Справа № 344/2900/14-к
Провадження № 11-кп/779/72/2015
Категорія ст. 190 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003456 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду від 05 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и л а :
зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України 100 годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 190 КК України 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання 1 рік позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі та встановлено іспитовий строк 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 7346 гривень 90 копійок

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати та закрити відносно нього кримінальне провадження. Доводами апеляційної скарги обвинуваченого є його покликання на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції необ`єктивно оцінив зібрані по справі докази та прийшов до необґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

За вироком суду в березні 2013 року, будучи неповнолітнім, ОСОБА_7 познайомився з неповнолітньою ОСОБА_10 , з якою в подальшому почав підтримувати дружні відносини. 05.05.2013 року ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_10 , шляхом обману, який виразився у повідомленні неправдивої інформації про тяжке матеріальне становище, переконав останню про необхідність здачі для отримання коштів в ломбард «Скарбниця» ланцюжка та хрестика із золота, вартість якого згідно довідки НБУ становить 180, 1 грн., та пообіцяв в подальшому викупити вказані речі та повернути їх ОСОБА_10 . Аналогічним шляхом обвинувачений ОСОБА_7 протягом травня 2013 року заволодів фотоапаратом марки Sony Cyber-Shot Green, ланцюжком із кулоном та сережками з золота, які належали матері неповнолітньої ОСОБА_10 ОСОБА_9 , які на його прохання були здані ОСОБА_11 в ломбард «Скарбниця», що по вул. Г. Мазепи, 20/1 в м. Івано-Франківську, а також двома каблучками та золотими сережками з золота, які були здані за проханням обвинуваченого в зазначений ломбард ОСОБА_12 . Отриманими від здачі зазначених речей в ломбард коштами ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 23.05.2013 року, обвинувачений ОСОБА_7 , шляхом зловживання довірою, умисно ввів в оману відносно своїх справжніх намірів ОСОБА_9 та її неповнолітню дочку ОСОБА_10 , попросивши у них мобільний телефон. ОСОБА_9 , будучи помилково впевненою в порядності обвинуваченого, передала останньому свій мобільний телефон «NOKIA 5800 Xpress Musik», з умовою подальшого його повернення. Однак ОСОБА_7 вказаний мобільний телефон так і не повернув та розпорядився ним на власний розсуд.

Зазначеними діями обвинувачений завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 7346, 90 грн.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції в повному обсязі дотримані.

Незважаючи на заперечення у поданій апеляційній скарзі обвинуваченим своєї вини, висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, ґрунтується на належно досліджених й правильно оцінених доказах.

Так, зокрема, його вина доводиться протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 20.12.2013 року, з якої слідує, що потерпіла ОСОБА_9 звернулась в органи внутрішніх справ з повідомленням про те, що протягом травня 2013 року ОСОБА_7 шляхом шахрайства заволодів її золотими виробами, мобільним телефоном та фотоапаратом; показаннями потерпілої ОСОБА_9 про те, що в кінці літа 2013 року вона довідалася від своєї доньки ОСОБА_13 про те, що остання на вимогу ОСОБА_7 передавала йому золоті вироби, фотоапарат та мобільний телефон, а він здавав їх в ломбард, пояснюючи це тим, що йому потрібні були гроші; показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що вона передавала обвинуваченому золоті вироби та мобільний телефон, які ОСОБА_7 після розрахунків з своїми боргами обіцяв їй повернути, однак не повернув; показами свідка ОСОБА_11 , який показав, що тривалий час товаришував з обвинуваченим ОСОБА_7 , та неодноразово за його проханням здавав у ломбард «Скарбниця», що по вул. Мазепи в м. Івано-Франківську, золоті вироби та фотоапарат, які, як в подальшому йому стало відомо від ОСОБА_7 , належали ОСОБА_10 , а заволодів він ним шахрайським шляхом; свідок ОСОБА_12 у своїх показах зазначив, що теж за проханням обвинуваченого здавав у ломбард ювелірні вироби, які, як згодом йому стало відомо, належали ОСОБА_10 ; свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 показали суду, що зі слів ОСОБА_7 їм було відомо, що обвинувачений декілька разів брав золоті вироби у ОСОБА_10 , які закладав у ломбард і обіцяв у подальшому все її майно з ломбарду викупити.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченим про непричетність до вчинення злочину були предметом дослідження в суді першої інстанції. Суд дав належну оцінку в сукупності досліджених та перевірених у справі доказах, зокрема послідовними показаннями потерпілої та свідків.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині причетності інших осіб до вчинення ОСОБА_7 злочину, то вони є безпідставними, так як відносно вказаних осіб не вносилися відомості до ЄРДР, а суд першої інстанції розглянув провадження у відповідності до вимог ст. 337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, тобто ОСОБА_7 і лише в межах висунутого йому обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_7 про вчинення тиску на свідків при дачі ними показань зі сторони вітчима ОСОБА_10 , оскільки жодних звернень з їх сторони з приводу тиску на них в органи правохоронних органів не було.

Заперечення вини обвинуваченими слід вважати способом захисту.

Щодо призначеного обвинуваченому покарання, то слід зазначити, що воно відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ними правопорушення, особу винного, зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, одружений, має одну неповнолітню дитину, пом`якшуючу покарання обставину, до якої суд відніс вчинення злочину неповнолітнім, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Зазначене покарання є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування вироку.

К е р у ю ч и с ь ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Івано-Франківського міського суду від 05 грудня 2014 щодо ОСОБА_7 без зміни.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення через Апеляційний суд Івано-Франківської області.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2