Справа №630/1105/14-к Провадження №1-кп/630/21/15
В И Р О К

Іменем України

26 лютого 2015 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області кримінальне провадження № 002434 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Веселе, Великописарівського району, Сумської області , громадянина України, українця, що має професійно-технічну освіту, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно непрацюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України.

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 здійснив порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, при наступних обставинах.

Близько 07 години 55 хвилин 15 червня 2014 року ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Рeugeot Рartner» д.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Шевченко в м. Люботин, Харківської області та на шляху прямування, в районі будинку №70 , порушуючи вимоги п.10.1;п.12.1 Правил дорожнього руху України, змінив напрямок свого руху та не переконавшись , що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, застосувавши маневр вліво, виїхав на зустрічну смугу руху, де не впоравшись з управлінням допустив зіткнення з мотоциклом «Мінськ -311213» д.н. « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_5 , який рухався назустріч по своїй смузі руху.

В результаті ДТП, водію мотоцикла ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження, а саме: поєднана черепно мозкова травма, тор кальна та скелетна травма у вигляді: закритої черпепно мозкової травми у вигляді струсу головного мозку з наявністю забитої рани лівої надбрівної дуги біля зовнішнього кута лівого ока та саден на фоні забою м`яких тканин в лобній ділянці, яка відповідно до висновку комісійної судово медичної експертизи №278/КЕ/2014 від 11 грудня 2014 року відноситься до легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`ю; закритої травми грудної клітини у вигляді переломів 3-8 го лівих ребер на рівні задньої і середньої пахвових ліній ліворуч з рентгенотолігчними ознаками ушкодження лівої легені за типом забою струсу та розвитком напруженого лівобічного гемопневматорексу, яка відповідно до висновку комісійної судово медичної експертизи №278/КЕ/2014 від 11 грудня 2014 року відноситься до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я; відкритої травми правого стегна у формі відкритого уламкового перелому метадіафіза лівої стегнової кістки зі зміщенням кісткових уламків (кутовим, поперечним на товщину діалізу та повздовжнім із заходженням уламків) з формуванням забійно рваної рани в ділянці правого колінного суглобу з боку зовнішньої поверхні за рахунок зміщення кісткових уламків, яка відповідно до висновку комісійної судово медичної експертизи №278/КЕ/2014 від 11 грудня 2014 року відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Дана подія сталася з вини водія ОСОБА_4 , який відповідно до висновку судової авто технічної експертизи № 832/14 від 18 вересня 2014 року грубо порушив вимоги ПДР України, а саме:

- п.10.1, згідно якого, перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напряму руху водій повинен переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.12.1, згідно якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В діях водія автомобіля ОСОБА_4 в даній дорожній обстановці, вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1, 12.1 ПДР, які з технічної точки зору , знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Водій автомобіля ОСОБА_4 в даній дорожній обстановці мав технічну можливість запобігти зіткненню, виконанням вимог п.п.10.1, 12.1. ПДР.

Органами досудового слідства, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення п. 10.1; п.12.1 правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, визнав частково.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що крім часткового визнання своєї вини ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, його вина за викладеними вище обставинами пред`явленого обвинувачення повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі під час досудового слідства доказів, досліджених в повному обсязі в судовому засіданні.

У судовому засіданні свої свідчення, дані на досудовому слідстві ОСОБА_4 підтвердив і в ході судового розгляду. ОСОБА_4 пояснив, що він керував транспортним засобом автомобілем «Рeugeot Рartner» д.н. НОМЕР_1 зі швидкістю близько 50 км/год. В попутному напрямку автомобілів ні попереду, ні позаду не було, на зустріч йому рухався мотоцикл «Мінськ» темно синього кольору.

На шляху руху, ОСОБА_4 об`їжджав вибоїни та ями, на проїжджій частині дороги, в зв`язку з чим, виїхав на зустрічну смугу проїжджої частини дороги, в цей час водій мотоцикла, що рухався назустріч по зустрічній смузі руху, щоб запобігти зіткненню обвинувачений застосував екстрене гальмування, однак запобігти зіткненню не вдалося.

Після зіткнення автомобіль під керуванням ОСОБА_4 проїхав на ліве узбіччя і зупинився, а мотоцикл відкинуло вперед, він упав на ліве узбіччя, рахуючи по ходу руху ОСОБА_4 .

Коли автомобіль зупинився, водій ОСОБА_4 вийшов із салону авто і підійшов до водія мотоцикла, якого попросив щоб він не рухався та відразу викликав швидку та працівників міліції.

Обвинувачений також вказував на те, що він не погоджується з ступенем тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, але поряд з тим, слід зазначити, не заперечував,що не має спеціальної (медичної) освіти, щоб визначити ступінь тілесного ушкодження, а висновки експертизи оскаржені не були. Крім того, ОСОБА_4 звернув увагу й на те, що має водійський стаж з 2008 року, а у потерпілого - з 2014 року, крім того на керуванням легковим транспортом, немав дозволу на керування мотоциклом.

Обвинувачений визнав цивільний позов щодо відшкодування витрат на лікування ОСОБА_5 . З позовними вимогами щодо відшкодування моральної шкоди не згоден. Просив звернути увагу на те, що він є інвалідом ІІ групи, має на утриманні двох малолітніх дітей, тому не має коштів на відшкодування моральної шкоди, розмір якої вважає завищеним.

Крім того, вина ОСОБА_4 підтверджується наступним.

Як вбачається із довідки Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області, ОСОБА_4 15 червня 2014 року за телефоном повідомив про ДТП, в результаті якого травмовано водія мотоцикла ОСОБА_5 (а.с.27,33).

Змістом протоколу огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 15 червня 2014 року разом з фототаблицями та схемою ДТП (а.с.31-52)

Змістом протоколу огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15 червня 2014 року ( а.с.53-54)

Змістом протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 09 вересня 2014 року та доданою до нього схемою ДТП (а.с. 87-90).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 від 09 вересня 2014 року та доданою до нього схемою ДТП (а.с. 91-94).

Висновком комісійної судово - медичної експертизи № 278-КЕ/2014 від 14 жовтня 2014 року. Як вбачається з висновку експертизи в результаті ДТП, водію мотоцикла ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження, а саме: поєднана черепно мозкова травма, тор кальна та скелетна травма у вигляді: закритої черпепно мозкової травми у вигляді струсу головного мозку з наявністю забитої рани лівої надбрівної дуги біля зовнішнього кута лівого ока та саден на фоні забою м`яких тканин в лобній ділянці, яка відповідно до висновку комісійної судово медичної експертизи №278/КЕ/2014 від 11 грудня 2014 року відноситься до легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`ю; закритої травми грудної клітини у вигляді переломів 3-8 го лівих ребер на рівні задньої і середньої пахвових ліній ліворуч з рентгенотолігчними ознаками ушкодження лівої легені за типом забою струсу та розвитком напруженого лівобічного гемопневматорексу, яка відповідно до висновку комісійної судово медичної експертизи №278/КЕ/2014 від 11 грудня 2014 року відноситься до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я; відкритої травми правого стегна у формі відкритого уламкового перелому метадіафіза лівої стегнової кістки зі зміщенням кісткових уламків (кутовим, поперечним на товщину діалізу та повздовжнім із заходженням уламків) з формуванням забійно рваної рани в ділянці правого колінного суглобу з боку зовнішньої поверхні за рахунок зміщення кісткових уламків, яка відповідно до висновку комісійної судово медичної експертизи №278/КЕ/2014 від 11 грудня 2014 року відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (а.с.128-144).

У судовому засіданні свої свідчення, дані на досудовому слідстві потерпілий ОСОБА_5 підтвердив і в ході судового розгляду.

ОСОБА_5 пояснив, що 15 червня 2014 року близько 07 год. 50 хв. він управляв належним йому технічно справним мотоциклом марки «Мінськ 311213» по вул. Шевченко м. Люботин, зі сторони залізничного вокзалу ст. Люботин в напрямку вул. Челюскіна. На мотоциклі вантажу не було. Швидкість руху близько 40 км/год. В ході руху в попутному напрямку, попереду нього руху транспортних засобів не було, в зустрічному напряму також не було транспортних засобів. В зустрічному напрямку по своїй полосі рухався легковий автомобіль синього кольору. ОСОБА_5 продовжував рух прямо по своїй полосі руху. При зближенні з вказаним автомобілем побачив, що автомобіль почав переміщуватися вліво по ходу свого руху, з виїздом на полосу зустрічного руху. Щоб запобігти зіткненню з автомобілем, він зробив маневр вправо, але зіткнення уникнути не вдалося. Зіткнення сталося на узбіччі дороги.

Контактування сталося передньою частиною мотоцикла с передньою частиною автомобіля.

Даючи оцінку всім наведеним у вироку доказам у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 за пред`явленим обвинуваченням знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Вивченням особистості ОСОБА_4 встановлено, що він має професійно-технічну освіту, раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, інвалід ІІ групи, мешкав в сім`ї, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має постійне місце проживання, офіційно не працює, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає те, що він активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.ст. 65-68 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання.

Суд вважає, що з урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який в силу ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів , для виправлення ОСОБА_4 йому необхідно обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі, в межах санкції статті Кримінального кодексу України, за якою кваліфіковані його дії з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 2 роки.

Враховуючи, що ОСОБА_4 раніше не судимий в порядку ст.89 КК України, сприяв розкриттю злочину, виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. Тому, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 75 КК України та призначити додаткове покарання у виді двох років позбавлення права керування транспортним засобом.

Тому суд відповідно до ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, тобто, якщо він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи за місцем проживання, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

У кримінальному провадженні потерілим ОСОБА_5 заявлено позов про відшкодування з ВАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» та ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди. ( а.с. 214-215)

ОСОБА_5 просить стягнути з ВАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» матеріальну шкоду в розмірі 4872, 00 грн. та моральну шкоду в розмірі 243,6 грн.

Також потерпілий просить стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 11361,07 грн. та моральну шкоду в розмірі 59 756,4 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 зазначив, що між ОСОБА_4 та ВАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» 13 лютого 2014 року укладено поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 8376794 , внаслідок чого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль «Рeugeot Рartner» д.н. НОМЕР_1 .

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнав в повному обсязі, але заперечував проти відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов в кримінальному проваджені розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умов, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства

Згідно з положенням ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Як слідує з ч. 3 ст. 128 КПК України, при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з положень ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Як вбачається з положень ч.1 ст. 22. Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщеннямутриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України

Представник цивільного відповідача ВАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» до суду не заявився, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши цивільні позови, приходить до наступних висновків.

Вина ОСОБА_4 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України повністю доведена, в результаті порушення обвинуваченим п.10.1;п.12.1ПДР України потерпілий зазнав тяжких тілесних ушкоджень, в зв`язку з чим тривалий час знаходився на лікуванні, витратив значні кошти на придбання ліків.

Цивільний позов щодо стягнення матеріальної шкоди обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі . ОСОБА_5 надав суду докази на підтвердження своїх вимог ( чеки на придбання ліків) (а.с.227-243).

Таким чином, враховуючи те, що цивільно правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована, суд стягує з ВАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» матеріальну шкоду на користь потерпілого в сумі 4872 грн. та з ОСОБА_4 - 11361,07 грн.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Обгрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, ОСОБА_5 посилається на те, що після ДТП він тривалий час перебував в лікарні, не міг працювати, окрім того він значний проміжок часу не міг обходитися без сторонньої допомоги. Перебуваючи в такому безпорадному стані, йому довелося не лише витримувати фізичний біль, але й моральні страждання, оскільки завдавав клопоту своїй родині, порушився його звичайний спосіб ритм життя. В результаті тривалого лікування ОСОБА_5 не міг повноцінно забезпечувати свою родину. Крім того, він та його сім`я постійно перебували в емоційному напруженні, бо достовірно не знали як саме отримані травми відобразяться на його здоров`ї та які наслідки за собою потягнуть. Потерпілий також посилається на те, що він переніс значне моральне потрясіння, тяжко переживав щодо отриманих травм, лікування, пошкодження майна. На даний час потерпілому морально тяжко пересуватися транспортними засобами.

Поряд з тим, суд не може залишити без увагу й ті обставини, що обвинувачений відразу після вчинення ДТП викликав потерпілому швидку, постійно навідувався до лікарні та переймався його станом. ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи, має на утримання двох малолітніх дітей, не працює. Крім того, слід звернути увагу на те, що злочин хоча і відноситься до тяжких злочинів, але є неумисним.

Враховуючи вищевикладене, суд стягує з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 25 тисяч гривень та з ВАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» 243,6 грн.

Керуючись ст.ст.128,129, 368-371, 373-375 КПК України, ст.ст. 23, 1116, 1117 ЦК України, ст.ст. 6, 22,24 26 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченому за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортним засобом на 2 роки..

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Процесуальні витрати в сумі 586,8 (п`ятсот вісімдесят шість гривень 80 копійок) гривень за виконання експертизи № 832/14 від 18 вересня 2014 року стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Держави (Одержувач УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, Код доходів 24060300, МФО 851011, код банку 37999680, р/р 0005 ).

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою АДРЕСА_2 грошові кошти в розмірі 11361,07 грн. (одинадцять тисяч триста шістдесят одна гривня 07 копійок) гривень в порядку відшкодування матеріальної шкоди та 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, а всього 36361,07 грн.

Стягнути з ВАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», яка розташована за адресою м.Харків, вул. Плеханівська,63 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою АДРЕСА_2 грошові кошти в розмірі 4872 грн. (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві гривні) в порядку відшкодування матеріальної шкоди та 243,6 (двісті сорок три гривні 60 копійок) грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, а всього 5115,60 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Люботинський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .

Суддя ОСОБА_1