АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/163/15 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 635/9947/14-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

представника Хролівського виправного центру (№140) ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2014р., -
В С Т А Н О В И Л А :
Указаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання Хролівського виправного центру УДПтСУ в Харківській області (№140) про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше судимого:

- 28.07.2004р. Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн.;

- 20.09.2004р. Фрунзенським районним сувдом м.Харкова за ч.1 ст.190 КК України до 3 років обмеження волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

- 18.07.2005р. Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 09.08.2006р. умовно-достроково на 1 рік 17 днів за постановою Жовтневого районного суду м.Харкова від 01.08.2006р.;

- 25.03.2011р. Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки,
який засуджений 27.12.2011р. Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі.
Згідно з ухвалою суду, адміністрація Хролівського виправного центру (№140) спільно зі спостережною комісією при Харківській районній державній адміністрації Харківської області, звертаючись до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 від подальшого відбування покарання на невідбутий строк, послались на те, що за період відбування покарання засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони, як особа, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення. Відмовляючи у задоволенні подання, суд мотивував своє рішення тим, що зазначене подання надійшло до суду раніше річного строку після заміни 19.04.2014р. ОСОБА_9 невідбутої частини покарання більш м`яким, що суперечить вимогам ч.8 ст.154 КВК України.
В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_9 просить ухвалу скасувати та звільнити його умовно-достроково на невідбутий строк призначеного йому покарання. На думку засудженого, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки суперечить вимогам ст.ст.81,82 КК України. Зазначає, що за гарну поведінку та ставлення до праці рішенням суду від 19.02.2014р. він був переведений до виправного центру згідно ст.82 КК України, однак це не є підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання за положеннями ч.8 ст.154 КВК України. Крім того, просить врахувати його позитивні характеристики за місцем відбування покарання, наявність трьох заохочень та відсутність стягнень, що доводить його виправлення працею, а також необхідність медичного обстеження поза межами виправного центру. Зазначає, що щиро кається у вчиненому, зобов`язується не порушувати закони України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку представника Хролівського виправного центру (№140) ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу засудженого, вважав, що ухвала суду є необґрунтованою, а ОСОБА_9 підлягає звільненню умовно-достроково від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України, прокурора, який вважав, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.8 ст.154 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
На відміну від інших видів звільнення особи від покарання та його відбування, при заміні покарання більш м`яким особа фактично не звільняється, а продовжує відбувати покарання, хоча й іншого виду, і не втрачає статус засудженого. Крім того, замінити можна лише те покарання, яке раніше вже було призначене обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання в тому числі у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно роз`яснень, які містяться у п. 6 Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що стаття 81 КК України не має обмежень щодо застосування умовно-дострокового звільнення у разі попереднього застосування заміни покарання більш м`яким, якщо особа сумлінною поведінкою та ставленням до праці доводить своє виправлення.
Разом з тим, як вбачається зі змісту ч. 8 ст. 154 КВК України, однорічний строк встановлений цією статтею для представлення особи, у відношення якої було замінено покарання більш м`яким, до умовно-дострокового звільнення рахується з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі, така ухвала в матеріалах особової справи засудженого відсутня. Зазначена норма поширюється тільки на осіб, які звільнені від відбування покарання з випробовуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом.
За таких обставин, застосування до засудженого, який став на шлях виправлення, заміни покарання більш м`яким, не може, у разі доведення останнім сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, закривати йому перспективу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання при настанні умов, передбачених ст. 81 КК України.
Викладені вимоги Кримінального та Кримінально-виконавчого кодексів України не враховані судом при розгляді подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання, а тому прийняте судом рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Що стосується вимог засудженого в апеляційній скарзі про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, то враховуючи обґрунтованість подання та наявні в справі матеріали, такі вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Як вбачається з подання про умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_9 станом на 05.11.2014р. відбув понад 2/3 частини призначеного йому покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 27.12.2011р.. Під час тримання в Харківському слідчому ізоляторі з 25.10.2011 по 22.03.2012р., в Харківській виправній колонії (№43) з 22.03.2012р. по 17.07.2013р., режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав; з 17.07.2013р. по 28.03.2014р. відбував покарання в Дергачівській виправній колонії (№109), під час відбування покарання вимоги режиму не порушував, стягнень не мав, за сумлінну поведінку та ставлення до праці мав два заохочення; з 28.03.2014р. по теперішній час знаходиться в Хролівському виправному центрі (№140), в якому порушень режиму відбування покарання не допускав, характеризується позитивно, дотримується правил поведінки та розпорядку установи, за сумлінну поведінку та ставлення до праці адміністрацією установи заохочувався 1 раз. Як вказано в поданні, ОСОБА_9 за власною ініціативою з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати, працевлаштований на об`єкті ФОП « ОСОБА_10 », до виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, постановлені завдання виконує у повному обсязі та своєчасно, проявляє ініціативу, на заходи виховного характеру реагує позитивно, робить правильні висновки, приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, виконує роботи по благоустрою установи, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка звільнення», до реалізації програми ставиться з зацікавленістю. Крім того, ОСОБА_9 підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю, батьком та братом шляхом побачень та телефонних розмов, будує позитивні плани на майбутнє. В скоєному злочині розкаюється, провину визнав, прагне сумлінною поведінкою і ставленням до праці спокутувати свою провину.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи подання про те, що засуджений ОСОБА_9 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, мету призначеного йому покарання досягнуто, та приходить до висновку про наявність переконливих підстав для задоволення його апеляційної скарги, скасування ухвали суду та прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 539 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року скасувати.

Подання Хролівського виправного центру УДПтСУ в Харківській області (№140) про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_9 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 3 дні, від відбування покарання у виді обмеження волі, яке він відбуває згідно вироку Київського районного суду м.Харкова від 27 грудня 2011 року та ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 19 лютого 2014 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5