Ухвала

іменем україни

4 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7,

за участю прокурора ОСОБА_8,

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002343, за обвинуваченням

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Вінницької області Ситковецького району села Таламаєвки, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 11 серпня 2014 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням на нього обов'язків передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України

Також вироком суду вирішені питання судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2014 року вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України скасовано, а кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу злочину.

Виключено з вироку вказівку про застосування статті 70 КК України.

Ухвалено вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_3 звільнено від призначеного покарання в зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В іншій частині вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості. Вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що путівка на санаторно-курортне лікування не може бути предметом злочину, передбаченого статтею 190 КК України. Також зазначає, що апеляційний суд при звільненні ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв'язку із закінченням строків давності безпідставно не застосував статтю 49 КК України. Крім цього, апеляційний суд закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України і виключаючи з вироку посилання на ст. 70 КК України не вирішив питання стосовно застосування районним судом статей 75, 76 КК України при звільненні ОСОБА_3 від призначеного покарання.

Згідно з вироком суду ОСОБА_3, займаючи посаду генерального директора ТОВ НВП «Спеценергомонтаж», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та маючи право, згідно ст. 11 та ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів «Фонду Соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», затвердженого постановою правління Фонду Соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25 лютого 2009 року № 12, на отримання один раз в рік пільгової путівки до санаторно- курортного закладу України, скористався цим правом на підставі довідки для отримання путівки Ф 070-0 № 1977 від 18 березня 2009 року та в березні 2009 року отримав путівку на санаторно-курортне лікування до ЦМРСЛ «Пуща водиця», де проходив курс лікування з 25 березня 2009 року по 14 квітня 2009 року.

Крім того, в січні 2010 року, ОСОБА_3 не маючи законного права, передбаченого Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів «Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», затвердженого постановою правління «Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності» від 25 лютого 2009 року № 12 з наміром на заволодіння путівкою на санітарно-курортне лікування шляхом шахрайства, з корисливих мотивів, надав до комісії (уповноваженим) із соціального страхування ТОВ НВП «Спеценергомонтаж», яка діє у відповідності до «Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», затвердженого постановою правління «Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності» від 23 червня 2008 року № 25 охорони здоров'я «Міської поліклініки № 18» (Орджонікідзевського району м. Харкова) на ім'я ОСОБА_3, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України № 302 від 27 грудня 1999 року «Про затвердження І форм облікової статистичної документації, що використовується в поліклініках (амбулаторіях), яка згідно висновку експерта № 331 від 27 вересня 2013 року виконана з довідки і № 1977, виданої 18 березня 2009 року на ім'я ОСОБА_3, для одержання путівки в неврологічному санаторії «Пуща водиця», яка була використана як зразок (шаблон) при виготовленні копії, і в первинний зміст якої з застосуванням технічного монтажу за допомогою комп'ютерної техніки (шляхом введення зображення оригіналу документу в комп'ютер) - були внесені зміни, після чого довідка № 1977, видана 18 березня 2009 року на ім'я ОСОБА_3, для одержання путівки в урологічному санаторії в м. Трускавець, була виведена на друк. Внаслідок чого ОСОБА_3 неправомірно, надавши підроблений офіційний документ, шляхом обману, отримав право на одержання путівки Фонду Соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, розташованого за адресою: м. Харків, пл. Конституції, буд. 1 на санітарно-курортне лікування в санаторії «Рубін» м. Трускавець, загальною вартістю 3276,00 грн. за рахунок Фонду, чим завдав останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того, в січні 2010 року, ОСОБА_3 діючи умисно, з наміром на заволодіння путівкою на санітарно-курортне лікування шляхом шахрайства, з корисливих мотивів, завідомо знаючи про підроблений документ, надав до комісії (уповноваженим) із соціального страхування ТОВ НВП «Спеценергомонтаж», яка діє у відповідності до «Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою, працездатності та витратами, зумовленими похованням», затвердженого постановою правління «Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності» від 23 червня 2008 року № 25, довідку для одержання путівки № 1977 від 18 березня 2009 року, комунальної установи здоров'я «Міської поліклініки № 18» (Орджонікідзевського району міста Харкова) на ім'я ОСОБА_3, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України № 302 від 27 грудня 1999 року «Про затвердження форм облікової статистичної документації, що використовується в поліклініках (амбулаторіях), яка згідно висновку експерта № 331 від 27 вересня 2013 року виконана з довідки № 1977, виданої 18 березня 2009 року на ім'я ОСОБА_3, для одержання путівки в неврологічному санаторії «Пуща водиця», яка була використана як зразок (шаблон) при виготовленні копії, і в первинний зміст якої з застосуванням технічного монтажу за допомогою комп'ютерної техніки (шляхом введення зображення оригіналу документу в комп'ютер) - були внесені зміни, після чого довідка № 1977, видана 18 березня 2009 року на ім'я ОСОБА_3, для одержання путівки в урологічному санаторії в м. Трускавець, була виведена на друк.

В своїх запереченнях захисник ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3, просить залишити оскаржуване рішення апеляційного суду без зміни. Вважає доводи касаційної скарги прокурора необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_8, який просив касаційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, думку захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3, які заперечували проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що подана касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 419 КПК України при скасуванні або зміні судового рішення в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку чи ухвали.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в обґрунтування рішення про відсутність у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, апеляційний суд зазначив, що ні право на одержання путівки Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності ні саме путівка на санаторно-курортне лікування не може бути предметом злочину, передбаченого ст. 190 КК України.

Однак колегія суддів не може погодитися з таким висновком з огляду на наступне.

Частина 1 статті 190 КК України передбачає настання кримінальної відповідальності за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому, особливістю предмета шахрайства є те, що ним може бути як чуже майно, так і право на майно. З огляду на це, предметом даного злочину та злочинів проти власності взагалі можуть бути також документи, які виконують роль грошового еквівалента і надають майнові права без будь-якого додаткового оформлення (цінні папери, білети грошово-речової лотереї, талони на паливно-мастильні матеріали, білети на проїзд транспортом тощо).

Надання послуг із санаторно-курортного лікування й оздоровлення застрахованих осіб є одним із видів соціальних послуг, які надаються згідно із Законом України від 18 січня 2001 року № 2240-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Санаторно-курортна путівка є документом, який надає застрахованій особі та члену її сім'ї право на отримання відповідних послуг у санаторно-курортному закладі (зазначеному в путівці) протягом указаного в ній терміну.

З огляду на викладене, є передчасним висновок суду апеляційної інстанції про відсутність предмету інкримінованого ОСОБА_3 досудовим слідством кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім цього, колегія суддів вважає необхідним звернути увагу апеляційного суду на те, що в резолютивній частині рішення, при звільненні особи від покарання на підставі ст. 75 КК України, необхідно посилатися на ст. 49 КК України.

Апеляційний суд Харківської області постановляючи 6 листопада 2014 року ухвалу та скасовуючи вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України і виключаючи з вироку районного суду посилання на ст. 70 КК України, не вирішив питання стосовно застосованих районним судом при звільненні від покарання призначеного ОСОБА_3 норм кримінального закону, а саме ст. 75, ст. 76 КК України.

У зв'язку з цим, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно ретельно дослідити зібрані у справі докази й дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку.

Керуючись статтями 433-436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2014 року щодо ОСОБА_3 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження щодо нього в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ ___________________

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4