УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня
2007 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Тернопільської

області в складі:

головуючого: Подковського О.А.

суддів: Вавріва І.З., Гавриш Г.П.

з участю прокурора Гузіка Й.М.

потерпілого ОСОБА_1.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальну справу за
апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1., на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 08
лютого 2007 року, яким засуджено:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1 Тернопільської
області, українця, громадянина України, із
середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні одну
неповнолітню дитину, раніше несудимого

за ч.1 ст. 296 ч.2 КК України, із застосуванням ст.69 КК
України, до штрафу в розмірі

1 500 грн.

Цивільний позов потерпілого
ОСОБА_1. залишено без розгляду.

Згідно вироку
суду ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що він 7 січня 2007 року
близько 22 год. 30 хв.,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в будинку культури с В. Бережці
Кременецького району став безпричинно словесно ображати ОСОБА_1. і запропонував
йому вийти з приміщення будинку культури, після чого з хуліганських спонукань,
грубо порушуючи громадський порядок,
виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою
зухвалістю, наніс останньому удар кулаком в обличчя, заподіявши тілесні
ушкодження у вигляді забійної травми
обличчя, а також кілька ударів в область спини. Втративши рівновагу

Справа № 11-110 Головуючий у першій інстанції: Мочальська В.М.

Категорія: ст.296 ч. 1 КК України Доповідач: Ваврів І.З.

2

ОСОБА_1. впав на землю, а ОСОБА_2., висловлюючись
нецензурними словами, продовжував наносити йому удари ногами по різних частинах
тіла, внаслідок чого він втратив свідомість.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1., наводячи доводи, що
призначене засудженому покарання є занадто м'яким і не відповідає тяжкості
вчиненого ним злочину, просить в зв'язку з цим вирок суду скасувати,
постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2. покарання у виді обмеження
волі строком на 4 роки, а також повністю задовольнити його цивільний позов,
стягнувши із засудженого в його користь 900 грн. заподіяної йому матеріальної
шкоди та 14 000 грн. моральної шкоди.

Заслухавши
суддю-доповідача, міркування прокурора, який вважає вирок суду законним та
обґрунтованим і тому просить залишити його без зміни; потерпілого ОСОБА_1.,
який, підтримавши подану ним апеляцію, вважає, що суд необгрунтовано застосував
до засудженого ст.69 КК України і призначив йому занадто м'яке покарання, а
також безпідставно залишив його цивільний позов без розгляду, а тому просить
даний вирок скасувати і постановити новий, яким призначити ОСОБА_2. покарання у виді 4 років обмеження волі та
стягнути в його користь заподіяні матеріальні та моральні збитки;
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція потерпілого ОСОБА_1. до задоволення не підлягає, виходячи з
наступного.

Суд правильно
встановив фактичні обставини справи та зробив обґрунтований висновок про
доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, що по суті, в апеляційній скарзі
разом із кваліфікацією дій засудженого не оспорюється.

Покарання
ОСОБА_2. призначено судом відповідно до положень Загальної частини
Кримінального кодексу України, з додержанням вимог СТ.65 КК України, з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого
ним злочину, даних про особу винного, а також всіх обставин справи.

На думку судової
колегії, суд першої інстанції, призначаючи покарання, обґрунтовано врахував в
якості обставин, що пом'якшують покарання щире каяття засудженого, те, що він
повністю визнав свою вину, має на утриманні неповнолітню дитину.

Колегія суддів
вважає, що вказані обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого ОСОБА_2. злочину і з урахуванням особи винного, який вперше
притягується до кримінальної відповідальності і позитивно характеризується за
місцем свого проживання давали підставу суду застосувати ст.69 КК України і
призначити засудженому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в
санкції статті Особливої частини цього кодексу.

3

Тому доводи потерпілого в
цій частині судова колегія до уваги не приймає.

Крім того, колегія суддів вважає, що виходячи з матеріалів справи, суд вірно
надав потерпілому можливість звернутися до суду з позовом про відшкодування
збитків заподіяних злочином в порядку цивільного судочинства, роз'яснивши у
вироці його право на звернення до суду.

Аналізуючи
вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до переконання, що вирок суду
є обґрунтованим і законним. Будь-яких передбачених
ст.367 КПК України підстав до його зміни чи скасування не виявлено при
перевірці справи в апеляційному порядку, а тому апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_1. до задоволення не
підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу потерпілого ОСОБА_1. залишити без задоволення,
а вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 лютого
2007 року відносно ОСОБА_2 - без зміни.