У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Гриціва М.І., Таран Т.С.,

за участю прокурора

Яковенко Р.І.,

та засудженого

ОСОБА_1

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 21 серпня 2007 року справу за касаційним
поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції
та касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок апеляційного суду щодо
нього.

За вироком апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2007 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, раніше судимий: 02.11.1992 року за ст.ст. 2296 ч.1, 17,
93 п. “а”, “е”, “ж”, 142 ч.3, 117 ч.4,188 ч.2 КК України на 15 років
позбавлення волі; 23.11.2000 року звільнений від відбуття покарання у зв'язку
з тяжковою хворобою строком на 6 років 18 днів,

засуджений
за ст. 115 ч.2 п.13 КК України на 15 років позбавлення волі.

Задовольнивши в повному обсязі заявлений по справі
цивільний позов, суд постановив стягнути із засудженого: на користь ОСОБА_2 -
1491 грн. матеріальної шкоди і 5000 грн. моральної; на користь ОСОБА_3 - 5000
грн. моральної шкоди.

ОСОБА_1, який раніше судимий за замах на умисне вбивство
при обтяжуючих обставинах та інші злочини, вчинив умисне вбивство ОСОБА_4 при
наступних обставинах.

03 лютого 2005 року, приблизно о 22 годині, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння поблизу спортивного комплексу “Спартак”,
розташованого у м. Львові по вул. Гетьмана Мазепи, 1, під час бійки з
потерпілим ОСОБА_4, що виникла коли вони зіштовхнулись на стежці, з метою
заподіяння смерті останньому ОСОБА_1 умисно завдав потерпілому два удари ножем
в серце і один удар в живіт, спричинивши ОСОБА_4 несумісні з життям проникаючі
колото-різані поранення серця та лівої легені.

У касаційному поданні прокурор ставить питання про
скасування постановленого відносно ОСОБА_1 вироку з направленням справи на
новий судовий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судом
кримінального закону, оскільки вважає, що неправомірні дії ОСОБА_1 слід
кваліфікувати за ст. 115 ч.2 пп. 7,13 КК України, як це і було зроблено органом
досудового слідства. Крім того, прокурор вважає, що суд призначив засудженому
м'яке покарання.

У касаційній скарзі засуджений просить перевірити
законність постановленого щодо нього вироку, оскільки, як видно із змісту його
скарги, він вважає себе невинуватим у вчиненні цього злочину, а в ході
досудового слідства він змушений був себе обмовити внаслідок застосування
недозволених методів розслідування. Також засуджений указує на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи і порушення
кримінально-процесуального закону.

У запереченнях на касаційну скаргу засудженого, прокурор
указує на відсутність підстав для її задоволення, оскільки вважає, що зібраними
по справі доказами, які були перевірені в судовому засіданні, винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_4 повністю доведена.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав
подання і просив залишити без задоволення скаргу засудженого, пояснення
засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою скаргу, перевіривши матеріали справи
та обговоривши викладені у поданні та скарзі доводи, колегія суддів вважає, що
як касаційне подання прокурора, так і касаційна скарга засудженого задоволенню
не підлягають.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винності
засудженого ОСОБА_1 у вчиненні ним злочину при зазначених у вироку обставинах
відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

При цьому, враховуючи те, що у судовому засіданні ОСОБА_1
заперечував свою причетність до вбивства ОСОБА_4, суд першої інстанції цілком
обґрунтовано визнав за достовірний доказ ті показання, які засуджений
неодноразово давав, у тому числі в присутності захисника, під час досудового
слідства при допиті, під час відтворення обстановки та обставин подій, і в яких
він викладав обставини вчинення ним зазначеного у вироку злочину.

Об'єктивно достовірність цих показань ОСОБА_1
підтверджується сукупністю інших досліджених судом доказів.

Зокрема, його показання щодо конкретних обставин вбивства потерпілого, знаряддя злочину,
локалізації ушкоджень підтверджуються даними судово-медичної експертизи про те,
що причиною смерті ОСОБА_4 стали проникаючі колото-різані рани грудей з
пошкодженням серця та лівої легені. Підтверджують експерти можливість
заподіяння цих ушкоджень ножем.

Із змісту показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 видно, що
пізно ввечері, в перших числах лютого, на вулиці вони зустрілись з ОСОБА_1, у
якого на руках були сліди крові. Вони допомогали йому змивати кров з рук. Під
час цієї зустрічі засуджений показував їм ніж і говорив про те, що біля
стадіону він когось підрізав.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів показання цих
свідків і указували на те, що вони обмовлюють засудженого у судовому засіданні
не було встановлено. Із показань самого ОСОБА_1 видно, що з ОСОБА_6 до указаної
зустрічі він взагалі не був знайомий, а з ОСОБА_5 у нього були нормальні
стосунки і ніяких конфліктів, непорозумінь з нею не було.

З огляду на наведені у вироку показання свідків ОСОБА_7
та ОСОБА_8 бґрунтованими є висновки суду про недостовірність пояснень ОСОБА_1
стосовно іншого походження слідів крові на його руках.

Приймаючи до уваги наведені у вироку показання свідка
ОСОБА_9, аргументованим і мотивованим вважає колегія суддів висновок суду про
те, що переїзд засудженого відразу після вчинення злочину до своєї тітки
ОСОБА_10 і проживання в с. Чижиків Пустомитівського району Львівської області в
лютому-березні 2005 року є свідченням того, що ОСОБА_1 намагався уникнути
відповідальності за скоєне вбивство, переховуючись від розшуку його
правоохоронними органами.

Матеріали судового слідства свідчать про те, що судом
перевірялись і не знайшли свого підтвердження викладені у скарзі засудженого
доводи щодо дачі ним під час досудового слідства показань про обставини
вбивства в результаті застосування до нього фізичного насильства.

Про надуманість цих доводів засудженого також свідчать
дані судово-медичної експертизи, із змісту якої видно, що при обстежені
засудженого 10 лютого 2006 року на його спині експертом було виявлено два
синці, що могли виникнути за 4-6 днів до обстеження. Під час цього обстеження
ОСОБА_1 також підтверджував, що після його затримання з 7 лютого 2006 року до
нього фізичне насильство не застосовувалось.

В той же час, показання про обставини вчиненого ним
вбивства ОСОБА_1 давав 7 лютого 2006 року під час допиту як підозрюваного, а
також при відтворенні обстановки та обставин подій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що повно та всебічно
дослідивши і проаналізувавши перелічені та інші, наведені у вироку докази, суд
першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винності
ОСОБА_1 у вчиненні ним умисного вбивства ОСОБА_4 і правильно кваліфікував його
дії за ст.115 ч.2 п.13 КК України.

У зв'язку з цим викладені у касаційній скарзі ОСОБА_1
доводи щодо неповноти судового слідства, безпідставності його засудження
колегія суддів розцінює як надумані і такі, що суперечать матеріалам справи.

З урахуванням показань засудженого про те, що між ним і
потерпілим виник конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої він і завдав ОСОБА_4 декілька ударів ножем в груди, також
обґрунтованим є рішення суду про виключення із пред'явленого ОСОБА_1
обвинувачення необхідність кваліфікації його дій за п.7 ч.2 ст. 115 КК України.

Доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 умисного
вбивства при інших обставинах і ставили під сумнів правильність указаних
висновків суду ні під час досудового слідства, ні у судовому засіданні
установлено не було. Не наведені такі докази і у поданні прокурора, у зв'язку з
чим касаційне подання в цій частині є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Також не підлягає задоволенню подання прокурора і в
частині призначення засудженому покарання, оскільки вирішення судом першої
інстанції цього питання відповідає положенням, передбаченим ст. 65 КК України.
Судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, встановлені по
справі характеризуючі його дані і те, що злочин він вчинив перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння.

Мотивованим і таким, що відповідає вимогам закону є
вирішення судом питання відшкодування засудженим заподіяної матеріальної та
моральної шкоди.

В результаті перевірки матеріалів справи не знайшли свого
підтвердження посилання засудженого у скарзі на порушення його прав на захист.

Зокрема, як видно із матеріалів справи при виконанні
вимог ст. 218 КПК України ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами справи з
участю захисника. В результаті ознайомлення обвинувачений ОСОБА_1 заявляв
письмові клопотання, які були підтримані захисником, про закриття щодо нього
справи на підставі ст. 6 п.2 КПК України, зміну запобіжного заходу та
проведення очної ставки з судмедекспертом. Ніяких інших клопотань, у тому числі
пов'язаних з порушенням його прав на захист, під час виконання цієї слідчої дії
від обвинуваченого ОСОБА_1 не надходило.

Після закінчення розгляду справи судом на клопотання
ОСОБА_1 він був ознайомлений з протоколом судового засідання і йому було надано
можливість прослухати звукозапис судового процесу, що підтверджується розпискою
від 6 червня 2007 року, складеною засудженим ОСОБА_1

Не відповідають матеріалам справи посилання ОСОБА_1 на
незаконність дій слідчого стосовно усунення від участі по справі захисника
ОСОБА_11 У ході досудового слідства було встановлено, що після допуску ОСОБА_11
до участі до справи як захисника ОСОБА_1 він, зловживаючи своїми процесуальними
правами, перешкоджав встановленню істини по справі, схиляв свідка ОСОБА_7 до
дачі завідомо неправдивих показань. Ці ж обставини підтвердились і у судовому
засіданні. У зв'язку з цим і на підставі ст.ст. 61, 61-1 КК України слідчим
обґрунтовано було прийнято рішення про усунення захисника ОСОБА_11 від участі
по даній справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, та касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а вирок апеляційного суду Львівської області від 27 квітня
2007 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Судді:

Таран Т.С. Гриців М.І. Федченко О.С.