Номер провадження: 11-кп/785/450/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеса ОСОБА_10 , апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 на вирок Малиновського районного суду м. Одеса від 09.02.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Красні Окна Одеської області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, працюючий неофіційно, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

- визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та йому призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік;

- відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину - при наступних обставинах.

21 липня 2014 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , вступив у конфлікт з ОСОБА_9 , під час якого на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків наніс останньому один удар правою ногою в область лівої скроневої долі, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, закритих переломів латеральної стінки лівої верхньої пазухи, латеральної стінки лівої орбіти, лівої акулової дуги, крововиливу в окружності лівого ока, лівої виличної області.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор прокуратури Малиновського району м. Одеса ОСОБА_11 просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді 1 року позбавлення волі без застосування ст.75 КК України, мотивуючи свої вимоги тим, що, на його думку, призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворе покарання у вигляді позбавлення волі. Крім того, потерпілий ОСОБА_9 просить його цивільний позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду на суму 100 тис. грн. Потерпілий ОСОБА_9 свої вимоги мотивує тим, що, на його думку, суд не взяв до уваги той факт, що обвинувачений вину свою не визнав та у скоєному не розкаявся.

Щодо відшкодування моральної шкоди потерпілий ОСОБА_9 зазначає, що у результаті нанесених ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, він, ОСОБА_9 , отримав такі травми, які фактично мали загрозу його життя.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок суду першої інстанції та покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік замінити на обмеження волі строком 1 рік зі звільненням від відбування покарання строком 2 роки, мотивуючи свої вимоги тим, що призначене йому покарання є занадто суворим та не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину, оскільки, на думку ОСОБА_7 , суд не врахував той факт, що потерпілий ОСОБА_9 сам був ініціатором конфлікту.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить зменшити стягнену з нього суму матеріальної шкоди до розміру, підтвердженого належними документами, оскільки вважає аптечні чеки без вказівки в них прізвища покупця неналежним доказом. Також ОСОБА_7 просить зменшити суму моральної шкоди, оскільки вважає, що судом необґрунтовано стягнено з нього моральну шкоду в сумі 50 тис. грн.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляції прокурора в повному обсязі, частково підтримав доводи апеляції потерпілого і заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого; думку потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав доводи своєї апеляції, апеляції прокурора та заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 ; думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які частково підтримали доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , заперечували проти задоволення апеляцій прокурора і потерпілого, а в останньому слові ОСОБА_7 просив виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги прокурора, потерпілого ОСОБА_9 і обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 404 ч. 1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , останній в апеляції, не оскаржуючи своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, просив вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому більш м`яку міру покарання, а також зменшити суми стягнених з нього моральної та матеріальної шкоди.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 стверджував, що він не застосовував насильство до потерпілого ОСОБА_9 і тілесних ушкоджень останньому не завдавав, у зв`язку з чим просив виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування, дослідженими в судовому засіданні, які були проаналізовані та оцінені у вироку суду першої інстанції доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , висновком судово-медичної експертизи №2130 від 27.08.2014 року, а також іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

Так, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив показання, надані ним в суді першої інстанції, та пояснив, що 21.07.2014 року, близько 14.30 години, ОСОБА_7 в ході побутової сварки наніс йому один удар ногою в обличчя і спричинив йому тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_12 - дружина потерпілого ОСОБА_9 в суді першої інстанції показала, що 21.07.2014 року, близько 14.30 години, вона з балкону своєї квартири бачила, як ОСОБА_7 під час сварки наніс удар ногою в обличчя її чоловікові.

Будучи допитаною в суді першої інстанції, свідок ОСОБА_13 пояснила, що 21.07.2014 року, близько 14.30 години, вона поверталась додому і бачила, як біля парадної її будинку сварились ОСОБА_7 і ОСОБА_9 . Коли вона зайшла до будинку, то почула крики ОСОБА_12 , подивилась через вікно парадної і побачила, як ОСОБА_7 підстрибнув і махнув ногою в бік ОСОБА_9 . Через кілька хвилин вона на сходах зустріла ОСОБА_9 , який тримався за ліву частину обличчя і повідомив їй, що його вдарив ОСОБА_7 .

В судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_14 пояснила, що 21.07.2014 року, близько 14.30 години, вона вийшла з парадної свого будинку та бачила, що у дворі її сусіди ОСОБА_7 і ОСОБА_9 розмовляють між собою голосно, при цьому ОСОБА_7 спілкувався з ОСОБА_9 дуже некоректно та образливо. Більше вона нічого не бачила, оскільки поїхала з подвір`я.

В матеріалах кримінального провадження наявний висновок судово-медичної експертизи №2130 від 27.08.2014 року, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_9 була закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, закритих переломів латеральної стінки лівої верхньої пазухи, латеральної стінки лівої орбіти, лівої акулової дуги, крововиливу в окружності лівого ока, лівої виличної області, які за тривалістю розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості і не є небезпечними для життя ОСОБА_9 .

Аналізуючи вищевикладені докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає неспроможними твердження останнього про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, а також про те, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_9 .

Як вбачається з вироку, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 , у відповідності до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, у відповідності до ст. 66 КК України, визнав обставиною, що пом`якшує його покарання, притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності вперше.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, а саме: останній неофіційно працює, не є небезпечним для суспільства, має постійне місце мешкання, за яким позитивно характеризується (а.с. 93).

Посилання потерпілого ОСОБА_9 на невизнання ОСОБА_7 своєї вини та відсутність розкаяння останнього у скоєному, у відповідності до ст. 67 КК України, не можуть бути визнані судом обтяжуючими покарання обставинами та не можуть бути підставою для зміни вироку та призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів визнає неспроможними доводи апеляційних скарг прокурора, потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невідповідності призначеного останньому покарання ступеню тяжкості, характеру вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Що стосується доводу апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 щодо задоволення цивільного позову в даному кримінальному провадженні в частині відшкодування моральної шкоди на суму 100 тис. грн., то колегія суддів вважає його необґрунтованим, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпілим ОСОБА_9 був заявлений цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, в якому останній просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 15018,80 грн та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При цьому моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Згідно з п.9 вищевказаної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 і стягнув на його користь з обвинуваченого ОСОБА_7 витрати на лікування потерпілого сумі 14 952 грн, мотивуючи це тим, що сума у 66,80 грн була витрачена на придбання продуктів харчування і матеріали цивільного позову не містять даних про те, що потерпілий у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потребував спеціального харчування.

Також вироком суду першої інстанції стягнено з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 50 тис. грн.

При цьому сума витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 підтверджується квитанціями, чеками та іншими документами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 у частині відшкодування останньому коштів на лікування та придбання ліків.

В матеріалах кримінального провадження наявний висновок експерта, в якому зазначено, що тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_9 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості та не були небезпечними для життя останнього (а.с. 100 102).

Тому колегія суддів вважає неспроможним довід апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 про те, що завдані йому обвинуваченим ОСОБА_7 тілесні ушкодження фактично мали загрозу його життю.

Окрім того, з вироку вбачається, що суд першої інстанції, визначаючи розмір завданої потерпілому ОСОБА_9 моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 , врахував характер кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого і потерпілого під час вчинення кримінального правопорушення та після нього, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого.

У зв`язку з вищевказаними обставинами колегія суддів вважає безпідставними викладені в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_9 вимоги щодо задоволення його цивільного позову в повному обсязі.

Аналізуючи викладене у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновків про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та можливість виправлення і перевиховання останнього без позбавлення волі. Суд призначив обвинуваченому необхідне і достатнє покарання та вірно застосував у відношенні останнього положення ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, а також обґрунтовано частково задовольнив цивільний позов потерпілого в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора, потерпілого і обвинуваченого та зміни або скасування вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2015 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4