Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5468/15-к
У Х В А Л А

10 серпня 2015 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

скаржника - ОСОБА_4 ,

адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_4 у скарзі вказує, що 23.06.2015 під час судового розгляду його скарги суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_6 , ним було повідомлено про вчинення кримінального правопорушення, зокрема, невиконання судових рішень, а саме ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2014, окремої ухвали цього ж суду від 15.05.2014, ухвали апеляційного суду Черкаської області від 04.09.2012, ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.09.2014 та 28.04.2012. Однак прокурором ОСОБА_3 , який також був присутнім в судовому засіданні в порушення статті 214 КПК України не внесені відомості про них (злочини) в Єдиний реєстр досудових розслідувань.

В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримав, просив її задоволити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував та зазначив, що скарга не підлягає до задоволення, оскільки відомості, викладені у зверненні ОСОБА_4 не містили даних, які слугували б підставами для внесення відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Так, заслухавши в судовому засіданні звукозапис судового засідання, яке відбувалось 23.06.2015 (справа №711/4692/15-к, провадження №1-кс/711/1395/15) ОСОБА_4 , даючи пояснення слідчому судді вказував, що слідчі та прокурори систематично не виконують судові рішення, а саме ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2014, окремої ухвали цього ж суду від 15.05.2014, ухвали апеляційного суду Черкаської області від 04.09.2012, ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.09.2014 та 28.04.2012 тощо.

Поняття невиконання судового рішення в розумінні диспозиції статті 382 КК України полягає у невжитті службовою особою, до якої звернуто виконання судового рішення, що набрало законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання.

Так, досліджені відомості, які містяться в ухвалі та окремій ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2014, вказують на істотні порушення кримінально-процесуального закону, допущені органом досудового слідства і судом при розгляді кримінальної справи відносно ОСОБА_4 .

Судові рішення судів касаційної інстанції, як і рішення судів першої та апеляційної інстанції не можна розцінювати як джерело повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, так як інформація, яка міститься в них містить в собі факти виявлених порушених прав ОСОБА_4 та вказівок на поновлення його порушених прав. Оцінка цих фактів мала здійснюватися прокурором під час проведення додаткового досудового розслідування та включає в себе поняття самостійного виявлення з будь-якого джерела (в даному випадку судових рішень) обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Само по собі поняття «самостійне виявлення», яке міститься в диспозиції частини 1 статті 214 КПК України, це є професійна діяльність, яка вимагає спеціалізації та ґрунтовного правового підготовлення. Встановлення злочину здійснюється за умов дослідження різних типів фактичних обставин. А тому, не можна розцінювати як злочин можливу професійну непідготовленість працівника прокуратури, який першим отримав для виконання вищевказані рішення, або в подальшому їх виконував.

З метою недопущення таких фактів саме на суд покладається обов`язок захисту прав людини, які можуть бути поновленні через реалізацію прав оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування (Кримінальний процесуальний кодекс, 2012).

Як зазначалось вище, положення статті 214 КПК України встановлює невідкладність, але не пізніше 24 годин, внесення відомостей до реєстру.

Згідно отриманого в судовому засіданні витягу із кримінального провадження 03.07.2015 до ЄРДР внесені відомості за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 374 КК України на підставі самостійно виявлення слідчим кримінального правопорушення із відомостей отриманих в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2014, а тому слідчий суддя вбачає бездіяльність слідчого, яка полягає лише у порушенні строків, визначених статтею 214 КПК України. Таке порушення не можна розцінювати як кримінальний злочин в розумінні частини 1 статті 2 КК України.

Виступ ОСОБА_4 в судовому засіданні під головуванням слідчого судді ОСОБА_6 не можна розцінити як повідомлення про злочин, а лише як обґрунтування доводів своєї скарги, а тому прокурор ОСОБА_3 діяв у межах повноважень, встановлених Кримінально-процесуальним кодексом України та положенням про порядок ведення ЄРДР при внесенні до Реєстру.

Отже, на думку слідчого судді, скарга є безпідставною та необґрунтованою, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись статтями 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1