Справа № 387/643/15-к
Номер провадження по справі 1-кп/387/67/15
У Х В А Л А
04 червня 2015 року смт. Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області , в складі :

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000295 від 27.05.2015, яке надійшло до суду 02.06.2015 від прокуратури Добровеличківського району Кіровоградської області з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта базова середня, непрацюючого, неодруженого, громадянина України, раніше судимого 23.08.2013 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.104, 75 КК України звільненний від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, 19.12.2014 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин, судимість у встановленому законному порядку не знята та не погашена -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И В :
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 02 червня 2015 року надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та угода про визнання винуватості від 30 травня 2015 року, укладена між прокурором прокуратури Добровеличківського району ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що всупереч умовам укладеної угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 16.12.2014 по кримінальному провадженню зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000604 від 03 грудня 2014 року, яка була затверджена вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19.12.2014, будучи обізнаним з наслідками умисного невиконання угоди, які передбачені ч.2 ст. 389 КК України, в період з 05.02.2015 по 20.05.2015 включно, відпрацював лише 16 годин громадських робіт. Відповідно, враховуючи, що ОСОБА_4 належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, графіком виходу на роботу умисно ухилявся від виконання зазначеної угоди, а саме від покарання призначеного вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2014 року у виді відпрацювання ста годин громадських робіт .

ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та надав показання, якими підтвердив що дійсно будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, у виді громадських робіт безпідставно ухилявся без поважних причин від їх виконання. Просив суд затвердити досягнуту під час досудового розслідування між ним та прокурором прокуратури Добровеличківського району ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості. Заявив, що йому зрозумілі: права надані законом; наслідки укладення та затвердження угоди; характер обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований у разі затвердження угоди судом. Стверджував, що укладення угоди є добровільним.

Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, вислухавши учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно положень ч.ч. 4, 6 ст. 474 КПК України, суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченого, чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; 2) наслідки укладання та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; 3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався у судовому засіданні, що укладання угоди сторонами є усвідомленим та добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд зазначає, що згідно угоди про визнання винуватості від 30 травня 2015 року, яку укладено між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , ОСОБА_4 визнав себе винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України. Цією угодою узгоджено сторонами міру покарання у виді 1 рік 2 дні обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Згідно ст. 76 КК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Така міра покарання визначена сторонами угоди враховуючи те, що ОСОБА_4 за ч.2 ст.389 КК України визначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.389 КК України після ухвалення вироку Добровеличківського районного суду від 19.12.2014, але до повного відбуття призначеного покарання, відповідно до ст. 71, 72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком з призначенням остаточного покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 2 дні.

Суд перевіряючи угоду на відповідність вимогам ч.7 ст. 474 КПК України встановив, що умови угоди суперечать вимогам кримінального закону (КК України), оскільки допущена неправильна правова кваліфікація злочину.

Укладена угода про визнання винуватості від 30 травня 2015 року між прокурором прокуратури Добровеличківського району ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 не передбачає застосування ст. ст.71, 72 КК України та призначення покарання за сукупністю вироків, що суперечить вимогам ст.ст. 65, 71 КК України та свідчить про невідповідність цієї угоди вимогам КК України та інтересам суспільства. Тому умова угоди узгодженого сторонами покарання, окрім виду та міри кримінального покарання за сформульованим обвинуваченням, містить визначення остаточного покарання обвинуваченого за сукупністю вироків, що перебуває поза межами відповідних прав сторін стосовно узгодження кримінального покарання.

Також, положення ст. 71 КК України, згідно з яким, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком і застосування ст. 75 КК України у такому випадку не допускається. Тому суд вважає, що мають місце істотні порушення вимог кримінального закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п.6 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.11.2012 року № 223-1679/0/4-12 «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод», за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, повинен прийняти одне із таких рішень: затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення або відмовити у затвердженні угоди у разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, та повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження; або продовжити судовий розгляд в загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що у затвердженні угоди про визнання винуватості від 30 травня 2015 року, укладеної між прокурором прокуратури Добровеличківського району ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 необхідно відмовити та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 314, 468, 469, 472, 474 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, укладеної 30 травня 2015 року між прокурором прокуратури Добровеличківського району ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 та повернути матеріали кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1 .