Головуючий суддя у 1-й інстанції: Лях
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого судді Огурецького В.П.

суддів Гєрцика Р.В., Смірнової В.В.

за участю:

прокурора Боложук В.О.

адвоката ОСОБА_1

виправданої ОСОБА_2

розглянувши кримінальну справу за
апеляцією прокурора, який приймав
участь у розгляді справи в суді першої
інстанції на вирок Київського
районного суду м. Донецька від 3 жовтня
2013 року, яким:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м.
Донецька, громадянку України, з вищої
освітою, одружену, пенсіонерку, не
судимої, зареєстровану та мешкає за
адресою: АДРЕСА_1 -

виправдано за ч. 1 ст. 190 КК України у
зв'язку з відсутністю в її діях складу
злочину.

Встановила:

Органом досудового слідства ОСОБА_2
обвинувачувалась в тому, що вона своїми
умисними діями вчинила заволодіння
чужим майном шляхом обману, діючи
умисно з корисливих мотивів, прийняла
під виглядом незаконної винагороди від
ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 3 000
гривень за надання йому дозволу на
встановлення двох супутникових антен
на даху будинку за адресою: АДРЕСА_2, при
цьому, не маючи на те відповідних
повноважень та намірів щодо виконання
в інтересах ОСОБА_3 будь-яких дій з
використанням наданої їй влади та
службового положення, чим заподіяла
матеріальну шкоду потерпілому на
вказану суму.

Вироком Київського районного суду м.
Донецька від 3 жовтня 2013 року ОСОБА_2
виправдано за ч. 1 ст. 190 КК України у
зв'язку з відсутністю в її діях складу
злочину.

В апеляції прокурор просить скасувати
вирок суду, з направленням справи на
новий судовий розгляд, посилаючись на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи. Апелянт
посилається на той факт, що суд невірно
зазначив, що дозвіл ОСОБА_3 на
встановлення супутникових антен на
даху, як акт правового регулювання не
надавався ОСОБА_2, оскільки з
пред'явленого їй обвинувачення
вбачається, що саме надання
виправданою фактичного дозволу для
допуску на дах будинку і ставиться у
провину, без вказівки, що дозвіл має
бути актом правового регулювання.

Апелянт також посилається на той факт,
що судом зроблено невірний висновок
про відсутність в дії ОСОБА_2
суб'єктивної сторони злочину, оскільки
не встановлено умисел на заволодіння
майном або грошовими коштами ОСОБА_3 та
використання цих коштів саме для
власних потреб. З пояснень ОСОБА_3
вбачається, що він самостійно вирішив
замість мотокоси передати грошові
кошти ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що він не
знав яка коса їй потрібна.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка
підтримувала доводи апеляції, адвоката
ОСОБА_1, виправдану ОСОБА_2, які вважали
вирок суду законним та обґрунтованим,
вивчивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляція прокурора
підлягає задоволенню, а вирок суду
скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 327 КПК України
виправдувальний вирок постановляється
у випадках, коли не встановлено події
злочину, коли в діянні підсудного немає
складу злочину, а також коли не
доведено участі підсудного у вчиненні
злочину.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 334 КПК
України 1960 року мотивувальна частина
виправдувального вироку повинна
містити формулювання обвинувачення,
яке пред'явлене підсудному і визнане
судом недоведеним, а також підстави для
виправдання підсудного з зазначенням
мотивів, з яких суд відкидає докази
обвинувачення. Не допускається
включення у вирок формулювань, які
ставлять під сумнів невинність
виправданого.

Суд першої інстанції в порушення
вищевказаних вимог
кримінально-процесуального закону
прийшов до необґрунтованому висновку
про відсутність в діях ОСОБА_2 прямого
умислу на заволодіння майном або
грошовими коштами ОСОБА_3 та
корисливого мотиву, дав її діям
неправильну оцінку.

Мотивуючи свої висновки про
невинуватість ОСОБА_2 у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК
України вказав, що вона не створювала
штучних перешкод на встановлення
антени на даху житлового будинку,
оскільки це питання не потребує
спеціального дозволу.

У дійсності, як видно з матеріалів
кримінальної справи, ОСОБА_2 після
звернення до неї ОСОБА_3 з проханням
надати дозвіл на встановлення антени,
повідомила його, що не може дозволити
йому встановлювати антену, оскільки це
не входить до її повноважень та йому за
дозволом слід звертатися до райвідділу
міліції, вказувала на те, що дії по
встановленню антен потребують
ліцензії, та оформлюються відповідними
документами.

Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про злочини проти
власності» №10 від 06.11.2009 року
шахрайство- це заволодіння чужим
майном або придбання права на майно
шляхом обману чи зловживання довірою, а
обманом при шахрайстві визнається
повідомлення потерпілому неправдивих
відомостей або приховування певних
обставин.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що встановлення
супутникової антени на даху житлового
будинку не потребує спеціального
дозволу.

Як видно з показань потерпілого ОСОБА_3
та адудіозапису їх розмови, які
легалізовані у якості доказів у справі,
суду належало надати оцінку цим діям та
вирішити, чи не створювала ОСОБА_2
умисно у ОСОБА_3 оманливого враження, що
як тільки він передасть їй грошові
кошти, то зможе отримати відповідний
дозвіл.

Разом з тим, суд мотивуючи виправдання
ОСОБА_2 вказав, що матеріали справи не
містять докази, про використання нею
грошових коштів саме для власних
потреб, отримані нею від потерпілого
грошові кошти є спонсорською
допомогою.

З матеріалів кримінальної справи
видно, що потерпілий ОСОБА_3 пояснював
те, що коли ОСОБА_2 відмовила йому у
доступу до даху та встановлення антени,
він вимушений був запропонувати
надання матеріальної допомоги - купити
бензокосу для ЖЕД. Він дізнавшись
вартість бензокоси в Інтернеті вирішив
передати допомогу грошіма у сумі 3000
грн., що відповідають вартості
бензокоси.

Директор КП «Служба єдиного замовника
Київського району м. Донецька» ОСОБА_5,
допитаний у якості свідка пояснював, що
надання спонсорської допомоги
підприємству передбачена статутними
документами та надання такої допомоги
повинно бути належним чином оформлено,
а саме підприємство звертається до
фізичної чи юридичної особи з листом
про надання допомоги, яка оформлюється
в момент передання актом
приймання-передачі. Вказав, що
начальники ЖЕД повинні повідомляти КП
«СЕЗ Київськогго району м. Донецька» як
центральне підприємство про надання
такої допомоги.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
як з показань потерпілого так і з
аудіозапису і відеозапису їх з ОСОБА_2
розмови та її поведінки (рухів, жестів),
вбачається, що ОСОБА_2 бажала отримати
гроші у сумі 3000 грн., які належать
ОСОБА_3, і отримала їх.

З обставин за яких ОСОБА_3 передавав
ОСОБА_2 грошові кошти, вона розуміла за
що саме вона їх отримала, і саме за
надання потерпілому дозволу доступу на
дах для встановлення антени.

Як вбачається з матеріалів
кримінальної справи, а саме показань
потерпілого ОСОБА_3, тільки після
отримання ОСОБА_2 грошової винагороди
питання щодо надання дозволу для
доступу на дах будинку було вирішено.(т
2 а.с.4-7, т. 3 а.с. 113-114, 136-137). Також свідок
ОСОБА_7 показала, що 23.07.2012 року
приблизно об 11.40 її до кабінету
викликала ОСОБА_2 та представила їй
незнайомого чоловіка, який хоче
встановити супутникові антени, та
доручила повністю сприяти йому у
цоьму(т.1 а.с. 227-229, т. 3 а.с. 114)

Обґрунтовуючи мотиви виправдання
ОСОБА_2, суд помилково визнав
правомірними дії обвинуваченої по
безпідставному отриманню чужого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що вирок суду підлягає
скасуванню з направленням матеріалів
справи на новий судовий розгляд у той
же суд у іншому складі суддів.

При новому судовому розгляді суду
першої інстанції необхідно повно
дослідити і належно оцінити докази по
справі у їх сукупності , дати правильну
правову оцінку діям обвинуваченої.

Враховуючи наведене, керуючись
вимогами ст.ст.365, 366 КПК України 1960 року,
1960 року і п.п. 11, 15 Перехідних положень
КПК України,колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який приймав
участь у розгляді справи в суді першої
інстанції - задовольнити.

Вирок Київського районного суду м.
Донецька від 3 жовтня 2013 року щодо
ОСОБА_2 - скасувати, справу направити на
новий судовий розгляд в той же суд але в
іншому складі.

Судді: