АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/494/15 Справа № 179/1914/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

17 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 на вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2014р., яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Шевське Магдалинівського району Дніпропетровської області, проживає у по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
було визнано винним та засуджено:

за 1 ст. 185 КК України до 1-го року позбавлення волі,

за 3 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю злочинів, за принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 104 КК України, ОСОБА_7 був звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, оскільки, в порушення вимог ч. 3 ст. 185 КК України, судом застосовано закон, який не підлягав застосуванню, оскільки ОСОБА_7 необґрунтовано призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, незважаючи не те, що мінімальну межу покарання за ч. 3 ст. 185 КК України встановлено у вигляді 3 років позбавлення волі.

Просить вирок суду скасувати, ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч. 2 ст. 185 КК України до 1-го року позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2-4 ст. 76 КК України. Виключити з обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфікуючу ознаку вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, та вказати, що крадіжку майна потерпілого ОСОБА_11 вчинено спільно з ОСОБА_12 , який не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності.

В доповненні до апеляційної скарги перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 уточнив свої апеляційні вимоги та просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, ухваливши свій вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.70ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2-4 ст. 76 КК України. Виключити з обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфікуючу ознаку вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, та вказати, що крадіжку майна потерпілого ОСОБА_11 вчинено спільно з ОСОБА_12 , який не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно вироку суду, неповнолітній ОСОБА_7 05 червня 2014р. близько 12.00.години, з домоволодіння, належного ОСОБА_13 , розташованого по АДРЕСА_2 , таємно викрав чуже майно, належне ОСОБА_13 , а саме велосипед «Салют», вартістю 300 гривень.

Повторно, неповнолітній ОСОБА_7 в кінці червня 2014р. за попередньою змовою групою осіб із малолітнім ОСОБА_12 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, проникли до господарського

приміщення, розташованого на території домоволодіння, належного ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали чуже майно, належне ОСОБА_14 , на загальну суму 349 гривень.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, який її подав, а також доповнення до неї, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , які також не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора з доповненнями підлягає задоволенню, а вирок стосовно ОСОБА_7 суду належить скасувати у частині призначеного покарання та постановити новий вирок, виходячи з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_15 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.185 КК України, а також в таємному викраденні чужого майна(крадіжка), вчинена повторно, поєднаного з проникненням в інше приміщення, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України відповідають фактичним обставинам справи.

Разом з тим, в порушення вимог ст.374 КПК України, ст.ст.18,22,26 КК України судом при формулюванні у вироку обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, визнаного судом доведеним, безпідставно вказано на скоєння крадіжки майна потерпілого ОСОБА_14 з проникненням до приміщення ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_16 , незважаючи на те, що останній на час скоєння інкримінованого йому злочину не досяг 14 років, отже не є суб`єктом злочину за ознаками ч.3 ст.185 КК України, отже судом застосовано закон, який не підлягав застосуванню, оскільки попередня змова з особою, яка не є суб`єктом злочину, не утворюється.

У зв`язку з викладеним кваліфікуюча ознака вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб підлягає виключенню із вказівкою, що крадіжка майна потерпілого ОСОБА_14 з проникненням до приміщення наприкінці червня 2014 року ОСОБА_7 вчинено спільно з ОСОБА_12 , який не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності.

Санкцією ч.3ст.185 КК України мінімальний розмір покарання у вигляді позбавлення волі передбачено від 3 років позбавлення волі.

Таким чином, суд при призначенні покарання застосував закон, який не підлягає застосуванню, оскільки необґрунтовано за ч.3 ст.185 КК України призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, незважаючи на те, що мінімальну межу покарання за ч.3ст.185 КК України встановлено у вигляді 3 років позбавлення волі.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги прокурора щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на думку колегії суддів заслуговують на увагу, так як суд, призначаючи покарання за ч.3 ст.185 КК України призначив за вказаною статтею покарання,нижче мінімальної межі покарання, встановленої ч.3ст.185 КК України.

Враховуючи обставини, вказані судом першої інстанції, а саме, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу неповнолітнього обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та розкаявся в скоєному, сприяв у розкритті кримінального правопорушення, посередню характеристику, відсутність обставин, які обтяжують покарання, колегія судів вважає можливим призначити покарання із застосуванням ст.ст.75,104 КК України.

Керуючись ст. ст. 404,405,407,420 КПК України, колегія суддів

засудила:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26.12.2014р. відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі скасувати та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки та відповідно ст.76 КК України покласти обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, навчання, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Виключити з вироку обтяжуючу обставину «за попередньою змовою групою осіб» та вказати, що крадіжку майна потерпілого ОСОБА_14 з проникненням в приміщення наприкінці червня 2014року ОСОБА_7 вчинено спільно з ОСОБА_12 , який не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії вироку апеляційного суду.

Судді: