БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №1/2503/3/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2011 р. Борзнянський районний суд Чернігівської області

в складі головуючої судді Затєєвої С.Д.

при секретарі Литвиненко В.В.

з участю прокурора Шимка Є.М.

адвоката ОСОБА_1 .В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борзні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, 8 лютого 1963 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1

району Чернігівської області, українця, громадянина

України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого,

працюючого мисливствознавцем ДП „Борзнянське

лісове господарство, прож. в м.Борзні вул.

Незалежності, 5-а кв.22 Чернігівської області, раніше

не судимого

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України,-

в с т а н о в и в:

Підсудний ОСОБА_2 працюючи мисливствознавцем ДП „Борзнянське лісове господарство являючись службовою особою, наділеною організаційно розпорядчими функціями повязаними із забезпеченням ведення мисливського господарства, здійсненням контролю за правилами та строками проведення полювання, веденням боротьби з браконьєрством, маючи владні повноваження на складання протоколів про адміністративні правопорушення та накладення на винних осіб адміністративних стягнень, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.368 КК України за наступних обставин.

28 вересня 2009 року близько 22 години під час рейду по виявленню порушників правил полювання між с. Високе та Галайбине Борзнянського району, на кукурудзяному полі, мисливствознавець ОСОБА_2 та єгер ОСОБА_3 встановили факт порушення правил полювання, яке проводили особи на автомобілі НОМЕР_1. Зупинивши даний автомобіль, власником якого був ОСОБА_4, виявили, що останній не мав належно оформлених документів на полювання, а також на зберігання та носіння зброї, мисливської рушниці марки ІЖ-27, яку мав при собі.

ОСОБА_2, використовуючи владні повноваження надані ст. 39 Закону України „ Про мисливське господарство та полювання, вилучив у ОСОБА_4 мисливську рушницю без складання відповідних документів, та не доставив останнього до органів внутрішніх справ для оформлення вчиненого порушення, а сказав ОСОБА_4 зявитися наступного дня 29 вересня 2009 року, до ДП „Борзнянське лісове господарство

29 вересня 2009 року підсудний належним чином не склавши протокол про адміністративне правопорушення та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, використовуючи свої владні повноваження, домовився повернути останньому вилучену у нього мисливську рушницю і не повідомляти правоохоронні органи про факт зберігання та використання ним незареєстрованої вогнепальної мисливської зброї за хабар в розмірі 2000 грн.

Цього ж дня, близько 17 год. 15 хв. у службовому кабінеті підсудного, який розташований в адмінбудівлі ДП „Борзнянське лісове господарство за адресою м. Борзна вул. П.Куліша, 115 ОСОБА_4 передав останньому гроші в сумі 2340 грн, з яких раніше обумовлену суму хабара в розмірі 2000 грн., а ОСОБА_2 повернув мисливську рушницю.

Після одержання хабара ОСОБА_2 був викритий працівниками УДСБЕЗ УМВС України в Чернігівській області.

Підсудний ОСОБА_2 винним себе в предявленому обвинуваченні не визнав і пояснив, що він працює на посаді ст. мисливствознавця ДП „Борзнянське лісове господарство. В його підпорядкуванні знаходяться єгері і одним із його функціональних завдань є здійснення контролю за строками та правилами проведення полювання, ведення боротьби з браконьєрстовом. 27 вересня 2009 року єгерями під час рейду, на території мисливських угідь в районі с. Високе Борзнянського району було виявлено автомобіль, який займався браконьєрством. Тому, 28 вересня 2009 року в вечірній час він він разом з єгерем ОСОБА_3 на службовому автомобілі виїхали в рейд в даний район. Близько 21 год. дійсно побачили, як в мисливських угіддях Борзнянського ДП „Лісове господарство особи, які знаходилися в автомобілі „Рено - Кенго займалися незаконним полюванням, а іменно в заборонений час, забороненим шляхом, з допомогою додаткової фари, полювали на зайця. Зупинивши автомобіль встановили, що за кермом автомобіля знаходився мешканець Київської області ОСОБА_4 Разом з ним було ще чотири чоловіки. Під час огляду автомобіля ними було виявлено рушницю, на яку у ОСОБА_4 був відсутній дозвіл органів внутрішніх справ на носіння та зберігання. Відповідно до наданих йому повноважень він забрав дану зброю і передав її ОСОБА_5, який положив її в їх службовий автомобіль. Оскільки був пізній час доби, то протокол про адміністративне правопорушення він не складав, а сказав ОСОБА_4, щоб вранці слідуючого дня прийшов до нього в кабінет. Зброю вилучив у ОСОБА_4 з тією метою, щоб бути впевненому, що останній на слідуючий день прийде для складання протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому ніяких документів на вилучення зброї не складав.

Вранці слідуючого дня, коли до нього зявився ОСОБА_4 , то він йому розяснив, що в його діях був факт браконєрства, а тому він буде складати за порушення правил полювання на нього протокол про адміністративне правопорушення і йому необхідно буде сплатити штраф в розмірі 340 грн. Під час розмови в кабінеті, ОСОБА_4 запропонував внести для підприємства благодійний внесок в сумі 2000 грн. на розвиток тваринного світу та придбання пального. Але при цьому пояснив, що в нього на даний час немає таких коштів, то він підійде пізніше. В звязку з тим, що в ОСОБА_4 не було коштів, то він протокол про адміністративне правопорушення не складав.

Про факт виявлення 28 вересня 2009 року незаконного полювання , вранці слідуючого дня він повідомив директора Борзнянське ДП „Лісове господарство, а також обласне управління лісового господарства.

Після зустрічі з ОСОБА_4 він вийшов на подвіря до єгерів і їм повідомив, що чоловік, який вчора був затриманий в звязку з тим, що порушив правила полювання, пообіцяв надати підприємству благодійну допомогу, а тому в них появляться кошти на придбання пального та запчастин до автомобіля.

Біля 17 год. до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_4 і сказав, що він чекає його біля адміністративної будівлі держлісгоспу. Коли підїхав до лісгоспу, то зустрів касира, яка йшла вже додому і попросив її повернутися, щоб оприбуткувати бладійний внесок. Але, так як вона поспішала, то сказала, що зробить це на слідуючий день.

З ОСОБА_4 разом зайшли до кабінету. Коли зайшли, то останній поклав на стіл гроші. Він їх не перераховував, але візуально видно було, що там була сума, яка відповідала сумі благодійного внеску і розміру штрафу. Поскільки ОСОБА_4 поспішав, то він при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.85 КпАП України записав лише основні пункти, таким же чином склав і постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Санкція статті, по якій притягнуто ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності не передбачає конфіскації знаряддя полювання, а тому вилучена в останнього зброя була повернута порушнику.

Як кошти для сплати штрафу, який він мав намір слідуючого дня сплатити до банку, а квитанцію приєднати до матеріалів адміністративної справи, так і суму благодійного внеску, залишив в кабінеті. Коли вийшов до автомобіля, щоб їхати додому, то його затримали працівники міліції. Стверджує, що ніякого хабара від ОСОБА_4 він не отримував, це було волевиявлення останнього про надання благодійної допомоги підприємтсву, яку він мав намір оприбуткувати по касі на слідуючий день.

Заслухавши підсудного, допитавши свідків, дослідивши матеріали кримінальної справи суд находить, що незважаючи на невизнання ОСОБА_2Д, своєї вини, винність його в предявленому йому обвинуваченні підтверджується сукупністю слідуючих доказів.

Допитаний в судовому засіданні, як свідок, ОСОБА_3 пояснив, що 28 вересня 2009 року, в вечірній час він разом з ОСОБА_2 виїхали в рейд і лісові угіддя, які розташовані в районі с. Високе Борзнянського району, так як була інформація, що напередодні бачили автомобіль, який в цьому районі займався браконьєрством. Дійсно, приїхавши на місце, через деякий проміжок часу, між селами Високе та Галайбине, на скошеному кукурудзяному полі, побачили автомобіль, який незаконним шляхом, в заборонений час проводив полювання. Коли зупинили автомобіль, то в його багажнику було виявлено рушницю, документи на яку в її господаря були відсутні. ОСОБА_2 забрав її, передавши йому, і він положив до службового автомобіля. При цьому ніяких документів про вилучення рушниці не складали. В його присутності ОСОБА_2 сказав власнику рушниці, прізвище якого, як йому стало відомо пізніше ОСОБА_4, вранці слідуючого дня зявитися до держлісгоспу. На слідуючий день, коли вранці він разом з іншими єгерями знаходився на подвірї підприємтсва, то ОСОБА_2 говорив, що ОСОБА_4, який вчора займався браконьєрством, пообіцяв надати благодійну допомогу, тому в них не буде проблем з пальним.

Ввечері, 29 вересня 2009 року, коли він з ОСОБА_2 хотіли на автомобілі їхати додому, то були затримані працівниками міліції.

Допитаний в судовому засіданні 29 січня 2010 року і його показання оголошені в судовому засіданні 14 лютого 2011 року, ОСОБА_4 пояснив, що 28 вересня 2009 року в вечірній час він на своєму автомобілі „Рено-Кенго разом з ОСОБА_6 поїхали подивитися на сіно, яке він хотів купити. Коли виїзджали з поля, то їм дорогу перегородив автомобіль з якого вийшли два чоловіки і представилися працівниками держлісгоспу. Оглянувши салон автомобіля, попросили відкрити багажник де знаходилася мисливська рушниця. Дозволу на її носіння, зберігання він не мав. Забравши зброю - ОСОБА_2 наказав йому на ранок зявитися до нього в адмінприміщення лісгоспу, при цьому ніяких документів на вилучення зброї працівники держлісгоспу не складали. На слідуючий день вранці він разом з ОСОБА_6 поїхали до Борзнянського держлісгоспу. Зустрівшись з ОСОБА_2 в кабінеті, останній йому сказав, що оскільки він порушив правила полювання, то повинен сплатити штраф в розмірі 340 грн, а за те щоб він повернув йому рушницю і не повідомив правоохоронні органи, необхідно передати йому 2000 грн., які підуть на пальне для підприємства. Оскільки таких грошей він не мав, то просив ОСОБА_2 зменшити суму, але він не згодився, сказавши, що якщо до ранку наступного дня не будуть передані кошти, то він повідомить правоохоронні органи.

Усвідомлюючи, що ОСОБА_2 може повідомити правоохоронні органи, так як в нього рушниця не зареєстрована, то про факт вимагання в нього грошей зі сторони ОСОБА_2 він повідомив до райвідділу міліції, відразу вийшовши з приміщення держлісгоспу, так як розумів, що ОСОБА_2 вимагає в нього хабар. Гроші на суму, яку він повинен був передати ОСОБА_2, він отримав по грошовому переказу у відділенні банку „ОСОБА_7 Аваль. Отримавши грошовий переказ на суму 2340 грн. передав їх працівникам міліції, які в його присутності їх помітили, переписали номера копюр і передали їх йому, склавши відповідні документи. Після чого, це було вже десь біля 17 год., він зателефонував ОСОБА_2 і повідомив, що він має гроші. На що ОСОБА_2 сказав чекати його біля адімінстративного приміщення лісгоспу. Підїхавши до приміщення лісгоспу, чекав підсудного в своєму автомобілі. Останній підїхавши, заїхав у двір і відразу вийшов, про те щоб він з кимось по дорозі розмовляв, він не бачив. Зайшовши до кабінету мисливствознавця він передав гроші, з яких вважав, що 340 грн. це розмір штрафу, а 2000 грн. передає ОСОБА_2 як хабар, а останній в свою чергу в якихось документах написав його анкетні дані і він поставив свій підпис та під диктовку ОСОБА_2 написав пояснення. Крім того, ОСОБА_2 сказав, щоб він написав розписку, зміст якої він йому продиктував де було зазначено, що він вносить благодійний внесок. Після чого підсудний повернув йому рушницю і він залишив кабінет. Подальші події, які відбувалися, йому не відомі.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_8, допитаного в судовому засіданні, дійсно 29 вересня 2009 року вранці мисливствознавець ОСОБА_2 повідомляв йому про той факт, що напередодні ввечері він разом з єгерем ОСОБА_3 затримали особу, яка проводила незаконне полювання. Про той факт, що браконьєр має намір внести благодійний внесок в сумі 2000 грн. ОСОБА_2 йому не говорив, як не повідомляв і про факт вилучення мисливської рушниці.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_9, який працює головним бухгалтером на підприємстві, що жодного випадку не було, щоб підприємству надавалася благодійна допомога, а навпаки підприємством неодноразово надавалася така допомога. В разі надання благодійної допомоги, то її можливо оприбуткувати по касі через прибутковий касовий ордер, який підписується головним бухгалтером і касиром, а квитанція, яка є невідємною частиною касового ордера, передається особі, яка робить внесок. Можливо також отримати благодійну допомогу через банківську установу, зарахувавши на відповідний рахунок. Виходячи з вимог Положення про ведення касових операцій - касир Меркулова не могла прийняти кошти по закінченню робочого дня. Як неможна б було прийняти кошти і від ОСОБА_2 на слідуючий день, оскільки б це протирічило б вимогам вищезазначеного документа.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначив, що він вранці 29 вересня 2009 року разом з ОСОБА_4, на автомобілі останнього їздили в держлісгоп. Коли після зустрічі з ОСОБА_2 повернувся ОСОБА_4, то повідомив, що йому потрібні гроші в сумі 2340 грн., щоб забрати вилучену в нього рушницю. Просив позичити в нього таку суму. Але оскільки він такої суми не мав, то гроші ОСОБА_4, через установу банку, перерахувала мати останнього.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд не може згодитися з доводами підсудного та сторони його захисту, що гроші в сумі 2000 грн., які передані йому ОСОБА_4 є благодійним внеском для підприємства, а не сумою хабара зі слідуючих підстав.

Відповідно до Закону України „Про благодійництво та благодійні організації благодійництво добровільна, безкорислива пожертва фізичних та юридичних осіб у поданні набувачам матеріальної, фінансової, організаційної та іншої благодійної допомоги.

Як встановлено в судовому засіданні при передачі коштів в сумі 2000 грн. ОСОБА_4 ОСОБА_2 відсутні ознаки добровільності та безкорисливості. Зазначене повністю підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4, який як в ході досудового слідства так і в судовому засіданні поясняв, що гроші він передав підсудному на вимогу останнього за те, що він не повідомить правоохоронні органи про факт зберігання незареєстрованої зброї та поверне йому вилучену в нього рушницю, на яку в нього був відсутній дозвіл органів внутрішніх справ. Показання ОСОБА_4 узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_6, які дані в судовому засіданні, що після розмови з ОСОБА_2 ОСОБА_4 йому сказав, що потрібно 2340 грн, щоб забрати рушницю.

Про умисел підсудного ОСОБА_2, як службової особи на отримання хабара, свідчать і його дії, якими він спонукав ОСОБА_4 до дачі хабара. Так , встановивши факт незаконного полювання зі сторони ОСОБА_4, ОСОБА_2, скориставшись своїм службовим становищем, вилучив у правопорушника рушницю на яку останній не мав відповідного дозволу. Але під час вилучення зброї, в порушення вимог ст. 265 КпАП України, не склав відповідного документа про вилучення, як не зробив про це і відповідного запису в протоколі про адміністративне правопорушення, який не склав ні в день встановлення факту незаконного полювання, так і не зробив це на слідуючий день вранці, коли на його виклик, в назначений час, зявився ОСОБА_4 до службового кабінету. Доводи підсудного про те, що він не склав протокол зранку 29 вересня 2009 року з тих причин що, правопорушник не мав коштів, не є підставою для його не складання.

Показання ОСОБА_4 узгоджуються також і з діями підсудного в тій частині, що рушниця останнім була повернута ОСОБА_4 лише після того, як він передвав йому 2000 грн., що повністю спростовує доводи підсудного, що він повернув рушницю в звязку з тим, що санкція статті по якій було притягнуто правопорушника до відповідальності не передбачає конфіскації знаряддя полювання.

Не може суд згодитися і з доводами підсудного в тій частині, що він мав намір оприбуткувати кошти, які він отримав від ОСОБА_4 в касі підприємства на слідуючий день оскільки вони спростовуються його фактичними діями.

Як встановлено в судовому засіданні про факт надання коштів в сумі 2000 грн. зі сторони ОСОБА_4 ОСОБА_2 не повідомив ні директора підприємтсва, ні головного бухгалтера, касира,. Не поцікавився яким чином благодійна допомога може бути зарахована на рахунок підприємства. Жодних перешкод взяти реквізити банку і надати їх ОСОБА_4 для перерахування коштів, як благодійної допомоги, в нього не було. Крім того, як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 оприбуткувати кошти від ОСОБА_2Д,, як благодійну допомогу ОСОБА_4, на слідуючий день по касі не можливо, так як це б протирічило Положенню про ведення касових операцій.

За таких обставин суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_3 в тій частині, що 29 вересня 2009 року вранці ОСОБА_2 єгерям говорив, про те що буде надана благодійна допомога і вони матимуть кошти на пальне, оскільки даний свідок знаходиться в службовому підпорядкуванні підсудного і дані показання повністю спростовуються добутими в судовому засіданні доказами.

Крім того вина підсудного в предявленому обвинуваченні підтверджується протоколом огляду місця події ( а.с.11 т.1) згідно якого в службовому кабінеті підсудного ОСОБА_2 було вилучено кошти в сумі 2340 грн, які були вручені ОСОБА_4 для передачі підсудному і на яких в люмінісцентному освітленні чітко було видно напис „хабар, що не заперечувалося і ОСОБА_2 під час вилучення, що це кошти, які передані йому ОСОБА_4

Згідно роздруківки телефонних дзвінків 29.09.2009 року ( а.с. 150 т.1 ) між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 протягом цього дня відбулося чотири телефонні розмови.

Як вбачається зі змісту явки з повинною ОСОБА_2 ( а.с. 14 ) він не заперечував проти того, що він гроші в сумі 2340 грн. отримав від ОСОБА_4 за непритягнення його до адміністративної відповідальності та за неповідомлення відповідних органів про факт зберігання та використання ним незареєстрованої зброї. Тут же ним особисто зазначено, що явку з повинною написав без фізичного і психічного тиску зі сторони працівників міліції.

Також критично суд відноситься і до розписки ( а.с. 28 т.1 ), яка написана ОСОБА_4. що останній вносить благодійний внесок в сумі 2000 грн., оскільки дана розписка написана під диктовку ОСОБА_2, що підтвердив в судовому засіданні і сам підсудний, і суд розцінює це як його бажання перестрахувати себе в разі викриття його неправомірних дій. Крім того зміст самої розписки свідчить проте, що гроші ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 за уникнення від відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Таким чином аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що підсудний ОСОБА_2 своїми умисними діями, які виразилися в одержанні службовою особою хабара у вигляді грошових коштів в розмірі 2000 грн. то тим самим вчинив злочин передбачений ч.1 ст.368 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання підсудному суд приймає до уваги суспільну небезпечність вчиненого підсудним злочину, який законом віднесено до злочинів середньої тяжкості, помякшуючи та обтяжуючи обставини, особу винного.

Як особа, ОСОБА_2 за місцем проживання і роботи характеризується з позитивної сторони, до кримінальної відповідальності притягується вперше, від його дій не наступило тяжких наслідків. Зазначені обставини суд визнає як такі, що помякшують покарання підсудного.

Обставин, які б обтяжували його покарання по справі не встановлено.

Таким чином, виходячи з тяжкості вчиненого підсудним злочину, особи винного, розміру хабара, наявності декількох обставин, що помякшують покарання підсудного суд вважає за необхідне призначити більш мякший вид покарання, який визначений в санкції статті по якій підсудний притягується до відповідальності, також суд вважає за можливе застосувати ст.69 КК України і не застосовувати , при обранні міри покарання, обовязкове додаткове покарання в вигляді позбавлення права обіймати посади повязані з організаційно-розпорядчими функціми.

Щодо речових доказів по справі: а саме 2340 грн., які знаходяться на рахунку в Борзнянській філії ВАТ „Державний ощадний банк України, то як вбачається з матеріалів справи дані кошти для викриття злочинних дій підсудного, як предмет хабара, були передані ОСОБА_4, тобто власником даних коштів є останній. З цих коштів, сума хабара є 2000 грн., а 340 грн. є сума штрафу за вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 85 КпАП України. Виходячи з викладеного суд вважає, що кошти в сумі 2000 грн. підлягають поверненню ОСОБА_4, а 340 грн., слід звернути на користь держави, як розмір штрафу за вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.85 КпАП України. Щодо рушниці ІЖ-27 № 17405, яка була вилучена у ОСОБА_4, то оскільки останній на мав дозволу органів внутрішніх справ на її носіння, зберігання, то її слід передати на зберігання в УМВС України в Чернігівській області.

На підставі викладеного та керуючись ст. 323-324 КПК України суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, і призначити йому покарання в вигляді штрафу в сумі 15000 грн. ( пятнадцять тисяч грн.) з застосуванням ст.69 КК України без позбавлення права обіймати посади повязані з організаційно-розпорядчими функціями.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженому залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази по справі кошти в сумі 2000 грн., які знаходяться на рахунку в Борзнянській філії ВАТ «Державний ощадний банк України»повернути їх власнику ОСОБА_4, а 340 грн. звернути на користь держави, як розмір штрафу за адміністративне правопорушення, рушницю ІЖ-27 № 17405 передати на зберігання до УМВС України в Чернігівській області.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі 15 діб з моменту проголошення вироку.

Суддя Борзнянського райсуду С.Д.Затєєва