Справа № 172/589/15-к
Провадження № 1-кп/172/96/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.08.2015 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника потерпілого- ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Васильківка кримінальну справу за кримінальним провадженням внесеним в ЄРДР № 0000403 від 19.04.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубовики Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого водієм, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
19 квітня 2015 року приблизно о 17 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем Nissan Almera р/н НОМЕР_1 зі швидкістю 50 км/год рухався по вулиці Центральна у селі Медичне Васильківського району Дніпропетровської області від дороги Васильківка-Миколаївка у напрямку центра села перевозячи пасажирів: на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_7 ; на задньому сидінні малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході руху ОСОБА_4 не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я себе і громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, наблизившись до нерегульованого Т-подібного перехрестя з вулицею Набережна, яка примикала зліва по ходу його руху, почав виконувати маневр повороту вліво, при цьому з урахуванням дорожньої обстановки не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, з якою він мав би можливість виконувати всі необхідні дії по керуванню автомобілем, які б забезпечували безпеку всіх учасників дорожнього руху. У ході виконання маневру ОСОБА_4 відволікся від керування автомобілем, внаслідок чого виїхав на праве по ходу його руху узбіччя вулиці Набережна, де сталося зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з перешкодою у вигляді дерева.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітньому пасажиру автомобіля ОСОБА_8 було заподіяно тілесні ушкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, в яких вказано:

п. 1.3: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а так само бути взаємно ввічливими».

п. 1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

п. 2.3: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі».

п. 12.1: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали.

Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого малолітньому пасажиру автомобіля ОСОБА_9 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню з вогнищем забиття у лівій лобній долі, субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії, лінійного перелому лобної та скроневої кісток ліворуч з переходом на основу черепа, гемосинуситу, синця у лівій параорбітальній області, сліду від загоєння садна в надбрівній області ліворуч, підапоневротичної гематоми в лобній області ліворуч. Виявлені тілесні ушкодження спричинені від дії тупих твердих предметів або при ударі або такі, що діяли у ліву половину голови, якими могли бути виступаючі частини салону автомобілю, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у вигляді тяжкої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку та переломом кісток основи та склепіння черепу відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно пункту 2.1.3 «б,г» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 2208е від 12 травня 2015 року.

Своїми діями ОСОБА_4 як особа, яка керує транспортним засобом, порушив Правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Допитий у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище фактичним обставинам вчинення злочину. Також просить його суворо не карати, не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки це є єдиним джерелом доходу для нього та його близьких.

Законний представник потерпілої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти права керування транспортним засобом.

Вивчивши правові позиції сторін, надані суду докази та з`ясовані в судовому засіданні обставини, суд прийшов до переконання, що кваліфікація злочинного діяння обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 286 ч.2 КК України є вірною.

Окрім визнання ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, вчинення ним вказаного злочину доведено в ході судового розгляду та підтверджується наступними доказами.

Показами обвинуваченого ОСОБА_4 .

Даними, які містяться у матеріалах досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.05.2015 року (а.с. 7-14); протоколом огляду транспортного засобу (а.с. 15-19 ); висновком експерта (а.с. 65-66); висновком судово медичної експертизи (а.с. 69-72); характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_4 (а.с.73-89).

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обтяжуючих обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено. Пом`якшуючою покарання обставиною, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття в скоєному.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є необережним і відноситься до категорії тяжких злочинів.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, щиро покаявся у вчиненому, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, є одруженим та має на вихованні трьох дітей, на момент ДТП в стані алкогольного сп`яніння не перебував, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, суд, вважає необхідним призначити покарання в межах санкції частини 2 ст.286 України, у виді позбавлення волі на строк наближений до мінімального, із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробовуванням.

Розглядаючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, та враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 зі змінами "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" де йдеться про те, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного,оскільки він є водієм та керування транспортним засобом є джерелом доходу та засобом для існування обвинуваченого, та законний представник потерпілого і трудовий колектив в якому працює обвинувачений клопочуть перед судом про незастосування такої додаткової міри, тому суд вважає, не доцільним застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 такого покарання є справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання скоєння ним правопорушень у сфері безпеки руху в майбутньому.

Підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, відсутні. Підстав для застосування положень ст. 69 КК України не вбачається.

Витрати на проведення експертизи, які становлять 613,80. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на підставі ст.. 122, 124-126 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням строком тривалістю в 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Судові витрати у кримінальному провадженні за проведення автотехнічної експертизи № 70/27-262 від 12.05.2015 року у розмірі 613,80 (шістсот тринадцять грн. вісімдесят коп.);, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи, на підставі ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави.

Матеріали кримінального провадження № 0000403, залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі за № 172/589/15-к, провадження № 1-КП/172/96/15.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокуророві.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Васильківський районний суд Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: