Справа №
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2008 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в
складі:

головуючого-судді: Ротаєнко
Д.С.

при секретарі: Побережець
І.І.

з участю прокурора: Мінька
В.К.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця
с.Ботвинівка Христинівського району Черкаської області, українця, громадянина
України, освіта середня не працюючого, не одруженого, раніше судимого 16
березня 1995 року військовим судом Чернігівського гарнізону за ч.3 ст.213 КК
України до 1 року позбавлення волі умовно з іспитовим строком на 1 рік,
судимість погашена, жителя АДРЕСА_1, зареєстрованого в с.Ботвинівка
Христинівського району Черкаської області

за ч.
1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и
в :

ОСОБА_1 13 серпня 2008 року о 19 годині 30 хвилин,
перебуваючи в домоволодінні по вул.АДРЕСА_1 умисно наніс удар кулаком в область
обличчя та грудної клітки, і, поваливши на підлогу, наніс декілька ударів
ногами в область обличчя та тулуба ОСОБА_2, спричинивши тим самим їй тілесні
ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров»я
у вигляді : синця лиця, струсу головного мозку, перелом кісток носа, перелом
2-3 та 6-7 ребер зліва.

Підсудний
на стадії досудового та судового слідства свою вину визнав повністю, у
вчиненому щиро розкаявся, пояснивши при цьому, що наніс потерпілій тілесні
ушкодження у зв»язку із її негативною поведінкою. Не заперечує проти засудження
з наданням іспитового строку.

Потерпіла
у судове засідання не з»явилася по невідомій суду причині про час і місце
розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Крім
визнання вини підсудним під час судового слідства, його вина у вчиненні злочину
доведена доказами добутими в установленому законом порядку в ході досудового
слідства, які за заявою учасників судового розгляду згідно ст. 299 КПК України
в судовому засіданні, крім показань підсудного, постанови про порушення
кримінальної справи (а.с.1), висновку судово-медичної експертизи № 232мд/629
від 25 серпня 2008 року, згідно якої у ОСОБА_2,1962 року народження, виявлено
синець лиця, струс головного мозку, перелом кісток носа, переломи 2-3 та 6-7 ребер
зліва, що утворились від дії тупих твердих предметів, цілком можливо в час та
при обставинах, вказаних в постанові, відносяться до ушкоджень середнього
ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров»я (а.с.31-32), та
характеризуючих даних особу підсудного, не досліджувались, оскільки, фактичні
обставини справи ними не оспорюються.

Судом
з"ясовано чи правильно розуміють
підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає
сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз"яснено їм,
що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні
обставини справи у апеляційному порядку.

Оцінюючи
зібрані у справі докази, в їх сукупності, в результаті повного, всебічного та
об"єктивного дослідження їх в судовому засіданні, суд вважає, пред"явлене обвинувачення доведеним.

Дії
ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості
тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя,
але таке, що спричинило тривалий розлад здоров»я.

Призначаючи
підсудному покарання, суд виходить з характеру та ступеня суспільної
небезпечності та тяжкості вчиненого злочину, характеристики підсудного яка за
місцем проживання є негативною.

Обставинами,
що пом»якшують покарання підсудного, суд визнає щире каяття, активне сприяння
розкриттю злочину.

Обставин,
що обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

Враховуючи
те, що підсудним вчинено злочин середньої тяжкості, він раніше судимий, але
судимість погашена, хоча і негативно характеризується, суд вважає, що його
виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і находить за
можливе призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши його
від відбування покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку
не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки. Суд
вважає, що підстав для застосування відносно нього іншого виду покарання,
передбаченого ч.1 ст.122 КК України, ст. ст.69, 69-1 КК України немає,
оскільки, відсутні в сукупності обставини застосування ст.69-1 КК України.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд

з
а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Призначити
ОСОБА_1 покарання у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі.

Керуючись
ст.ст.75-76 КК України засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання звільнити,
якщо він протягом визначеного судом
іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов"язки, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки,
поклавши на засудженого такі обов"язки:

- не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи,

-
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи або навчання,

-
періодично з"являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Міру
запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_1. до вступу вироку в законну
силу залишити попередню - підписку про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської
області протягом 15 діб з дня проголошення через Монастирищенський районний
суд.

Суддя: Д.С.Ротаєнко