Справа № 361/2561/15-к
Провадження № 1-кп/361/178/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року. Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю : прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 08.12.2014 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, військовослужбовця за контрактом в/ч польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 , не одруженого, зареєстрований та проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.407, ч.1 ст.408 КК України

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді пиляра роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», діючи з прямим умислом, маючи намір тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби та провести час на власний розсуд, не одержавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин, всупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 20.05.2014 №1275-VII, ст.ст. 11, 16, 49, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, 20.11.2014 близько 8.00 год не повернувся до місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та ухилявся від виконання обов`язків військової служби до 01.12.2014, чим вчинив нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин, тривалістю понад десять діб.

Крім того, ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді пиляра роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», діючи з прямим умислом, маючи намір ухилитися від військової служби, без поважних причин, всупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 20.05.2014 №1275-VII, ст.ст. 11, 16, 49, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, 22.01.2015 вибув з місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 до Головного військово-медичного клінічного ордена Червоної Зірки центру «Головний військовий клінічний госпіталь» м. Київ для проходження військово-лікарської комісії, проте у визначений термін, тобто 03.02.2015, до місця проходження служби військова частина польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) з ГВКГ не з`явився та ухилявся від виконання обов`язків військової служби до 25.03.2015, чим вчинив нез`явлення до військової частини з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинувачені визнав повністю та пояснив, що дійсно він проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , згідно контракту в званні солдат. Наказом командира військової частини йому надали відпустку тривалістю 30 днів з 20.10. по 20.11.2014 року. Однак по закінченню відпустки він в частину вчасно не повернувся , а повернувся лише 01.12.2014, бо весь цей час перебував вдома, т.я. погано себе почував, бо його побили. Однак про це він нікого не повідомляв. Крім того в січні 2015 року командич військової частини направив його до військового госпіталю, для проходження військо-лікарської комісії. Перебуваючи в госпіталі він дізнався, що його дідусь тяжко захворів та потрапив до лікарні, тому він поїхав додому та перебував з дідусем. Його батьки розлучились і проживають за кордоном, а він з семи років проживає разом з дідусем та бабусею. На службу він з`явився лише 25.03.2015 року. У вчиненому щиро розкаюється, він усвідомив протиправність своєї поведінки, більше порушувати закон не буде і бажає продовжувати службу.

Учасники судового процесу не заперечують проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачений вину визнає і факт вчинення злочинів не заперечує, його позиція є добровільною, наслідки обмеження оскарження вироку йому зрозумілі.

За таких обставин, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_4 за виключенням дослідженням документів, що характеризують його особу .

Таким чином, суд приходить висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 в самовільному залишенні військової частини тривалістю понад десять днів та у самовільному залишенні військової частини або місця служби з метою ухилитись від військової служби , доведена повністю, тому він повинен нести за такі дії кримінальну відповідальність і його дії суд кваліфікує відповідно за ч.2 ст. 407 КК України та ч.1 ст.408 КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття обвинуваченого та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не виявлено.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, що він, позитивно характеризується по місцю проживання, посередньо за місцем служби. Обвинувачений має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки: мешкає з дідусем та бабусею, не є небезпечним для суспільства.

Суд також враховує , що обвинувачений щиро покаявся у вчиненому та злочин вчинив внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин . Наведені обставини в своїй сукупності пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь його тяжкості приводять суд до впевненості , що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 , враховуючи вчинення ним двох злочинів неможливе без ізоляції від суспільства, але при умові призначення йому основного покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкціями ч.2 ст.407 КК України та ч.1 ст.408 КК України Міра покарання ОСОБА_4 повинна бути обрана у вигляді арешту.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 , під час судового провадження застосовані у виді тримання під вартою, з урахуванням призначеного виду покарання й особи обвинуваченого, суд до набрання вироком законної чинності вважає необхідним запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 , залишити без змін.

Цивільний позов по справі не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.65, 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за вчинення кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за цією статтею, на підставі ст.69 КК України, у виді арешту на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 3 (три)місяці.

ОСОБА_4 , визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за вчинення кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання за цією статтею на підставі ст.69 КК України, у виді арешту на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 6 (шість)місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України , остаточне покарання ОСОБА_4 призначити шляхом поглинання менш суворого більш суворим - у виді арешту на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 6 (шість)місяців.

До набрання вироком законної чинності , запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 залишити без змін - тримання під вартою та утримувати його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 25.03.2015 року.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1