Справа № 477/2597/14-к 21.05.2015 21.05.2015 21.05.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/352/15 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
Обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. М-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, українець, громадянин України, з повною загально-середньою освітою, одружений, має одну малолітню дитину, не працює, зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) 9 квітня 2014 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 1700 грн., який сплачено 22 квітня 2014 року;
2) 16 травня 2014 року тим же судом за ч. 1 ст. 190 КК України до 150 годин громадських робіт;
3) 1 жовтня 2014 року тим же судом за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до 3-х місяців 4 днів арешту
Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 ,
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
3 жовтня 2014 року, приблизно о 13 годині, ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, проник до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно викрав майно ОСОБА_9 , а саме: передню балку від автомобіля «IVEKO», вартістю 2400 грн., радіатор, вартістю 200 грн., дві металеві полиці, 4 ніжки від ванни, 4 металеві труби довжиною по 2 метри, вартістю 201 грн. 60 коп., заподіявши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 2801 грн. 60 коп. Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, реалізувавши мешканцю села ОСОБА_10 .
Також, 6 жовтня 2014 року, приблизно о 15 годині, ОСОБА_6 повторно проник на територію того ж домоволодіння, звідки повторно, таємно викрав металеву хвіртку, яка належить ОСОБА_9 , чим спричинив останньому майнову шкоду на суму 1100 грн. Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, реалізувавши мешканцю села Мішково-Погорілове ОСОБА_11 .
Крім того, 23 листопада 2014 року, приблизно о 18 годині, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про наявність на подвір`ї сусіднього з ним домоволодіння АДРЕСА_3 того ж села, водяної свердловини, діючи повторно, переліз через паркан на подвір`я будинку, де викрав із свердловини глибинний насос «Водолій-60/75», вартістю 2000 грн., який належав потерпілому ОСОБА_12 , та розпорядився ним на власний розсуд.
Короткий зміст вироку суду першої інстанції від 24 березня 2015 року.
ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 6 місяців арешту.
Вирішене питання щодо речових доказів.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
Прокурор прокуратури Жовтневого району Миколаївської області просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_6 більш суворе покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
Не оспорюючи фактичних обставин справи, які суд визнав доведеними, і кваліфікацію дій засудженого, вважав вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Посилається, що ОСОБА_6 призначено покарання, яке явно не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Вказує, що він раніше неодноразово судимий, у тому числі за скоєння аналогічних корисливих злочинів. Відбувши покарання у тому числі і у виді арешту, належних висновків не зробив, знову вчинив низку викрадень чужого майна. При цьому не має постійного роботи, не вживає заходів до працевлаштування, обрав собі джерелом забезпечення злочинну діяльність. Зазначає, що призначені ОСОБА_6 м`які покарання за попередніми вироками створили у того упевненість у безкарності злочинних дій та ніяк не попередило скоєння ним нових злочинів. Вказує, що судом при призначенні покарання ОСОБА_6 не надано оцінку тому факту, що вчинення останнім корисливих злочинів, виникли на ґрунті алкогольної залежності.
Узагальнений виклад позиції захисника ОСОБА_8 .
В запереченнях захисник ОСОБА_8 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора. Вважає вирок законним, винесеним з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Узагальнений виклад позиції обвинуваченого ОСОБА_6 .
В запереченнях обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції залишити без змін. Вважає обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі прокурора, безпідставними.
Мотиви ухваленого рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення, доводи викладені в апеляційній скарзі та запереченнях, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які просили залишити без змін вирок суду першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за обставин, наведених у вироку, доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, що, як і кваліфікація дій за ч. 2 ст. 185 КК України, апелянтом не оспорюється.
Разом з тим, при призначенні покарання обвинуваченому суд порушив вимоги ст. 65 КК України.
Так, поза увагою суду залишилося те, що ОСОБА_6 вчинив 3 крадіжки чужого майна, які відносяться до злочинів середньої тяжкості, має 3 не погашені судимості, в тому числі за корисливі злочини. Після постановлення двох попередніх вироків і до повного відбуття покарань у виді, відповідно, громадських робіт та арешту, ОСОБА_6 вчиняв нові корисливі злочини.
За такого у суду першої інстанції не було законних підстав для призначення обвинуваченому основного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим через м`якість.
Тому на підставі ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню, з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку в цій частині відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України у зв`язку з необхідністю застосування обвинуваченому більш суворого покарання.
З урахуванням викладеного, апеляція прокурора прокуратури Жовтневого району Миколаївської області підлягає задоволенню частково.
Визначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції враховує зазначену судом першої інстанції обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, враховує характер вчинених ним злочинів, їх корисливий мотивів, кількість епізодів, періодичність, ступінь тяжкості вчинення злочинів середньої тяжкості, значимість для потерпілих викраденого ним майна, наявність трьох не погашених судимостей, дві з яких за корисливі злочини, вчинення після постановлення вироку і до повного відбуття покарання нових злочинів, і вважає, що необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів має бути призначено покарання у виді позбавлення волі, як просить апелянт, але у меншому ніж просить апелянт розмірі.
Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 404 ПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
27 лютого 2015 року під час розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому початок строку відбування покарання, враховуючи положення ч. 5 ст. 72 КК України, має обчислюватися, саме з цієї дати, а не з 5 березня 2015 року, як зазначив суд першої інстанції.
Також із вступної частини вироку суду першої інстанції підлягає виключенню посилання на судимість ОСОБА_6 від 5 листопада 2008 року, яка помилково вказана 5 листопада 2014 року, оскільки, враховуючи положення ст.ст. 89, 90 КК України, є погашеною.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 414, 420, 424, 426, 532 КПК України, суд
Апеляцію прокурора прокуратури Жовтневого району Миколаївської області задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 березня 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити свій вирок в цій частині.
Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 27 лютого 2015 року.
Із вступної частини вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 березня 2015 року виключити посилання на судимість ОСОБА_6 від 5 листопада 2008 року, яка помилково вказана 5 листопада 2014 року.
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
Копія вироку суду апеляційної інстанції підлягає врученню засудженому та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим, що не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий
Судді: