Справа № 317/12/15-к
Провадження № 1-кп/317/59/2015

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2015 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
потерпілої: ОСОБА_5
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області, українця, громадянина України, освіта вища (технічна), не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,
Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.10.2014 року, приблизно о 12.00 годині, водій ОСОБА_6 , керуючи мотоциклом «Дніпро-16» з боковим причіпним пристроєм у вигляді бічного колеса і дерев`яних дощок і саморобного причіпного пристрою без реєстраційних номерів та рухаючись по вулиці Степна в с. Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області, не переконався в безпеці перевезення пасажира ОСОБА_5 , яка знаходилась не на пасажирському сидінні, а на місці не передбаченому для перевезення пасажирів, хоча перш ніж розпочати рух він повинен був переконатись, що виконані всі умови, які забезпечать безпеку руху та під час руху напроти будинку АДРЕСА_2 пасажир ОСОБА_5 впала з мотоциклу та отримала тілесні пошкодження.
Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 21.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких:
- п. 21.1. «Дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі, обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення».
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 4736М від 12.11.2014 року, ОСОБА_5 отримала наступні тілесні пошкодження: закриті переломи 2-3 ребер справа, 3-4-5-6-7 ребер зліва зі зміщенням костних фрагментів, що кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості.
Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, які за клопотанням прокурора та за згодою інших учасників були досліджені під час судового розгляду.
Так, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 715/14 від 07.11.2014 року в дорожній ситуації, що склалася, водій мотоциклу «Дніпро-16» ОСОБА_6 для забезпечення безпеки дорожнього руху при перевезенні пасажира повинен був керуватися вимогою п. 21.1 Правил дорожнього руху України.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 4736М від 12.11.2014 року ОСОБА_5 отримала наступні тілесні пошкодження: закриті переломи 2-3 ребер справа, 3-4-5-6-7 ребер зліва зі зміщенням костних фрагментів, що кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості.
Під час досудового розслідування ОСОБА_6 було проведено первинну амбулаторну судову психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 715 від 08 грудня 2014 року, в останнього вбачаються ознаки розладів у вигляді параноїдної шизофренії, епізодичного перебігу, параноїдного синдрому, у зв`язку із чим він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час він також не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Потребує у застосуванні примусових заходів медичного характеру госпіталізації в психіатричну установу із загальним наглядом.
Допитана в ході судового розгляду клопотання в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що дійсно 08 жовтня 2014 року близько 12-00 години дня обвинувачений ОСОБА_6 запропонував підвезти її на своєму мотоциклі. В процесі руху вона не втрималась на дерев`яних дощечках і впала. Цивільний позов до обвинуваченого не заявляла. На суворому покаранні не наполягає.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що вина ОСОБА_6 , у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 286 ч. 1 України повністю доведена.
Таким чином, оцінюючи всі зібрані у кримінальному провадженні докази, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 , своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Разом з тим, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 хворіє на психічну хворобу, що підтверджується висновком первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 715 від 08 грудня 2014 року, згідно якого у останнього вбачаються ознаки розладів у вигляді параноїдної шизофренії, епізодичного перебігу, параноїдного синдрому. Отже, в період скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_6 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_6 також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не здатен правильно сприймати факти, що мають значення по справі, та давати по них правдиві покази. У звязку з цим, останній потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно-небезпечні діяння.
Пунктом 2 частини 1 статті 94 КК України передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Вислухавши думки прокурора, потерпілу ОСОБА_5 та захисника, які вважають, що ОСОБА_6 потребує госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, з урахуванням положень ст. 19 КК України, враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи, психічний стан ОСОБА_6 , характер вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, суд вважає, що суспільно-небезпечне діяння, з приводу якого було розпочато кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, було вчинено ним в стані неосудності.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що клопотання є обґрунтованим, а отже до ОСОБА_6 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом до КУ Запорізька обласна клінічна психіатрична лікарня.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні складають 294 грн. 84 коп. за проведення судово-автотехнічної експертизи № 715/14 від 07.11.2014року.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Враховуючи, що зазначену експертизу було проведено експертами спеціалізованої державної установи: Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУМВС України в Запорізькій області, тому, на думку суду, не підлягають відшкодуванню у якості процесуальних витрат витрати за проведення судової автотехнічної експертизи № 715/14 від 07.11.2014 року Вказані процесуальні витрати необхідно віднести за рахунок держави.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19 ч. 2, 92, 93, 94 КК України, ст. ст. 512, 513, 516 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом - КУ Запорізька обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 не обирався.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити підозрюваному та прокурору.

Суддя ОСОБА_1