Справа № 209/1623/15-к
Провадження № 1-кп/209/206/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" травня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000572, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, має малолітню дочку, не працюючого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 01.03.2015 року, маючи намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, прийшов до ОСОБА_5 , до його кабінету по виробленню ключів, що розташований на ринку Пассаж у м. Дніпродзержинську. Далі, реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_4 , діючи умисно с корисливих мотивів, шахрайським шляхом, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою збагатитися, взяв у ОСОБА_5 його мобільний телефон Samsung С 5212 білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , номер НОМЕР_2 , під приводом подзвонити, після чого вийшов з кабінету, вимкнув мобільний телефон та заклав його до ломбарду Онікс за 50 гривень, в подальшому не віддавши вищевказаний мобільний телефон потерпілому. Таким чином ОСОБА_4 спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 200 гривень.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_4 , що виразилися у заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 1 ст. 190 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі і надав пояснення про те, що 01.03.2015 року у денний час він прийшов до ОСОБА_5 , до його кабінету по виробленню ключів, що розташований на ринку Пассаж у м. Дніпродзержинську, де взяв у останнього мобільний телефон Samsung С 5212 білого кольору під приводом подзвонити, після чого вийшов з кабінету, вимкнув мобільний телефон та заклав його до ломбарду Онікс за 50 гривень, в подальшому не віддавши вищевказаний мобільний телефон потерпілому.

Право на захист в ході досудового розслідування йому роз`яснювалось, однак від допомоги захисника (адвоката) відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

У скоєному щиросердечно покаявся. Просив суд розглядати справу із застосуванням ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи, пред`явлене йому обвинувачення йому зрозуміле, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна та істина позиція.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, що не заперечував проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне дослідження тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, чи є його позиція добровільною і істинною. Судом обвинуваченому роз`яснено, що в цьому випадку він позбавляється права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, про що в справі є розписка обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії органами досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а.п. 30), на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває (а.п. 33), збитки потерпілому відшкодував у повному обсязі.

Щире каяття та сприяння органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не виявлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави у межах, установлених у санкції ч.1 ст. 190 КК України.

Долю речових доказів віришити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 370, 374-376 КПК України,суд,

засудив:
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510,00 (п`ятсот десять) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ - мобільний телефон "Самсунг", ІМЕІ НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 , передати за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1