АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 січня 2015 року щодо ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 307 КК України з визначенням застави у розмірі 24 360,00 грн.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя посилається на обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_10 у вчиненні ним тяжких кримінальних правопорушень та достатність підстав вважати, що існують ризики того, що він зможе переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що не дає підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 97 440,00 грн., достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, а висновки викладені в ній не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Крім того, зазначена ухвала є незаконною та необґрунтованою в частині визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки, на думку прокурора, суд визначив заставу у розмірі, недостатньому для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підозрюваний у судовому засіданні також подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги підозрюваний зазначив, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки, на його думку, відсутні докази, які дають підстави для застосування щодо нього виключного запобіжного заходу та не надано доказів винуватості у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Крім того, судом не взято до уваги даних про особу підозрюваного.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_10 вважав необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню;

- підозрюваний та його захисники підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення;

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, в провадженні слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000584 від 19 вересня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 364 КК України.

05 листопада 2014 року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_10 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06 листопада 2014 року ОСОБА_10 було вручене повідомлення про підозру у вчиненні ним зазначених кримінальних правопорушень.

07 листопада 2014 року слідчий в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 січня 2015 року з визначенням застави у розмірі 24 360,00 грн.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 49 рішення ЄСПЛ Ніколова проти Болгарії.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Колегія суддів вважає вірним висновок слідчого судді, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у цьому кримінальному провадженні.

Також, суд першої інстанції у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України вмотивовано, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України визначив розміру застави в сумі 24 360,00 гривень у цьому кримінальному провадженні, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В силу ч. 6 ст. 182 КПК України з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Апеляційним переглядом встановлено, що розмір застави, визначеної судом першої інстанції, у цьому кримінальному провадженні внесений до державного бюджету на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2014 року у розмірі 24 360,00 гривень, у зв`язку з чим ОСОБА_10 був звільнений з-під варти 11 листопада 2014 року.

Отже, на час розгляду апеляційних скарг підозрюваний ОСОБА_10 фактично виконує покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги доводи підозрюваного з приводу того, що на момент вирішення питання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованість підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення слідчим належним чином не доведена, оскільки відповідно до п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Доводи апеляційної скарги підозрюваного щодо відсутності доказів, які б виправдовували тримання його під вартоює необґрунтованими, оскільки наявність існуючих ризиків,передбачених ст. 177 КПК України підтверджуються наданими матеріалами кримінального провадження, які також були предметом дослідження судом першої інстанції.
Отже, зазначені в апеляційних скаргах прокурора та підозрюваного доводи та підстави, з яких вони просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час здійснення апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, суд обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , характеризуючих даних про особу підозрюваного обрав йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а в задоволенні вимог апеляційних скарг прокурора та підозрюваного слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Судді: