоволення п. 6 клопотання, оскільки аналогічне клопотання було розглянуто слідчим та з даного приводу 27.02.2015 було винесено постанову про часткове задоволення клопотання. Окрім того, згідно ст. 93 КПК України стороні захисту надано право на збирання доказів. Щодо іншого клопотання підозрюваного ОСОБА_4 , то у його задоволенні також слід відмовити оскільки, до клопотання було долучено світлокопію листа Лисиничівської сільської ради, оригінальність якого слідчим не установлена а скаржником не доведена, така відповідними чином не завірена. Щодо світлокопії рішення Пустомитівського р/с від 26.06.2012 року встановлено, що така не може бути визнана документом та долучена до матеріалів провадження, оскільки дана копія належним чином не є завірена, на ній відсутній підпис судді, окрім цього в ній вказано про те, що особа яка працює на посаді директора КП не уповноважена на складання адміністративних протоколів та не є посадовою особою місцевого самоврядування, в той же час у кримінальному провадженні 0000713 вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення по посаді директора КП «Лисичанка» не інкримінується. Постанови Пленуму ВСУ №5 від 26.04.2002 року не може бути визнана документом та долучена до матеріалів кримінального провадження, оскільки така не є документом в розумінні ст. 99 КПК України. Тому, приходжу до висновку, що слідчим правомірно відмовлено скаржнику у задоволенні його клопотань, та слідчий діяв межах прав, передбачених КПК України.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За вказаних обставин старший слідчий ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 вірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотань від 23.03.2015 р. Виходячи з вищевикладного приходжу до висновку про необгрунтованість вимог скаржника (підозрюваного) ОСОБА_4 , які він просить задовільнити у своїй скарзі.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що в задовленні вимог вказаної скарги в частині скасування двох постанов старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 від 02.04.2015 р. про відмову у задоволенні клопотання, та зобов"язання старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 задовільнити два клопотання скаржника і провести вказані у клопотаннях дії, слід відмовити за безпідставністю, оскільки доводи скарги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 22, 55, 303-307, 318-380 КПК України , слідчий суддя, -

у х в а л и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_4 про на дві постанови старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 , про відмови у задоволенні клопотань від 23.03.2015 р., про скасування цих постанов старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 , зобов"язання старшого слідчого ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 задовільнити два клопотання скаржника і провести вказані у клопотаннях дії, визнати дії ОСОБА_3 при проведенні досудового слідства по кримінальному провадженні № 0000713 протиправними, злочинними та інформувати про грубі порушення норм КПК України Прокурора Львівської області та Генерального Прокурора України, зобов`язати Прокуратуру Львівської області та Прокурора Львівської області доручити досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000713 іншому слідчому, який би здійснював всебічне досудове слідство, - відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1