Єдиний унікальний № 500/3091/15-к
Провадження № 1-кп/500/310/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
04 червня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002295, на підставі угоди про примирення за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого за наймом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:
06 серпня 2014 року, приблизно о 02:00 годині, ОСОБА_4 , знаходячись в барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по АДРЕСА_3 , умисно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з-під барної стійки гроші в сумі 23 200 грн., які належать ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій збитки на вказану суму, після чого з викраденими грошима з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ними на свій розсуд.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні зазначеного злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, пояснивши, що він працював барменом у барі «Сахар». 06.08.2014 р. він був на роботі, під барною стійкою він побачив гроші загорнуті в пакет, кому вони належали йому не було відомо. Він знав, що його родичу були потрібні гроші, тому він вирішив взяти їх. Там було 23 200 грн., частину з яких, приблизно 9 500 грн., він віддав родичу, а решту витратив на власні потреби, зобов`язався протягом року з моменту укладання угоди про примирення з потерпілою повністю відшкодувати завдану їй шкоду.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що працює офіціантом в барі «Сахар». Точно дату не пам`ятає, приблизно влітку 2014 р., вона мала віддати своїм родичам гроші в сумі 23 200 грн., які вона принесла на роботу, але у родичів в той день не вийшло приїхати до неї на роботу за цими грошима, мали приїхати наступного дня, тому вона, щоб не везти їх з собою у таксі, залишила їх на роботі. Але наступного дня грошей не виявила під барною стійкою, де вона їх залишила. Обвинуваченого з того часу вона не бачила, гроші він їй не повернув.

03 червня 2015 року під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні між потерпілою ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого, укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, та надана суду у судовому засіданні.

Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язку обвинуваченого відшкодувати заподіяну шкоду в сумі 23 200 грн. протягом одного року з дня укладення угоди, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на два роки зі звільненням його від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на один рік. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості. Судом також встановлено, що санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачене покарання, у тому числі, у виді позбавлення волі строком на два роки.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені йому п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої ним та потерпілою міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.05.2015 р. відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 21.07.2015 р. Клопотань про скасування чи зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили від учасників судового провадження не надійшло, у зв`язку з чим строк його застосування слід вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

При вирішенні цивільного позову, пред`явленого потерпілою ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 23 200 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, суд керується положеннями ст. 1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, із вказаної норми права випливає, що шкоду, завдану потерпілій ОСОБА_5 , повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_4 , який вчинив злочин, в результаті якого і виникла у потерпілої шкода, вина обвинуваченого повністю доведена вищенаведеними доказами, які були досліджені судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов потерпілої визнав у повному обсязі та за умовами угоди зобов`язався відшкодувати шкоду протягом одного року з моменту укладання угоди про примирення.

Керуючись ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення від 03 червня 2015 року, укладену між потерплою ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

Відповідно до досягнутої сторонами узгодженості ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 04 червня 2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання продовжити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 23 200 (двадцять три тисячі двісті) гривень в якості відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1