Справа №1- 53/2008 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2008 року. Варвинський районний суд Чернігівської області

в
складі головуючого-судді Семенченка О.М.,

з
участю секретаря Дейкун Ю.І,

прокурора
Рубана О.Б.,

підсудного ОСОБА_1,

захисника
ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Варва кримінальну справу
по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця та жителя с.
Богдани Варвинського району
Чернігівської області, громадянина України, освіта неповна середня,
неодруженого, учня Дігтярівського професійного аграрного ліцею, раніше судимого
за ч. 1 ст. 186 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненні злочину,
передбаченого ст.185 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
10 липня 2008 року, близько 22 години, повторно, з метою таємного
викрадення чужого майна, прибув до приміщення, де розміщена пилорама, що знаходиться в с. Богдани
Варвинського району Чернігівської області і належить громадянину ОСОБА_3, через
отвір в підлозі проник всередину
приміщення, де за допомогою молота демонтував електродвигун асинхронного типу
4АМ225М892 та таємно викрав статор даного електродвигуна з електрообмоткою
вартістю 827 гривень, після чого з місця злочину зник та викраденим розпорядився за власним розсудом.

Своїми умисними діями, що виразилися
в таємному викраденні чужого майна з
проникненням в приміщення чи сховище,
ОСОБА_1 вчинив
злочин, передбачений ст.185 ч.3 КК України.

Як на досудовому слідстві, так і в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1
визнав себе винним за висунутим йому обвинуваченням і підтвердив, що вчинив
зазначений вище злочини за наведених обставин. Крім того, підсудний ОСОБА_1
пояснив, що він проживає разом зі своєю сестрою в с. Богдани, яка його утримує.
Статор двигуна він викрав у зв'язку з тяжким матеріальним становищем, щоб здати
на металобрухт і заробити гроші. У
вчиненому щиро кається та просить суворо не карати.

Окрім визнання вини самим підсудним
у вчиненні ним зазначеного злочину, його вина підтверджується наступними доказами:

– протоколом
огляду місця подій (а.с. 4);

– актом виявлення та вилучення (а.с. 9);

– акт добровільної видачі (а.с. 10);

– протокол огляду предметів (а.с. 64, 67, 72);

– висновком експерта, згідно якого вартість викрадено
майна становить 827 гривень (а.с. 11-26);

– та іншими матеріалами справи.

За клопотанням підсудного судом було визнано
недоцільним дослідження таких доказів по справі, як показання
свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового слідства стосовно
фактичних обставин, які правильно розуміє
підсудний і ним не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_3 в судове засідання не з”явився,
хоча він був викликаний до суду у встановленому законом
порядку. Тому суд визнав за можливе розглядати справу без участі потерпілого.

За
таких обставин суд прийшов до
переконання, що підсудний ОСОБА_1 своїми діями вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України,
як таємне викрадення чужого майна,
поєднане з проникненням в приміщення, за що і повинен нести кримінальну
відповідальність.

Обираючи вид та
міру покарання підсудному ОСОБА_1, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого
злочину, обставини вчинення злочину та особу підсудного.

Суд бере також до
уваги, що 13 лютого 2008 року Варвинським районним судом ОСОБА_1 був засуджений
за ст. 186 ч. 1 КК України до одного року позбавлення волі, із застосуванням
ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік. 27 червня 2008 року Варвинським
районним судом ОСОБА_1 був засуджений за ст. 185 ч. 2 КК України до трьох років
позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на два
роки. Проте, на шлях виправлення не став, не виконав покладених на нього
обов'язків судом, вчинив повторний
злочин в період відбування покарання.

Підсудний
ОСОБА_1 за місцем проживання та
навчання характеризується з негативного боку.

Відповідно до ст. 66 та 67 КК України обставиною, що пом'якшує покарання підсудного,
є щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину
повторно.

Тому суд вважає, що підсудному
ОСОБА_1 слід призначити покарання у виді позбавлення волі з відбуванням
покарання у кримінально-виконавчій установі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину
покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за новим
вироком.

Цивільний позов по справі не
заявлено.

Підстав для зміни міри запобіжного
заходу у виді арешту на інший суд не
вбачає. Період затримання та перебування під арештом підсудного ОСОБА_1 слід
зарахувати в період відбування призначеного покарання.

Питання щодо речових доказів слід
вирішити у відповідності до ст. 81 КПК
України.

Керуючись ст. 321-324 КПК України,
суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.3 ст.185 КК України і
призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків,
шляхом часткового приєднання невідбутого
покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного цим вироком, і визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і шість
місяців з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Початок призначеного строку відбування покарання
засудженому ОСОБА_1 відраховувати з дня його затримання 31 липня 2008 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1
у виді тримання під вартою, до набрання чинності вироком суду залишити без
змін.

Речові докази, статор з обмоткою та
сумку з мідним дротом, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_3, передати його
власникові, а молот, який знаходиться на зберіганні у Варвинському РВ
УМВС України в Чернігівській області - йо власниці ОСОБА_4.

На вирок суду може бути подана
апеляція до Чернігівського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня його
проголошення.

Суддя
підпис О.М.
Семенченко

Копія вірна: суддя Варвинського

Районного
суду О.М. Семенченко