Справа № 161/4255/15-к
Провадження № 1-кп/161/243/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 15 квітня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000366, що надійшов з прокуратури м.Луцька 23.03.2015 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з неповною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого:

01.09.2003 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.115 ч.1 КК України до 9 років позбавлення волі, звільненого 08.02.2012 року по відбуттю строку покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_6 10.02.2015 року близько 20.40 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись між м`ясним павільйоном Центрального ринку м.Луцька та проїзною частиною АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту, що раптово виник, умисно, розкладним ножем, який тримав у правій руці, наніс два удари в область грудної клітки потерпілого ОСОБА_4 , спричинивши тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №159 від 16.02.2015 року потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки зліва в проекції п`ятого міжребер`я по задньокапілярній лінії з пошкодженням другого сегменту лівої легені, внутрішньоплевральною кровотечею та лівобічним пневмотораксом, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння; а також тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого ножового поранення в дев`ятому міжребер`ї по лопатковій лінії з емфіземою м`яких тканин грудної клітки зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 6 діб.

Таким чином, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, тобто умисно наніс потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в умисному нанесенні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, визнав частково, не заперечував факту спричинення ушкоджень потерпілому ножем, заперечуючи наявність умислу на умисне їх спричинення. Цивільний позов закладу охорони здоров`я про відшкодування витрат на лікування потерпілого визнав. Суду дав показання, що 10.02.2015 року близько 20.40 год., знаходячись за м`ясним павільйоном Центрального ринку м.Луцька, під час конфлікту з ОСОБА_4 , який наніс йому першим удар в голову, а інші особи ряд інших ударів, випадково, тримаючи у правій руці, вдарив потерпілого ножем, який підібрав з асфальту, оскільки той відстібнувся від його ременя під час падіння та випав, в район грудної клітки. Розкладний ніж носив постійно з собою, оскільки займався реалізацією яблук, його умисно не розкладав, оскільки він внаслідок падіння сам розклався. Стану алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину не заперечує, оскільки випив бокал пива у барі «Верес». Збитки закладу охорони здоров`я не відшкодовані. Потерпілому відшкодовано за лікування грошові кошти в сумі 500 грн. Оскільки внаслідок неправомірних дій самого потерпілого була реальна загроза його життю та здоров`ю, тому вчиняв дії лише для самооборони, умисно удари не наносив, все відбулось швидко і спонтанно. У фактично вчинених діях - розкаявся. В зв`язку з наведеним просив перекваліфікувати його дії на ст.124 КК України.

Окрім часткового визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння потерпілому ОСОБА_4 підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового провадження доказами.

Згідно консультативного висновку спеціаліста №348 від 10.02.2015 року (о 22.20 год.) ОСОБА_6 встановлено діагноз «Алкогольне сп`яніння легкого ступеню», що стверджує факт його перебування під час вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Так, потерпілий ОСОБА_4 дав показання, що 10.02.2015 року у вечірню пору до ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_8 та попросив приїхати за ним до бару «Верес», поблизу Центрального ринку м.Луцька, оскільки у нього виник конфлікт з незнайомими хлопцями. Приїхавши до вказаного місця ОСОБА_8 показав на компанію з 3 хлопців, які йшли у напрямку м`ясного павільйону. Він ( ОСОБА_4 ) разом з іншими хлопцями підійшов до вказаних осіб та запитав про причину конфлікту, тоді один з них наніс йому удар розносом під ніс, і відразу ж після цього, з боку підбіг ОСОБА_6 та, утримуючи його за одяг однією рукою, наніс два удари ножем у бік грудної клітки. Що відбувалось в подальшому пам`ятає погано. Згодом приїхала швидка допомога та доставила його до лікарні, де він проходив стаціонарне лікування. Ствердив, що у момент, коли він підійшов до хлопців, бійки не було, першими наносити удари почали хлопці із компанії ОСОБА_6 , зокрема розносом у ніс. Йому відшкодовано лише 500 грн. за лікування, інших коштів не відшкодовано, однак в даний час цивільного позову не заявляв. На суворому покаранні обвинуваченого не наполягає.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2015 року (з фотофіксацією) за участю потерпілого ОСОБА_4 стверджується, що останній розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення та деталізував власні показання на місці вчинення злочину, які повністю співпадають з показаннями, даними в судовому засіданні.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 серед пред`явлених осіб на фото, вказав на фото №4, оскільки впізнав його як особу, яка нанесла йому два удари ножем у ліву ділянку грудної клітки (згідно додатку до даного проколу від 11.02.2015 року на фотознімку під №4 зображено гр. ОСОБА_6 ).

Свідок ОСОБА_8 дав показання, що 10.02.2015 року він перебував у барі «Верес», що на території Центрального ринку м.Луцька. Під час його перебування між ним та раніше незнайомими хлопцями виник словесний конфлікт, вони безпричинно його ображали, шарпали, тому він, не виходячи з бару зателефонував своєму знайомому ОСОБА_7 , щоб той приїхав та забрав його додому. Останній приїхав разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . Він ( ОСОБА_8 ) показав на компанію з 3 хлопців, які йшли у напрямку м`ясного павільйону, тоді ОСОБА_4 підійшов до них та запитав про конфлікт. Там відбулась словесна перепалка та шарпанина, після чого він побачив як потерпілий тримався рукою за бік, а ОСОБА_6 викинув на проїжджу частину ніж, який в подальшому було вилучено працівниками міліції. Оскільки він був шокований від того, що сталось, тому міг нанести удари обвинуваченому ОСОБА_6 , однак вже після того, як він наніс удари ножем потерпілому. Категорично ствердив, що до цього обвинуваченого ніхто не бив. В подальшому приїхала швидка допомога та працівники міліції.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.02.2015 року (з фотофіксацією) за участю свідка ОСОБА_8 стверджується, що останній розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення та деталізував власні показання на місці вчинення злочину, які повністю співпадають з показаннями, даними в судовому засіданні.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_8 серед пред`явлених осіб, вказав на особу під №2, та ствердив, що саме він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4 (згідно протоколу особою під №2 є гр. ОСОБА_6 ).

Свідок ОСОБА_7 дав показання, що 10.02.2015 року у вечірню пору до нього зателефонував ОСОБА_8 та попросив приїхати за ним до бару «Верес», поблизу Центрального ринку м.Луцька, оскільки у нього виник конфлікт з незнайомими хлопцями. Приїхавши до вказаного місця ОСОБА_8 показав на компанію з 3 хлопців, які йшли у напрямку м`ясного павільйону. Вони підійшли до хлопців та почали з`ясовувати про причину конфлікту, їх відразу ж почали ображати нецензурною лайкою, внаслідок чого була шарпанина між ними та іншими хлопцями з компанії ОСОБА_6 , при цьому, жодних ударів ніхто нікому не наносив. Коли він почув крик потерпілого ОСОБА_4 , то підняв голову та подивився у його напрямку, то саме у цей момент побачив, як обвинувачений ОСОБА_6 , тримав потерпілого лівою рукою за одяг, а правою з розмаху наніс удар ножем у бік у напрямку грудної клітки, при цьому механізм нанесення удару знизу до верху. Потерпілий схопився за рану, а ОСОБА_6 викинув ніж на проїзну частину дороги (близько 5 метрів від місця конфлікту), який в подальшому був вилучений працівниками міліції.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.02.2015 року (з фотофіксацією) за участю свідка ОСОБА_7 стверджується, що останній розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення та деталізував власні показання на місці вчинення злочину, які повністю співпадають з показаннями, даними в судовому засіданні.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_7 серед пред`явлених осіб, вказав на особу під №4, та ствердив, що саме він спричинив ножові поранення ОСОБА_4 (згідно протоколу особою під №4 є гр. ОСОБА_6 ).

Свідок ОСОБА_10 , допитаний за клопотанням сторони захисту, дав показання, що 10.02.2015 року він разом з ОСОБА_6 та іншими хлопцями перебував у барі «Верес», що на території Центрального ринку м.Луцька. Коли він прийшов, то жодних конфліктів не було, ОСОБА_8 знаходився за їх столиком та разом з ними розпивав спиртні напої. Всі хлопці пішли раніше, а він з ОСОБА_8 вийшли пізніше. До них під`їхав автомобіль, з якого вийшли раніше незнайомі хлопці, при цьому, в одного з них була палка у руці, і почали бити ОСОБА_6 та інших хлопців. Моменту нанесення потерпілому удару ножем він не бачив, лише потім підходив до нього, оскільки він відійшов в бік, обперся в стіну та тримався за рану, він підняв кофту та побачив рану, з якої йшла кров.

Свідок ОСОБА_11 , допитаний за клопотанням захисту, дав показання, що у лютому 2015 року з ОСОБА_6 та іншими хлопцями перебував у барі «Верес», що на території Центрального ринку м.Луцька. Під час їхнього перебування між ними та чоловіком на ім`я ОСОБА_12 виник словесний конфлікт, однак він швидко вичерпався. Після чого вони всі разом вживали спиртні напої, оскільки він випив велику кількість спиртного, то погано пам`ятає події. Пізніше він пішов з матір`ю попереду, а ОСОБА_6 , ОСОБА_13 йшли позаду. Побачив як під`їхало два автомобіля, вибігло кілька хлопців, один яких мав палицю, і відразу ж почалась бійка, при цьому, ОСОБА_6 били палицею. Припускає, що ОСОБА_6 вдарив по обличчю потерпілий, і він після цього впав. Моменту нанесення ударів ножем, як і самого ножа, він не бачив. Йому також наносили удари якимось твердим предметом, однак він оборонявся розносом, який тримав у руках, при цьому ним нікому ударів не наносив. Ствердив, що ОСОБА_10 не бачив ні в барі, ні під час бійки. Працівників міліції та швидку викликали працівники охоронної фірми «Скорпіон».

Свідок ОСОБА_13 , допитаний за клопотанням захисту, дав показання, що 10 лютого 2015 року перебував у барі «Верес» разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_14 . У барі був словесний конфлікт з чоловіком на ім`я ОСОБА_12 , з яким вони тут же примирились. Пізніше ОСОБА_12 пішов з бару, а вони, допивши спиртне, вирішили розходитись. Він разом з ОСОБА_11 йшли попереду, а ОСОБА_6 позаду розмовляв по телефону, а за ним йшов ОСОБА_10 . Під`їхав автомобіль, з якого вибігло близько 5 хлопців, двоє з яких мали у руках предмети схожі на палиці, і відразу ж почали їх бити. Бачив як ОСОБА_6 били палицею, в тому числі і потерпілий. Моменту нанесення ударів ножем не бачив, тільки чув як потерпілий щось крикнув про ніж та кров, після чого бійка припинилась. В цей момент бачив ОСОБА_4 , руки якого були в крові, а ОСОБА_6 стояв за 1-2 метри від нього. Працівників міліції та швидку викликали працівники охоронної фірми, в подальшому ніж був знайдений та вилучений, ОСОБА_6 повідомляв, що він у нього випав. Палиць ніхто не шукав.

Показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони, не зважаючи на те, що усі були присутні під час конфлікту та бійки, дають вкрай суперечливі свідчення, які навіть не узгоджуються між собою та показаннями самого обвинуваченого. Окрім того, до показань свідка ОСОБА_11 суд взагалі ставиться критично, оскільки він ствердив, що перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, а тому не пам`ятає обставин, розповідає про події спираючись на свої відчуття та припущення.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №159 від 16.02.2015 року потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки зліва в проекції п`ятого міжребер`я по задньокапілярній лінії з пошкодженням другого сегменту лівої легені, внутрішньоплевральною кровотечею та лівобічним пневмотораксом, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння; а також тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого ножового поранення в дев`ятому міжребер`ї по лопатковій лінії з емфіземою м`яких тканин грудної клітки зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 6 діб. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії гостро-ріжучого предмету, не виключається, що таким предметом міг бути ніж. Виключається можливість виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень в результаті падіння з висоти власного зросту (як з прискоренням, так і без).

З протоколу огляду місця події від 10.02.2015 року вбачається, що на проїзній частині дороги, що навпроти «Центрального ринку», що по вул.Глушець м.Луцька (зокрема, навпроти м`ясного павільйону), з лівої сторони за 25 см від розподільної смуги, наявний складний ніж з ручкою чорного кольору, лезом близько 10 см, на якому наявні сліди речовини бурого кольору. Під час огляду місця події даний ніж було вилучено. Даний предмет оглянуто, визнано, приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу та передано в камеру схову речових доказів Луцького МВ УМВС України у Волинській області (квитанція №002267 від 06.03.2015 року).

Згідно висновку судової експертизи холодної зброї №156 від 24.02.2015 року представлений на експертизу ніж, що виявлений та вилучений 10.02.2015 року, до холодної зброї не відноситься, є ножем господарсько-побутового призначення, виготовлений промисловим способом.

З протоколу огляду місця події від 11.02.2015 року службового кабінету №221 Луцького МВ УМВС України у Волинській області, що по вул.Грибоєдова, 2 м.Луцька, вбачається, що у гр. ОСОБА_6 було вилучено верхній одяг, взуття.

З протоколу огляду місця події від 11.02.2015 року приміщення санітарної кімнати Луцької міської клінічної лікарні, що по пр.Відродження, 13 м.Луцька, вбачається, що було вилучено одяг та взуття, належні потерпілому ОСОБА_4 . Вказані речі оглянуто, визнано речовими доказами та передано у камеру зберігання речових доказів Луцького МВ УМВС України у Волинській області (квитанція №002268 від 06.03.2015 року).

Стаття 36 КК України визначає, що необхідною обороною є дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищено меж необхідної оборони.

Згідно ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_4 , в момент нанесення ударів ножем обвинуваченим ОСОБА_6 , не чинив активних дій щодо останнього, що випливає із показань потерпілого та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вказане не зміг заперечити і сам обвинувачений, оскільки він, з його слів не пам`ятає особи, яка ніби-то наносила йому удари, зазначивши, що ним міг бути і потерпілий, наявність реальної можливості обвинуваченого до відвернення посягання у інший спосіб, оскільки була темна пора доби, він міг втекти ще до початку бійки, натомість він сам підбіг до потерпілого, фактично тілесні ушкодження були нанесені ним у той момент, коли ніякої загрози для нього не було, оскільки потерпілий стояв перед ним один, жодних предметів у його руках не було (в подальшому жодних предметів, окрім ножа, не вилучалось), а тому підстав вважати, що він оборонявся не має, що в сукупності з іншими доказами, на думку суду, вказує на відсутність у діях обвинуваченого як необхідної оборони, так і перевищення її меж.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_6 відносно потерпілого ОСОБА_15 мали активний характер, були протиправними, між цими діями та їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень були спричинені вже у той момент, коли обвинувачений, докладаючи певних зусиль та утримуючи потерпілого за одяг однією рукою, взяв ніж у праву руку, розклав, тобто усвідомлював, що буде наносити ним удари та умисно завдав йому два удари в область грудної клітки. Надмірна сила ударів (зокрема те, що ніж через одяг - куртку, светр, проник у грудну клітку, внаслідок чого було спричинено проникаюче ножове поранення з ушкодженням внутрішніх органів), їх раптовість, неможливість адекватного захисту від таких дій (оскільки у потерпілого не було ні ножа, ні інших предметів у руках), свідчать про те, що обвинувачений об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у вигляді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким незалежно від того, чи є такий умисел прямим чи непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, тобто за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Про наявність саме такого умислу свідчить і той факт, що обвинувачений відразу ж після нанесення ударів ОСОБА_4 викинув ніж, яким наносив удари, за кілька метрів від місця конфлікту, так як припускав, що від отриманих ним ударів можуть наступити певні негативні наслідки у виді спричинення тілесних ушкоджень.

В зв`язку з викладеним судом критично оцінюються показання обвинуваченого про те, що він, наносячи удари потерпілому, діяв з метою самозахисту, оскільки не мав можливості у інший спосіб себе захистити, оскільки такі показання є суперечливими, не відповідають обставинам справи, такі показання суд розцінює як намагання пом`як шити відповідальність за фактично вчинений ним злочин.

В зв`язку з наведеним судом також не беруться до уваги і показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , допитаних за клопотанням сторони захисту, оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_4 . Судом встановлено, що вони є товаришами обвинуваченого на протязі тривалого часу, оскільки їх показання взагалі не узгоджуються із показаннями інших свідків та потерпілого, натомість суперечать як вказаним показанням, так і не узгоджуються між собою, тому суд вважає, що вони дані з метою сприяння обвинуваченому в уникненні відповідальності за фактично вчинені ним дії.

Факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 обвинуваченим у тій кількості, що інкриміновані органом досудового розслідування, стверджується дослідженими доказами у їх сукупності, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_6 у спричиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, кваліфікуючи його дії за ст. 121 ч.1 КК України.

З висновку судово-психіатричного експерта №60 від 19.02.2015 року вбачається, що у ОСОБА_6 ознак будь-якого психічного захворювання, а рівно тимчасово хворобливого розладу психічної діяльності в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення та в даний час не виявлялося та не виявляється, він міг та може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

Обвинувачений ОСОБА_6 зі слів - розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину, частково відшкодував потерпілому (в сумі 500 грн.) витрати на лікування, при цьому, потерпілий на його суворому покаранні не наполягає, однак вчинив злочин, який, згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, завдані збитки закладу охорони здоров`я не відшкодував, має постійне місце проживання, де, згідно характеристики дільничого інспектора, характеризується негативно, раніше судимий, за вчинення особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я людини, судимість за який не знята та не погашена в установленому законом порядку, обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, що свідчить про його суспільну небезпечність та небажання стати на шлях виправлення, а тому, суд призначає покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі ст.128, 129 КПК України, ст.1206 ЦК України цивільний позов КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» до ОСОБА_6 задовольнити, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» 2464 (дві тисячі чотириста шістдесят чотири) грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, знищити.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально та випливають із пред`явленого обвинувачення, визнаного судом доведеним, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 .

Згідно п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" /з відповідними змінами/, судові витрати за проведення експертизи холодної зброї в сумі 122,76 грн. не підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки останньому органами досудового розслідування не пред"являлось обвинувачення та він не був засуджений за незаконне поводження зі зброєю, а тому судові витрати за проведення даної експертизи, повинні прийматися за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, призначивши покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 11.02.2015 року, тобто з моменту затримання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» 2464 (дві тисячі чотириста шістдесят чотири) грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

Речові докази розкладний ніж фірми «Ганзо», що був вилучений під час огляду місця події 10.02.2015 року (квитанція №002267 від 06.03.2015 р.); футболку, кофту, куртку балонову, що були вилучені під час огляду місця події від 11.02.2015 року (квитанція №002268 від 06.03.2015 року); які знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Луцького МВ УМВС України у Волинській області знищити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в доход держави 393 (триста дев`яносто три) грн. 12 (дванадцять) коп. витрат у справі за проведення дактилоскопічної експертизи.

До набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід залишити попереднім - тримання під вартою.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії даного вироку.

ГОЛОВУЮЧИЙ: