Справа № 11-228/08 Головуючий в 1 інстанції Сівчук
Доповідач Лозовський А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 13 травня 2008 року

Колегія суддів судової палати
в кримінальних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого - судді
Лозовського А.О.

суддів: Бешти Г.Б., Матвієнко Н.В.

з участю прокурора Старчука В.М.

потерпілих ОСОБА_2.,ОСОБА_3.

захисників ОСОБА_4., ОСОБА_5.

засудженого ОСОБА_1.

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку кримінальну справу за апеляціями адвоката ОСОБА_4. в
інтересах засудженого ОСОБА_6., засудженого ОСОБА_1. та в його інтересах
адвоката ОСОБА_5., потерпілогоОСОБА_3. на вирок Луцького міськрайонного суду
від 26 лютого 2008 року, яким ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з неповною
середньою освітою, одруженого, раніше судимого вироком Луцького районного суду
Волинської області від 22 листопада 2001 року за ст.ст. 141 ч.2, 187 ч.1 КК
України (в редакції 1960 року) на 3 (три) роки позбавлення волі, на підставі
ст. 45 КК України надано іспитовий строк 2 роки;

- вироком Луцького міського
суду Волинської області за ст.ст. 81 ч.3, 140 ч.2, 42 КК України (в редакції
1960 року) на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 461 КК
України відстрочено виконання вироку строком на 2 роки. Згідно постанови
Луцького міського суду від 23 травня 2002 року на підставі ст. 71 КК України
остаточно визначено до відбуття 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК
України надано іспитовий строк 2 роки. Згідно постанови Луцького міськрайонного
суду від 7 квітня 2004 року на підставі ст. 78 КК України, ст. 4082
КПК України іспитовий строк скасовано і направлено в місця позбавлення волі
строком на 4 роки, звільнено ОСОБА_1. 2 жовтня 2006 року умовно-достроково на 1
рік 9 місяців 12 днів,

засуджено за ст. 296 ч.2 КК України на 2 (два) роки
позбавлення волі;

за ст. 187 ч.2 КК України на
7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві
приватної власності майна.

На підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань до
відбуття визначено ОСОБА_1 7 (сім) років 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

На підставі ст. 71 КК України
за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання призначеного за даним
вироком частково невідбутого покарання згідно вироку Луцького міського суду від
22 листопада 2001 року та вироку Луцького міського суду від 30 листопада 2001
року (приведених у відповідність до ст. 71 КК України згідно постанови Луцького
міського суду від 23 травня 2002 року) 6 місяців позбавлення волі, остаточно
визначено до відбуття ОСОБА_1 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією
всього належного на праві приватної власності майна.

Строк відбуття покарання
ОСОБА_1 встановлено рахувати з моменту затримання 13 серпня 2007 року.

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2року
народження, уродженця та мешканця АДРЕСА_2, з середньою-спеціальною освітою,
неодруженого, працюючого на ТзОВ «Волиньсантехкоплект» вантажником, не
судимого,

засуджено за ст. 296 ч.2 КК
України на 2 (два) роки позбавлення волі;

за ст. 187 ч.2 КК України на
7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві
приватної власності майна.

На підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань до
відбуття визначено ОСОБА_6 7 (сім) років 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

Запобіжний захід ОСОБА_6
змінено з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взявши його під варту з
залу суду.

Строк відбування покарання
ОСОБА_6 встановлено рахувати з моменту затримання 26 лютого 2008 року.

Зараховано в строк відбуття
покарання ОСОБА_6 термін перебування під вартою з 30 серпня 2007 року по 31
серпня 2007 року.

Цивільні позови потерпілих
задоволено частково, стягнуто з засудженого ОСОБА_1. в користь
потерпілогоОСОБА_3. 70 сімдесят (сімдесят) гривень матеріальної шкоди та 3 000
(три тисячі) грн. спричиненої моральної шкоди, в користь потерпілого ОСОБА_2.
230 (двісті тридцять) грн. 80 коп. матеріальної шкоди та 3 000 (три тисячі)
грн. спричиненої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6. в користь
потерпілого ОСОБА_2. 230 (двісті тридцять) грн. 80 коп. матеріальної шкоди та 3
000 (три тисячі) грн. спричиненої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1. в доход
держави 66 грн. 32 коп. судових витрат по справі за проведення наркологічної
експертизи.

Вироком
вирішено долю речових доказів.

Розглядаючи справу в
апеляційному порядку, колегія суддів судової палати, -

В С Т А Н О В И Л А :

За даним вироком ОСОБА_1.
таОСОБА_6. визнані винуватими у тому, що 12 серпня 2007 року близько 23 години
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння на території літнього майданчика
кафе «Корал», що по вул. Невського, 5 м. Луцька Волинської області, умисно,
грубо порушуючи громадський порядок, що виразилось у явній неповазі до
суспільства, ігноруванні існуючих у суспільстві правил поведінки, моральності
та достопристойності, з особливою зухвалістю, безпричинно пристали до
потерпілих ОСОБА_2. таОСОБА_3., які перебували у тому ж кафе, створили
конфліктну ситуацію, після чогоОСОБА_6. наніс ОСОБА_3. два удари правою рукою в
обличчя та один удар рукою по тулубу, а ОСОБА_1. наніс один удар правою рукою в
обличчя ОСОБА_2 від чого останній впав та втратив свідомість. Після цього бійка
припинилась та підсудні покинули приміщення кафе.

Вони цього ж вечора,
приблизно, о 23 годині 20 хвилин, коли потерпілі йшли по вул. Корольова м.
Луцька, умисно, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою заволодіння чужим
майном, за попередньою змовою між собою, наздогнавши потерпілих ОСОБА_2. таОСОБА_3.
вчинили напад із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров'я
потерпілогоОСОБА_3., що виразилося у нанесенні ОСОБА_6. удару правою рукою в
обличчя потерпілого та нанесенні близько 5 - 6 ударів руками по голові та
тулубуОСОБА_3. Після цього ОСОБА_1. наніс ще один удар правою рукою в обличчя
ОСОБА_3., від чого останній впав на тротуар та втратив свідомість, аОСОБА_6.
наніс йому ногами ще 3 - 4 удари по тулубу. Скориставшись безпорадним станом потерпілого, підсудні ОСОБА_1.
таОСОБА_6. заволоділи майном потерпілого, а саме, грошима у сумі 35 грн. та
мобільним телефоном марки «Нокія 6230і» вартістю 800 грн. з сім-карткою
оператора мобільного зв'язку «UМС» вартістю 30 грн., на рахунку якого було 20 грн., а
всього заволоділи майном потерпілогоОСОБА_3. на загальну суму 885 грн.
Внаслідок вказаних дій потерпілому ОСОБА_3. були спричинені тілесні ушкодження,
які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2134 від 16 серпня 2007 року
відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я.

В апеляції адвоката ОСОБА_4.
в інтересах засудженого ОСОБА_6. вказується, що суд не навів доказів, якими
стверджується вина засуджених у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим
майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя і
здоров'я особи, що зазнала нападу, вчиненим за попередньою змовою групою осіб.
У протоколі заяві потерпілогоОСОБА_3. (а.с. 4) вказано, що в процесі нападу у
нього пропали мобільний телефон, годинник і 35 грн., а не те, що невідомі особи
заволоділи його майном. На досудовому слідстві потерпілі не вказували на
ОСОБА_6., як на особу, яка заволоділа їх речами. Під час проведення очних
ставок потерпілі не вказували, що саме засуджені забрали речі у
потерпілогоОСОБА_3. Суд безпідставно послався як на доказ вини підсудних у
вчиненні розбою на показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10.,
ОСОБА_11., ОСОБА_12, ОСОБА_13., оскільки ці свідки підтвердили лише факт
вчинення ОСОБА_6. хуліганства. Свідок ОСОБА_12 (а.с. 165, 168) ствердила, що в
потерпілого годинник не викрадався, а вона його знайшла через деякий час після
бійки на місці злочину (аркуш вироку 4), що свідчить про те, що ОСОБА_3. не
пригадував, коли і як саме зникли його речі. Оскільки
вина ОСОБА_6. у вчиненні розбою не доведена, призначене йому покарання є
несправедливим. Вирок щодо ОСОБА_6. за ст. 187 ч.2 КК України скасувати
постановивши свій, яким його виправдати, а за ст. 296 ч.2 КК України призначити
покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

В апеляції адвокат ОСОБА_5. в
інтересах засудженого ОСОБА_1. вказує, що в діях ОСОБА_1. відсутній склад
злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України. Вчинення хуліганських
дійОСОБА_1. не заперечується. Потерпілий ОСОБА_3. показав, що не знає і не
бачив хто у нього викрав гроші та мобільний телефон і за яких обставин зник з
руки годинник, так як після удару ОСОБА_1. втратив свідомість. ОСОБА_3.
підтвердив, що годинник йому повернув свідок ОСОБА_10. Свідки ОСОБА_7.,
ОСОБА_8.,ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_14., ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_11.
показали, що вони не бачили хто і за яких обставин викрав у ОСОБА_3. гроші і
мобільний телефон. В апеляції
ставиться питання про зміну вироку, виправдання ОСОБА_1. за ст. 187 ч.2 КК
України та призначення йому покарання в межах санкції ст. 296 ч.2 КК України -
2 роки позбавлення волі. Розмір моральної шкоди зменшити і визначити по 1 000
гривень в користь кожного з потерпілих.

Засуджений ОСОБА_1. у своїй
апеляції вказує, що ніяких речей він у потерпілих не відбирав, а тому визнає,
що в його діях є лише склад злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України
прохає врахувати його сімейний стан: дружина сама доглядає маленького сина, і
виправдати його за ст. 187 ч.2 КК України та призначити покарання в межах
санкції ст. 296 ч.2 КК України у виді 2 років позбавлення волі та зменшити
розмір моральної шкоди стягнувши з нього по 1 тисячі гривень в користь кожного
з потерпілих.

В апеляції потерпілий ОСОБА_3. вказав,
що вирок суду відносно ОСОБА_6. є жорстоким і несправедливим. Він як потерпілий
не бачив і не може стверджувати, що самеОСОБА_6. забрав в нього зниклі речі.
Крім того,ОСОБА_6. відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду у повній
мірі. Претензій до ОСОБА_6. не має і прохає суворо його не карати.

Заслухавши доповідача, який
виклав обставини справи та доводи апеляції, засудженого ОСОБА_1. та його
захисника ОСОБА_5. які всі апеляції підтримали, адвоката ОСОБА_4., який свою
апеляцію підтримав, потерпілих ОСОБА_2. таОСОБА_3., які погодились із вироком в
частині стягнення моральної шкоди, а ОСОБА_3. свою апеляцію підтримав,
прокурора, який пропонував апеляції відхилити, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_1. та в його інтересах
адвоката ОСОБА_5. задоволенню не підлягають, а апеляція адвоката ОСОБА_4. підлягає
до задоволення частково, а потерпілогоОСОБА_3. повністю.

Винність ОСОБА_1. та ОСОБА_6.
у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю групою осіб,
підтверджується

зібраними і дослідженими в ході судового слідства доказами, які
обґрунтовано покладені в основу вироку, а діям засуджених дана правильна
юридична оцінка за ч. 2 ст. 296 КК України і ніким не оспорюється.

Посилання в апеляціях засуджених
ОСОБА_1., ОСОБА_6. та їх захисників на безпідставне засудження за ст. 187 ч.2
КК України спростовується рядом досліджених судом доказів.

Винність засуджених у вчиненні
злочинних дій доведена показаннями засуджених, потерпілихОСОБА_3. та ОСОБА_2.
про те, що 12 серпня 2007 року близько 23 години вийшовши з бару «Корал» та
проходячи по вул. Корольова біля ринку, побачили ОСОБА_1. та ОСОБА_6. які знову
почали зав'язувати бійку, а потімОСОБА_6. підбіг та вдаривОСОБА_3. ззаду в
голову. Потім знову почалась шарпанина, під час якоїОСОБА_3. вдарив ОСОБА_1. і
він втратив свідомість, і тоді ОСОБА_1. відтягнув його до дерева. Після цього
підійшов до ОСОБА_2., наніс ще два удари і сказав, щоб він йшов і забирав свого
товариша. Після цього засуджені втекли, ОСОБА_15 привівОСОБА_3. до свідомості і
останній повідомив, що у нього зникли гроші, мобільний телефон та годинник. Він
разом із ОСОБА_3 почали шукати телефон та гроші на тому місці де знаходився
ОСОБА_3., однак нічого не знайшли.

Ці показання засуджених, потерпілих
об'єктивно підтверджуються протоколами відтворення обстановки та обставин
події, протоколами пред'явлення особи для впізнання, протоколами очної ставки.

Посилання в апеляціях адвокатів
ОСОБА_5. та ОСОБА_4. на те, що свідки ОСОБА_7., ОСОБА_8.,ОСОБА_9., ОСОБА_10.,
ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_11. підтвердили лише факт вчинення ОСОБА_6.
таОСОБА_1. хуліганства не може свідчити про відсутність у засуджених умислу на
заволодіння майном потерпілогоОСОБА_3.

Після нанесення потерпілому ряду ударів ОСОБА_6. таОСОБА_1. ОСОБА_3.
знаходився без свідомості у безпорадному стані.

Виходячи з того, що засуджені наносили
удари потерпілим і, зокрема, ОСОБА_3., ніхто з інших осіб не підходив до нього,
суд вірно прийшов до висновку про наявність у засуджених умислу на заволодіння
майном потерпілогоОСОБА_3. Гроші і мобільний телефон у потерпілогоОСОБА_3.
пропали відразу після його побиття засудженими.

Отже,
в судовому засіданні повністю доведена
вина ОСОБА_1., ОСОБА_6. у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК
України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням
насильства, небезпечного для здоров'я особи, вчинений за попередньою змовою
групою осіб, а тому посилання засуджених та їх захисників на те що вони даного
злочину не вчиняли є безпідставними.

Покарання засудженому ОСОБА_1 призначено з урахуванням всіх обставин
справи, у тому числі і тих на які він посилається у своїй апеляції.

Щодо розміру стягнення моральної шкоди із засуджених в користь потерпілих
ОСОБА_2. таОСОБА_3., то суд достатньо мотивував прийняте із цього питання
рішення.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання
засудженому ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу
винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання і обґрунтовано
прийшов до переконання про неможливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6.
без ізоляції від суспільства.

Разом з тим, призначаючи покарання
цьому засудженому, суд не в повній мірі врахував усі обставини, що пом'якшують
його покарання.

Так, засудженийОСОБА_6. позитивно
характеризується за місцем роботи, раніше до кримінальної та адміністративної
відповідальності не притягався, повністю відшкодував збитки потерпілому, у
зв'язку з чим останній просив його суворо не карати.

За наявності зазначених обставин, що
пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину,
судова колегія вважає за можливе призначити покарання ОСОБА_6 за ст. 187 ч.2 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.
365, 366 КПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції засудженого ОСОБА_1 та
в його інтересах адвоката ОСОБА_5. залишити без задоволення, а вирок
відносно ОСОБА_1. - без зміни.

Апеляцію адвоката ОСОБА_4. в інтересах
засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково, а потерпілогоОСОБА_3.
повністю.

Вирок Луцького міськрайонного від 26 лютого 2008 року відносно ОСОБА_6.
змінити.

В частині засудження ОСОБА_6.
за ст. 296 ч.2 КК України вирок
залишити без змін.

За ст. 187 ч.2 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п'яти)
років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної
власності майна.

На підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
остаточно до відбуття визначити ОСОБА_6 5 (п'ять) років позбавлення волі з
конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Головуючий /підпис/ Лозовський А.О.

Судді /підпис//підпис/ Бешта Г.Б., Матвієнко Н.В.

Оригіналу відповідає

Суддя апеляційного суду

Волинської області
А.О. Лозовський