ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/2675/15-к (пр. № 1-кп/201/140/2015), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Варкута Російської Федерації, є особою без громадянства, освіта повна середня, не одруженої, раніше не судимої, не працюючої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_4 10 січня 2015 року близько 01.30 години, перебуваючи у приміщенні кухні, розташованої у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_5 , намагаючись припинити словесний конфлікт з останнім, схопила у праву руку зі столу кухонний ніж з білим руків`ям та прямим клинком. Тримаючи у руці зазначений кухонний ніж, обвинувачена ОСОБА_4 , не передбачивши можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була та могла їх передбачити, знаходячись спиною до потерпілого ОСОБА_5 , через праве плече, відмахнулась у напрямку останнього, який в цей момент знаходився обличчям до неї, в результаті чого, влучила клинком ножа в праву нижню поверхню черевної порожнини потерпілого, чим спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки, яке за своїм характером відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі та підтвердила фактичні обставини щодо вчиненого нею діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченої у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченої в спричинені необережного тяжкого тілесного ушкодження, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченої, яка характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення та одразу надала потерпілому медичну допомогу безпосередньо після вчинення останнього, свою вину визнала в повному обсязі та щиро розкаялася у вчиненому, що суд відносить до пом`якшуючих її покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останньої обставин, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, а також думки потерпілого, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченій слід призначити покарання у виді обмеження волі, однак зі звільненням останньої від відбування покарання з випробувальним терміном в порядку, передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання на думку суду буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, конкретним обставинам та наслідкам його вчинення, даним про особу обвинуваченої, а також обставинам, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , встановлених судом, що на думку суду, свідчить про недоцільність призначення останній покарання, пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, суд вважає, що звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням посприяє подальшому виправленню вказаної особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити їй покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання, якщо вона протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на неї обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази куртку чорного кольору - залишити за належністю ОСОБА_4 ; губку жовтого кольору, футболку, ножі залишити за належністю ОСОБА_5 ; зразки крові, осад та залишки витяжки, водні змиви, порівняльні зразки, які зберігаються у камері схову речових доказів Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (квитанція № 606 від 16 лютого 2015 року) знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1