Справа № 158/1243/14-к Провадження №11-кп/773/103/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 345 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря ОСОБА_6 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ківерцівського районного суду від 29 грудня 2014 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, одружений, несудимий,

засуджений за ч. 2 ст. 345 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підстав ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року 6 місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу цих органів та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_8 в користь потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по 1000 грн. кожному моральної шкоди

Вироком вирішено також долю речових доказів.

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним в тому, що 14 березня 2014 року, біля 12 год. в адміністративному приміщенні Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області умисно заподіяв дерев`яною лавкою працівникам правоохоронних органів лейтенанту міліції ОСОБА_10 та майору міліції ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на руках та плечах останніх, при цьому висловлював погрози щодо них, їх родичів та знищення їх майна шляхом підпалу у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків.

В особистій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу злочину. Заперечує нанесення працівникам правоохоронних органів будь-яких ушкоджень та посилається на те, що ні досудовим, ні судовим слідством не зібрано доказів його вини, суд першої інстанції належно не оцінив зібраних доказів, безпідставно дійшов висновку про наявність у його діях складу злочину, передбаченого ст. 345 КК України. Зазначає, що обвинувачення побудоване фактично на показаннях ОСОБА_11 , які не узгоджуються з показаннями інших свідків.

Крім того, не погоджується із стягнутою з нього в користь ОСОБА_11 та ОСОБА_10 моральною шкодою, розмір якої, на його думку, є завищеним.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляції, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляцію, заперечення на неї прокурора та потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляція до задоволення не підлягає.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_8 злочину при обставинах, викладених у вироку, грунтується на доказах, досліджених судом в судовому засіданні, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч. 2 ст. 345 КК України.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на показаннях потерпілих та свідків, а також частково визнавальних показаннях самого обвинуваченого ОСОБА_8 , який визнав, що 14 березня 2014 року, біля 12 год. в приміщенні Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській між ним та працівниками міліції дійсно виник конфлікт, під час якого він розмахував дерев`яною лавкою, однак нікому ніяких ушкоджень нею не завдавав.

З показань потерпілого ОСОБА_11 вбачається, що 14 березня 2014 року, біля 12 год. йому стало відомо, що в приміщенні паспортного столу перебуває ОСОБА_12 , якого в рамках кримінального провадження необхідно було допитати як очевидця злочину, з цією метою він разом із ОСОБА_10 зайшли у приміщення паспортного столу, представились і він запропонував ОСОБА_12 пройти з ним для проведення допиту. Однак, його батько ОСОБА_8 заперечив проти цього, поводив себе агресивно, а коли працівники міліції намагались вручити ОСОБА_12 повістку схопив лавку та завдав нею тілесні ушкодження йому та ОСОБА_10 .

Потерпілий ОСОБА_10 підтвердив показання ОСОБА_11 та показав в зазначений час та день ОСОБА_11 запросив його бути присутнім при запрошенні ОСОБА_12 на допит. Під час даних дій, батько ОСОБА_12 ОСОБА_8 , який також перебував у приміщенні паспортного столу агресивно зреагував на запрошення його сина на допит та наніс лавкою удари йому по руці, ОСОБА_11 по плечу.

Спричинення потерпілим тілесних ушкоджень та їх тяжкість підтверджується висновками судово-медичних експертиз № 29 і 31 від 17.03.2014 року, згідно яких під час огляду у ОСОБА_11 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден та синців на зовнішній поверхні лівого плеча, а у ОСОБА_10 синець на пальці лівої руки.

При цьому, висновками судово-медичних експертиз не виключається спричинення потерпілим тілесних ушкоджень саме за обставин та в часі, зазначених потерпілими.

Показання потерпілих об`єктивно підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які підтвердили наявність конфлікту 14 березня 2014 року між потерпілими та обвинуваченим.

Самим обвинуваченим також не заперечується факт конфлікту між ним, лейтенантом міліції ОСОБА_10 та майором міліції ОСОБА_11 за вказаних у вироку обставин, а також факт погрози.

Суд першої інстанції належним чином дослідив ці та інші докази по кримінальному провадженню, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а також не спростовані у апеляційній скарзі, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення ОСОБА_8 .

При цьому, суд обґрунтовано, з наведенням у вироку відповідних мотивів, відхилив доводи обвинуваченого про те, що тілесних ушкоджень під час конфлікту з працівниками міліції ним не наносилось.

Обставини, які б ставили під сумнів достовірність зібраних у справі доказів та правильність висновків суду про винність ОСОБА_8 у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 345 КК України, не встановлено.

При перевірці справи також не встановлено порушень кримінально-процесуального закону, які б могли перешкодити суду, повно і всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване рішення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Рішення суду щодо цивільних позовів вирішено у відповідності до вимог діючого законодавства, а розмір моральної шкоди, завданої потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , визначено, виходячи з вимог розумності та справедливості, з врахуванням характеру та ступеня тяжкості вчиненого злочину, матеріального стану особи, яка завдала шкоду.

Підстав для скасування вироку суду першої інстанції з закриттям кримінального провадження, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404-405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду від 29 грудня 2014 року без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту оголошення та може бути оскаржена безпосередньою до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом трьох місяців з часу набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді