Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
Верещак В.М. і Гошовської Т.В.,
та засудженої
в судовому засіданні 13 березня 2008 року в м. Києві кримінальну справу за
поданням Генерального прокурора України про скасування судових рішень у справі
Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 5 вересня 2001 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1

таку, що не має судимості,

засуджено:

за ч. 2
ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік;

за ч. 5
ст. 27 і ч. 1 ст. 358 КК України до позбавлення волі на строк 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_1. за сукупністю
злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно
призначено покарання - 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнено від
відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі п. “б” ст. 1 Закону України “Про амністію”
від 24 червня 1998 року ОСОБА_1. звільнено від покарання.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29
березня 2002 року вирок змінено, замість ст. 70 КК України застосовано ст. 42
КК України (1960 року). В решті вирок залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України від 3 грудня 2002 року вирок залишено без
зміни.

Ухвалою спільного засідання Судової палати у кримінальних
справах та Військової судової колегії
Верховного Суду України від 30 травня 2005 року у задоволенні клопотання
Генеральної прокуратури України про перегляд судових рішень в порядку
виключного провадження у зв'язку з істотними порушеннями вимог
кримінально-процесуального закону, які істотно вплинули на правильність
судового рішення, відмовлено.

За вироком суду ОСОБА_1визнано винною у тому, що вона
10.06.1998 року за попередньою змовою з іншими особами з метою придбання права
на індивідуальне майно ОСОБА_2. - квартиру АДРЕСА_1, запросила останнього з
дружиною ОСОБА_3. для оформлення біржового контркту з купівлі-продажу квартири до брокерської
контори № 008 Азовської універсальної товарної біржі в приміщенні кікотеатру
ім. Шевченка (м. Маріуполь, пр. Ілліча, 59). Після написання подружжям ОСОБА_2
заяв про згоду на укладення контракту з ОСОБА_1, яка пообіцяла заплатити за
купівлю квартири, брокер ОСОБА_4, кримінальне переслідування щодо якого закрито
у зв'язку зі смертю,оформив 3 екземпляри контракту. Однак
ОСОБА_3ідмовився їх підписати, пояснивши, що йому не сплатили за продаж
квартири. ОСОБА_1і ОСОБА_5, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження
у зв'язку з його розшуком, вмовляли поставити свій підпис на контракті,
обіцяючи заплатити після заповнення ним розписки про отримання грошей. ОСОБА_2,
не підозрюючи обман, написав розписку про нібито отримання ним грошей від
ОСОБА_1. Після цього вони відправилися до найближчої нотаріальної контори, де
нібито ОСОБА_1намірялася передати гроші ОСОБА_2, але, не заставши нотаріуса, домовилися
завершити офромлення контракту наступного дня після сплати грошей, про що
ОСОБА_2попередив брокера ОСОБА_4.

ОСОБА_1і ОСОБА_5, використовуючи дружні зв'язки з
ОСОБА_4м, показавши йому розписку ОСОБА_2про отримання грощей від продажу
квартири, вмовили видати екземпляри контракту для підробки підпису в графі
контракту “Продавець”. ОСОБА_4 з користі, за обіцяну ОСОБА_5им винагороду,
вступивши в злочинний зговір з ОСОБА_1і ОСОБА_5им, видав їм контракт.
ОСОБА_1пробувала підробити підпис ОСОБА_2, але їй не вдалося і ОСОБА_5 запросив
до брокерської контори знайомого ОСОБА_6, кримінальне переслідування щодо якого
закрито по амністії. Останній вступив з ними в змову і в їх присутності в
екземплярах контракту поставив від імені ОСОБА_2підписи в графі “Продавець”,
чим вчинив підробку документу.

ОСОБА_1поставила свої підписи в контракті як покупець,
незаконно надбавши право на майно ОСОБА_2, ОСОБА_4 2 екземпляри контракту
передав їй для подальшого використання при оформленні права власності та
заволодінні квартирою. Один їз екземплярів ОСОБА_1надала в БТІ м. Маріуполя і
отримала право власника квартири, заподіявши ОСОБА_2 матеріальну шкоду.

ОСОБА_1також визнана винною у тому, що за вказаних
обставин у співучасті підмовила ОСОБА_4 до вчинення злочину, використала
підроблений документ.

ОСОБА_115.01.2005 року звернулася до Генеральної
прокуратури України зі скаргою на незаконність постановлених щодо неї судових
рішень.

Генеральною прокуратурою України для перевірки слідчим
шляхом доводів, викладених ОСОБА_1, було
винесено постанову про призначення розслідування нововиявлених обставин та
направлено до прокуратури Донецької області для організації розслідування.

При розслідуванні нововиявлених обставин ОСОБА_1надала
розписки ОСОБА_2про отримання ним авансу за квартиру. Сам ОСОБА_2не заперечує
отримання частини грошей і написання ним розписки про сплату йому
ОСОБА_1зазначених сум. Так, зі змісту останньої розписки на суму 2459 грн. від
10.06.1998 року вбачається, що суми, вказані в попердніх розписках, також були
отримані в рахунок оплати за квартиру, а не в якості оплати за комунальні
платежі, як про це стверджує ОСОБА_2. (т.1, а.с.70-71, 243, 359). Однак доводи
ОСОБА_1з цього приводу при розслідуванні нововиявлених обставин не спростовано.

Також не спростовано доводи ОСОБА_1з приводу отримання
ОСОБА_7за оформлення документів на квартиру поАДРЕСА_1 780 млн. куп. від ОСОБА_1та подальшого їх
використання. (т.1,

а.с. 71-зв., 244, 356).

Для вирішення питання про винність ОСОБА_1у інримінованих
їй злочинах істотне значення мають показання свідка ОСОБА_5, який приймав
участь при підробці угоди купівлі-продажу квартири. Проте ОСОБА_5 на досудовому
слідстві та судовому розгляді справи не допитувався. Під час розслідування
нововиявлених обставин його також не
допитано, оскільки він переховується від слідства і перебуває в розшуку. (т.2,
а.с. 74; т. 10, а.с. 114).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від
25.12.1996 року за ОСОБА_2ом визнано право користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1. Зазначене рішення
прийнято судом, зокрема, з повідомленням ОСОБА_2ом суду про те, що він має дуже
поганий зір і йому доводилося тривалий час лікуватися. Згідно з наданою
Жовтневим районним судом м. Маріуполя інформацією, зазначену цивільну справу за
сплином термінів зберігання знищено. Однак, як убачається з матеріалів
розслідування нововиявлених обставин, ОСОБА_2на час прийняття судом рішення
інвалідом не був. (т. 1, а.с. 454).

Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_1, яка підтримала подання
Генерального прокурора України та просила скасувати судові рішення, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що
подання Генерального прокурора України не може бути задоволеним з таких
підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 4005 КПК України, нововиявленими
обставинами визнаються, зокрема, всі інші обставини, які не були відомі суду
при винесенні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше
виявленими обставинами доводять неправильність засудження або виправдання
підсудного.

Органи досудового слідства в результаті слідчої перевірки дійшли висновку
про те, що нововиявленими обставинами необхідно вважати:

-наявність розписок від ОСОБА_2, наданих ОСОБА_1, що підтверджують, на
думку органів досудового слідства факт оплати ОСОБА_1вартості спірної квартири:

- отримання ОСОБА_7від ОСОБА_1за оформлення цієї квартири 780 млн. куп.;

- прогалина в доказах - не був допитаний ні в ході досудового слідства, ні
в ході судового розгляду справи свідок ОСОБА_5, який брав безпосередньо участь
в підробці договору купівлі-продажу квартири через те, що він перебуває у
розшуку;

- що на час постановлення рішення Жовтневого районного суду

м. Маріуполя від 25.12.1996 р. яким за ОСОБА_2 визнано право користування
спірною квартирою ОСОБА_2 е був визнаний інвалідом.

Проте з такими твердженнями погодитись не можна.

Як убачається із матеріалів справи, всі зазначені вище обставини були
відомі судовим інстанціям, вони були досліджені у сукупності із іншими доказами
та їм була дана належна оцінка при постановленні відповідних рішень, зокрема при постановленні
вироку Іллічівським районним судом м. Маріуполя від 5 вересня 2001 р. щодо
ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 27

і ч. 1 ст. 358 КК України; при постановленні ухвали колегією суддів палати
у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області від 29 березня 2002
р.;

- при постановленні ухвали колегії судді палати у кримінальних справах
Верховного Суду України від 3 грудня 2002 р.;

- при постановленні ухвали спільного засідання Судової палати у
кримінальних справах та Військової судової колегії Верховного Суду України від
30.05.2005 р.

При перевірці доводів ОСОБА_1в апеляційному, касаційному і в порядку
виключного провадження судові інстанції дійшли обґрунтованого висновку про
безпідставність вимог ОСОБА_1.

Крім того, деякі тези у поданні викликають сумнів щодо взагалі допустимості
їх відносно обвинувачення ОСОБА_1у вчинених злочинах. Так, не мотивовано доводи
подання щодо обґрунтованості визнання ОСОБА_2інвалідом при розгляді цивільної
справи Жовтневим райсудом м. Маріуполя 25.12.1996 р., який визнав за ОСОБА_2ом
право власності на спірну квартиру. Рішення районного суду чинне і на сьогодні.
Не ясно, яким чином інвалідність ОСОБА_2вплинула на склад злочину,
інкримінованого ОСОБА_1.

Не зрозуміло, яке відношення до вчинення злочинів ОСОБА_1має факт отримання
ОСОБА_7780 млн. куп.-крб. для оформлення документів на спірну квартиру через
те, що у самому поданні констатується, що угода купівлі-продажу квартири між
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 була підроблена.

За таких обставин зазначені у поданні факти неможливо розцінити як
нововиявлені обставини, що не були відомі судовим інстанціям при постановленні
ними рішень, а тому у задоволенні подання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів Верховного Суду
України,

у х в а л и л а :

У задоволенні подання Генерального прокурора України відмовити.

Судді:

В.Г. Жук
В.М. Верещак
Т.В. Гошовська