Справа №1-155 2007 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007
року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

Головуючого Закутського ВЛ.

При
секретарі Чіковій
Т.М.

З участю
прокурора Буц Г.О.

Захисника ОСОБА_4

Потерпілого ОСОБА_2.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську кримінальну справу по
звинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, уродженця м. Вознесенська,
громадянина України, освіта повна
загальна середня, одруженого, не працюючого, проживає в АДРЕСА_1
раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого
ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ

5 листопада 2006 року біля 23 години 20 хвилин ОСОБА_1.,
знаходячись у стані алкогольного сп»яніння, прийшов на подвір»я будинку АДРЕСА_2, викликав з домоволодіння власника будинку
ОСОБА_2. і почав наносити по ньому удари руками і ногами по різним частинам
тіла, спричинивши йому тілесні
ушкодження у вигляді перелому проксимальної головки середньої кістки 5-го
пальця лівої кістки, що згідно висновку
експерта №307 м/д від 16.11.2006 року відносяться до тілесного ушкодження
середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров»я.

Підсудний
ОСОБА_1. в судовому засіданні вину свою у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122
КК України не визнав і пояснив суду, що
весь вечір і ніч з 5 на 6 листопада 2006 року знаходився разом із своєю
дружиною у сестри дружини - ОСОБА_3. та її чоловіка ОСОБА_5., де вечеряли,
розпивали спиртні напої, дивились
телевізор. Потерпілого ОСОБА_2. він не бачив,
до нього додому не приходив і його не бив. У зв»язку з цим він також не
визнає і цивільний позов.

Але, незважаючи на невизнання своєї вини, вина підсудного ОСОБА_1повністю підтвердилася
в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_2., який суду пояснив, що 5
листопада 2006 року
біля 24 годині
ночі він

повертався з залізничного вокзалу, де проводжав на потяг своїх знайомих. По
дорозі додому біля залізничного клубу він зайшов до торгівельного кіоску купити
пива та цигарок. Взявши пива, він стояв
і розмовляв з продавцем кіоску. В цей час підійшов його сусід ОСОБА_1і
запропонував йому випити з ним пива, але
він відмовився, оскільки пива вже купив.
Потім ОСОБА_1запропонував випити з ним кави,
але він знову відмовився,
сказавши, що каву не п»є, а вживає мак-каву. ОСОБА_1. придбав йому
мак-каву, але через кілька хвилин розлив
її на прилавок. Зрозумівши що ОСОБА_1. знаходиться у нетверезому стані, він пішов додому. Коли він прийшов
додому, то почув, що хтось відчиняє ворота його подвір»я.
Вийшовши, він побачив, що на подвір»ї стоїть ОСОБА_1., який став вимагати у нього гроші за
пиво, почав його бити, він впав і ОСОБА_1. продовжував бити руками
та ногою, він захищав обличчя рукою і
відчув біль в руці. Він тривалий час лікувався у зв»язку з чим йому спричинені
матеріальні збитки в сумі 1393, 57 грн.,
розрахунок яких він виклав у позовній заяві і просить стягнути вказані
матеріальні збитки з підсудного.

Вина
підсудного ОСОБА_1. також повністю підтвердилася в судовому засіданні
показаннями свідків:

ОСОБА_5., який суду пояснив, що дійсно 5 листопада 2006
року він знаходився на роботі у своєму кіоску по вул. Щорса, 26 м.
Вознесенська. Приблизно о 23.3-
годині до його кіоску підійшов його знайомий ОСОБА_2, який купив дві пляшки пива, одну з яких відчинив на місці. Потім до
кіоску підійшов підсудний ОСОБА_1.,
якого він раніше не знав, і який
купив для ОСОБА_2стакан мак-кави, а собі
пляшку пива, при цьому випадково зачепив
стакан з мак-кавою і розлив її. Після цього ОСОБА_2. пішов додому, а ОСОБА_1., допивши
свою каву, також пішов слідом за
ОСОБА_2.

Свідків
ОСОБА_8., ОСОБА_9. та ОСОБА_10., які суду пояснили,
що в ніч з 5 на 6 листопада 2006 року приблизно
біля другої години ночі до них прийшов ОСОБА_1., який знаходився у нетверезому стані і який
шукав свою жінку. Довідавшись, що його
жінки у них немає, він пішов від них.

Свідка ОСОБА_11., який суду пояснив,
що 2 грудня 2006 року працівники
міліції запросили його бути присутнім в якості понятого при впізнанні, в процесі якого свідок ОСОБА_5. серед
чотирьох пред»явлених йому для впізнання громадян впізнав підсудного
ОСОБА_1., пояснивши, що саме цей чоловік 5 листопада 2006 року біля
опівночі підходив до його кіоску і придбав пляшку пива і розмовляв із знайомим
ОСОБА_12.

Свідків
ОСОБА_13. та ОСОБА_14.
, які суду пояснили, що працюють в міліції і займалися заявою
потерпілого ОСОБА_2., відбирали
пояснення від ОСОБА_1., який спочатку
заперечував факт побиття потерпілого ОСОБА_2.,
а потім зізнався, але при цьому
фони не застосовували до нього ніякого фізичного чи морального впливу.

В
судовому засіданні допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_7, який суду пояснив, що отримання виявлених у потерпілого ОСОБА_2.
тілесних ушкоджень при падінні малоймовірно,
а при обставинах, які повідомив
потерпілий - ймовірно.

Вина підсудного ОСОБА_1. також повністю
підтвердилася в судовому засіданні дослідженими матеріалами кримінальної
справи: протоколом усної заяви потерпілого ОСОБА_2. /а.с.
2, 3/, висновком
експерта №307 м/д від 16.11.2006 року, згідно якого ОСОБА_2. спричинені тілесні
ушкодження, які відносяться до середньої
тяжкості /а.с. 21/, протоколом
предъявления для
впізнання, на якому свідок ОСОБА_5.
вказав на ОСОБА_1. та підтвердив , що бачив його біля свого кіоску в день спричинення
ОСОБА_2. тілесних ушкоджень /а.с. 27/, протоколом
відтворення обстановки та обставин події,
в процесі якого потерпілий показав учасникам відтворення механізм
нанесення йому тілесних ушкоджень /а.с. 51-55/,
та іншими матеріалами кримінальної справи у сукупності.

Аналіз і
оцінка приведених у сукупності доказів приводить суд до переконання, що підсудний ОСОБА_1спричинив потерпілому
ОСОБА_2. умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло
за собою наслідків, передбачених у
статті 121 КК
України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров»я або
значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, і його дії правильно кваліфіковані органами
досудового слідства по ст. 122 ч. 1 КК України.

Підсудний
ОСОБА_1. в судовому засіданні не визнає своєї вини, стверджуючи,
що потерпілого ОСОБА_2. він не бив,
до нього додому не приходив і взагалі в той вечір 5 листопада 2006 року
з ним не зустрічався, але ці його
ствердження спростувалися в судовому засіданні показаннями потерпілого, який знайомий з підсудним і вказує саме на
нього як на особу, яка спричинила йому
середньої тяжкості тілесні ушкодження,
свідка ОСОБА_5., який впізнав
підсудного при проведенні впізнання на досудовому слідстві, і який в судовому засіданні стверджує, що саме підсудний ОСОБА_1. підходив до його
кіоску біля опівночі 5 листопада 2006 року,
де зустрівся з потерпілим ОСОБА_2.,
спілкувався з ним, купував йому
мак-каву, а також висновком судово-медичної
експертизи.

Заперечення
як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні цих очевидних доказів
приводить суд до переконання, що
підсудний ОСОБА_1. не кається у скоєному.

В
судовому засіданні допитані також свідки ОСОБА_15., ОСОБА_16. та ОСОБА_17., які стверджували, що підсудний ОСОБА_1. після вечері та
вживання спиртних напоїв, нікуди не
виходив, дивився вдома у ОСОБА_3. та ОСОБА_5. телевізор і там
же ночував, але до цих свідчень свідків
суд ставиться критично, оскільки вказані
свідки є близькими людьми підсудного.

При
призначенні покарання підсудному ОСОБА_1. суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочинук, особу винного, та обставини,
що пом»якшують та обтяжують покарання підсудного.

В якості
обставин, що пом»якшують покарання підсудного, суд враховує першу судимість, задовільні характеристики з місця проживання.

В якості
обставин, що обтяжують покарання
підсудного ОСОБА_1. суд враховує скоєння злочину у стані алкогольного
сп»яніння.

Потерпілим
ОСОБА_2. заявлений цивільний позов про стягнення з підсудного матеріальної
шкоди в сумі 1393 грн. 57 коп., що складає вартість гіпсової повязки в сумі 20 грн., фотоплівки - 18 грн., ліки та
пігулки - 80 грн., середньомісячного заробітку - 1240 грн. 57 коп., проїзд в маршрутному таксі до лікарні - 5 грн., пральний порошок, водопостачання та електропостачання на прання
забрудненого одягу - 30 грн., але при цьому потерпілим ОСОБА_2. не надано
суду ні одного підтвердження вказаних витрат,
що позбавляє суд можливості розглядати вказаний цивільний позов по
суті, оскільки підсудний заперечує проти
нього.

З
урахуванням всіх обставин справи, особи
підсудного, який хоча раніше і не
судимий і задовільно характеризується,
але не розкаявся у скоєному,
керуючись ст. ст. 321-324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ

ОСОБА_1
визнати винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 1
ст.
122 КК
України і призначити йому покарання у вигляді 3-х років обмеження волі.

На
підставі ст. 75
КК України засудженого ОСОБА_1 звільнити від відбування призначеного покарання
з випробуванням, встановивши іспитовий
строк тривалістю в два роки.

На
підставі ст, 76 КК України на
засудженого ОСОБА_1. покласти обов»язки не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та
періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний
захід щодо засудженого ОСОБА_1. до вступу вироку в законну силу залишити
підписку про невиїзд.

Цивільний
позов потерпілого ОСОБА_2. залишити без розгляду у зв»язку з відсутністю його
обґрунтування при розгляді вказаної кримінальної справи.

Вирок
може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області на протязу 15 діб.