ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №1-40/08

24 січня 2008 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Карабаня В.М.,

при секретарі - Ілляш С.І.,

за участю прокурора - Буковчаника О.В., Ярошенка Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського
районного суду м. Києва кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженки м. Житомир, громадянки України, українки, не
працюючої, не заміжньої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, у вчинені злочину, передбаченого ч.
1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_1 18.03.2007 року, приблизно о 06 год. 30
хв., знаходячись в АДРЕСА_3,
скориставшись тим, що ОСОБА_3 спить та за нею не спостерігає, таємно викрала
чуже майно, яке належить останньому, а саме: ноутбук «Тошиба LS - 30», вартістю
4000 гривень, сумку до комп'ютера, вартістю 100 гривень, мишу комп'ютерну,
вартістю 200 гривень, кабель USB - IDE, вартістю 200 гривень, а всього на
загальну суму 4500 гривень, після чого з викраденим залишила місце вчинення
злочину.

Будучи допитаною у судовому засіданні, підсудна ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала
повністю, та пояснила, що вона 17.03.2007 року,
приблизно о 19 год. 00 хв., приїхала в м. Київ на зустріч зі своїм знайомим
ОСОБА_4. Після зустрічі було вже запізно їхати
в м. Бровари, де вона проживає, оскільки маршрутні таксі в даному
напрямку вже не їздять, тому вона запропонувала своєму знайомому залишитись на ночівлю в АДРЕСА_3,
де вона раніше проживала, а на даний момент мешкають ОСОБА_3, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

Прийшовши до вказаної квартири, вона попросила у ОСОБА_3, який був сам у квартирі
та працював на комп'ютері ноутбук
«Тошиба», залишитись на ночівлю. Отримавши дозвіл, вона та її знайомий
ОСОБА_4 спочатку спілкувались та слухали музику, а приблизно о 02.00 лягли
спати, а ОСОБА_3 ще працював на комп'ютері. Приблизно о 06.00 год. вона
прокинулась та побачила, що ОСОБА_4. немає, та вирішила, що він поїхав на
роботу в м. Бровари, вона піднялась з ліжка, яке розташоване біля вікна, де
стоїть стіл на якому лежав комп'ютер ноутбук «Тошиба» і побачила, що ОСОБА_3
спить, та не звертає на неї уваги. Так, як їй потрібні були гроші на життя,
вона вирішила скористатись тим, що ОСОБА_3 спить, та викрасти комп'ютер ноутбук
«Тошиба» і в подальшому продати його. Вона підійшла до вказаного столу,
відключила ноутбук від мережі електропостачання, оскільки він не був вимкнутий,
також відключила мишу та шнури від ноутбука, після чого закрила верхню кришку
ноутбука, та поклала в сумку сірого кольору, яка знаходилась на підвіконні,
також поклала мишку та шнури. В сумці вона побачила документи на оформлення
кредиту на зазначений ноутбук та документи на сам ноутбук «Тошиба». Упакувавши
ноутбук вона одягнулась та взявши сумку з вказаними речами та документами
тихенько вийшла з квартири, не зачинивши за собою двері.

Вийшовши на вулицю вона пішла пішки на Майдан
Незалежності шукаючи людину, якій можна було продати викрадене майно, однак, не
знайшовши нікого, вона, приблизно о 13
год. 00 хв. поїхала на ст. м. «Лісова», щоб там продати ноутбук «Тошиба». В
продовж двох годин вона ходила по ринку та пропонувала його стороннім особам,
яких раніше ніколи не бачила, а приблизно о
15 год. 00 хв., знаходячись на ринку «Лісовий», зі сторони трамвайних
колій, вона запропонувала ноутбук незнайомому чоловікові, який погодився його
купити за 1500 гривень. Вона погодилась на його грошову пропозицію та продала
викрадений у ОСОБА_3 ноутбук «Тошиба» з його комплектуючими та документами, які
знаходились в сумці. Гроші вона в подальшому витратила на власні потреби.

Додала, що вчинила злочин в зв'язку з важким матеріальним
становищем, оскільки перебувала в стані вагітності, в підтвердження чого надала
довідку Броварської центральної районної лікарні про ультразвукове дослідження
№ 194 від 26.10.2007 року, з якої вбачається, що вона, станом на 26.10.2007
року, перебувала у стані вагітності 31-32 тижні.

Враховуючи те, що
підсудна не оспорювала фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вона
правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у
добровільності та істинності її позиції, заслухавши думку учасників судового
розгляду та роз'яснивши їм положення ст. 299 КПК України, суд визнав
недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінюючи викладене суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину, що їй інкримінується,
доведена повністю, а її умисні дії правильно кваліфіковані органами досудового
слідства за ст. 185 ч. 1 КК України, оскільки вона своїми умисними діями, які
виразились у таємному викраденні чужого майна, вчинила крадіжку.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом'якшують покарання
винної, є її щире каяття у вчиненому та вчинення злочину жінкою в стані
вагітності.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують його покарання, не
встановлено.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого
ОСОБА_1 злочину, те, що вона раніше не притягувалась до кримінальної
відповідальності на обліку у лікарів
нарколога та психіатра не перебуває, має позитивну характеристику з місця
проживання, а також приймаючи до уваги обставини, що пом'якшують її покарання,
суд вважає, що виправлення винної можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідно
призначити їй покарання в межах санкції ст. 185 ч. 1 КК України у вигляді позбавлення волі та
із застосуванням правил ст. 75 КК України - звільненням від відбування
покарання з випробуванням та покладенням на неї обов'язків, передбачених ст. 76
КК України - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про
зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи

Цивільний позивач ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явився. Про час проведення судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується розпискою (а.с. 174).

Відповідно до ст. 291 КПК України, якщо в судове засідання не зявиться або представник його інтересів, суд не
розглядає цивільного позову, проте за потерпілим зберігається право заявити
позов у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що
цивільний позов ОСОБА_3 про стягнення 04 500 грн. 00 коп. не підлягає задоволенню.

Речові докази по справі відсутні.

Міру запобіжного заходу підсудній до вступу вироку в законну силу слід
залишити без змін - підписку про невиїзд.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК
України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два)
роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_1від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_1обов'язки протягом
іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про
зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 до
підсудної ОСОБА_1 про стягнення 04 500
грн. 00 коп. - залишити без задоволення та роз'яснити ОСОБА_3 його право
заявити позов у порядку цивільного судочинства.

Міру запобіжного заходу засудженій ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу
залишити без змін - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський
районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя В.Карабань