Справа № 522/5705/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2015 року м. Одеси

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0012781 від 03.12.2013р., відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Іллічівська, Одеської області, громадянки України, росіянки, яка має вищу освіту, тимчасово не працює, розлучена, яка має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 192, ч. 1 ст. 388 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
21.03.2007 року між ОСОБА_5 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/0029/74/71880, згідно якого останній на умовах платності та зворотності було надано кредит у розмірі 370 670,00 доларів США.
В забезпечення повного та своєчасного виконання обов`язків за кредитним договором 23.03.2007 року між ОСОБА_5 та банком було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки з згідно з яким ОСОБА_5 як Іпотекодавцем в іпотеку банку як Іпотекодержателю було передано квартиру загальною площею 177,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Цього ж дня до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис про заборону відчуження вищевказаної квартири.
Пунктом 1.1 договору іпотеки визначено, що у відповідності до даного договору Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна. Згідно п.п.3.3.1, 3.3.4 договору Іпотекодавець зобов`язаний вживати заходів, передбачених цим договором або необхідних для збереження предмета іпотеки, які виключають його пошкодження чи втрату (знищення, загибель); не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не видаватидовіреності на користування та/або розпорядження ним. Також ОСОБА_5 нотаріусом було роз`яснено зміст статей Закону України «Про іпотеку», ст.ст.190, 358, 388 КК України та ст.ст.572-593 ЦК України.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_5 своїх зобов`язань перед банком, а саме: сплати процентної ставки та тіла кредиту згідно графіку погашення, у неї, як у позичальника, виникла заборгованість перед банком. Так, останнє фактичне добровільне погашення за кредитом ОСОБА_5 було здійснено 25.06.2008р. Загальна заборгованість за кредитним договором ОСОБА_5 станом на 14.03.2014р., становить еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку 18 186 345,33 грн.: заборгованість за кредитом 330 483,38 доларів США, з них прострочена заборгованість 2 301,33 доларів США; заборгованість за відсотками 294 377,55 доларів США, з них прострочена заборгованість 291 138,36 доларів США.
У невстановлений слідством час у ОСОБА_5 виник умисел на відчуження предмету іпотеки.
Згідно довідок КП «Право» №337219/1, №337218/1 від 15.11.2011р. на підставі замовлень від імені ОСОБА_5 зарезервовано наступні адреси: АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення №57/1 та АДРЕСА_2 .
Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №1049 від 25.11.2011р. на підставі звернення від імені ОСОБА_5 затверджено висновок КП «ОМБТІ та РОП» щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_4 на квартиру загальною площею 141,8кв.м та нежитлове приміщення загальною площею 36,1кв.м. та ОСОБА_5 дозволено переоформити правоустановчі документи на вищевказані квартиру та нежитлове приміщення.
19.01.2012р., на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №1049 від 25.11.2011р. виконавчим комітетом Одеської міської ради видано свідоцтво на право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_4 .
26.01.2012р., на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №1049 від 25.11.2011р. виконавчим комітетом Одеської міської ради видано свідоцтво на право власності ОСОБА_5 на нежитлове приміщення АДРЕСА_5 .
Тим самим було утворено два нових окремих об`єкта нерухомості, відомості про які не внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та реєстраційний запис про заборону відчуження на вказані нерухомі об`єкти відсутній.
В зв`язку з чим фактично квартира, яка знаходилась у іпотеці банку та відомості про яку було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з реєстраційним записом про заборону відчуження на нерухоме майно, шляхом її розподілу перейшла у власність ОСОБА_5 без будь-яких обтяжень та заборон на відчуження, тим самим квартира АДРЕСА_4 існувала тільки юридично, фактично на тій самій жилплощі існували два окремих об`єкти: квартира під номерам 57а та нежитлове приміщення під номером 57/1, у яких були відсутні будь-які обтяження.
На вказані дії з виведення приміщення квартири з-під іпотеки ОСОБА_5 дозволу банку не отримувала та про них банк не повідомляла, замовчавши ці відомості.
Далі, ОСОБА_5 , маючи умисел на реалізацію вищевказаних об`єктів нерухомості, 06.06.2012р., згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу продала тим самим ОСОБА_5 позбавила банк можливості отримати задоволення за рахунок заставленого майна та завдала значної матеріальної шкоди АТ «Райффайзен Банк Аваль» на суму 309100 гривень.
ОСОБА_5 свою провину у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.388 ч.1, 192 ч.2 КК України визнала у повному обсязі, але згідно ст.63 Конституції України від дачі показань у судовому засіданні відмовилась. Цивільний позов, заявлений АТ «Райфайзен Банк Аваль» про стягнення з неї майнової шкоди не визнала.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_5 просить застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2014 році».

Оскільки ОСОБА_5 визнала свою винуватість у скоєні кримінального правопорушення, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 388 КК України за кваліфікуючими ознаками: відчуження заставленого майна, здійснене особою, якій це майно ввірено та за ч.2 ст. 192 КК України за кваліфікуючими ознаками: заподіяння майнової шкоди у великих розмірах шляхом обману за відсутності ознак шахрайства.
При призначені покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить те, що вона раніше не судима, визнала свою вину та щиро покаялась, має на своєму утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Враховуючи викладене суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливо без ізоляції від суспільства.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р., зі змінами, внесеними до Закону № 1246-VII від 06.05.2014р.

Згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Законом про амністію, особа, яка визнана винною у скоєнні злочину обвинувальним вироком суду, може бути повністю чи частково звільнена від відбування покарання, (ч. 2 ст. 86 КК України).

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільненням від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчинені злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки відносно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

19 квітня 2014 року набрав законної сили Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р., № 1185-VII. Дія даного Закону розповсюджується на осіб, які скоїли злочини до дня набрання чинності, включно, (ст. 12 названого Закону).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Згідно п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, який набрав законної сили 19 квітня 2014 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності , які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачена ОСОБА_5 на момент вчинення злочину мала на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 03.10.2012р., відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області .

Судом встановлено, що ОСОБА_5 скоїла злочини, які не є тяжкими та особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України. Злочини вона скоїла 06.06.2012р., до дня набрання законної сили (19 квітня 2014 року) Закону України «Про амністію у 2014 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_5 амністії, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні» та ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому вона підлягає звільненню від відбуття покарання.

Суд роз`яснює ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме те, що у випадку застосування амністії у подальшому протягом останніх десяти років амністія до неї застосована не може бути.

Вирішуючи питання про цивільний позов заявлений ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» про відшкодування майнової шкоди з ОСОБА_5 суд приходить до висновку що у його задоволенні слід відмовити, виходячи з того, що вимоги позивача вже були предметом розгляду та вирішені судом в порядку цивільного судочинства, згідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 09.08.2010р.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 388 ч.1, 192 ч.2 КК України та призначити їй покарання

· за ст. 388 ч.1 КК України у вигляді штрафу у розмірі 5100 ( п`ять тисяч сто) гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

· за ст.192 ч.2 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу у розмірі 5100 ( п`ять тисяч сто) гривень без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» засуджену ОСОБА_5 повністю звільнити від відбування покарання.

У задоволенні цивільного позову ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» - відмовити.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченої.

Суддя:

18.03.2015