У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів

Кривенди О.В., Мороза М.А.

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 18 вересня 2008 року матеріали справи за
касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на постанову
Жовтневого районного суду м. Харків від 5 червня 2007 року та ухвалу
Апеляційного суду Харківської області від 22 листопада 2007 року щодо ОСОБА_1,

у с т а н о в и л а:

постановою Жовтневого районного суду м. Харків від 5 червня 2007 року
засудженому ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні строку відбутого покарання за
останнім вироком, перебування його під вартою у першій справі терміном 1 рік 8
місяців 27 днів.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 листопада 2007 року
апеляцію ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Жовтневого районного
суду м. Харків від 5 червня 2007 року без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, як видно зі змісту скарги, просить
зазначені судові рішення скасувати. Вважає, що суд безпідставно не зарахував у
строк відбування покарання період його попереднього ув'язнення у першій справі.

Засуджений також зазначає, що було порушено його право на захист, оскільки
суд апеляційної інстанції розглянув справу без участі його захисника ОСОБА_2

У касаційній скарзі, як видно зі змісту, захисник ОСОБА_2 просить
зарахувати ОСОБА_1попереднє ув'язнення з 10 січня 2003 року по 8 жовтня 2004
року.

Крім того, захисник вказує, що їй не повідомили про час слухання справи за
апеляцією засудженого, чим істотно було порушено кримінально-процесуальний
закон.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи касаційних
скарг засудженого і захисника, колегія суддів не вбачає
підстав для їх задоволення.

Як убачається із матеріалів справи, вироком Дергачівського районного суду
Харківської області від 8 жовтня 2004 року ОСОБА_1 засуджений за ч.3 ст.185,
ч.2 ст.309, ст.ст.70 КК України до позбавлення волі на чотири роки. На підставі
ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з
іспитовим строком три роки.

Під час досудового слідства у цій
справі, ОСОБА_1 знаходився під вартою з 10 січня 2003 року по 8 жовтня 2004
року.

Новий злочин ОСОБА_1 вчинив у вересні
2005 року, тобто у період іспитового строку.

Вироком Дергачівського районного суду
Харківської області від 22 лютого 2006 року ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст.309 КК
України до позбавлення волі на чотири роки.

На підставі ст.71 КК України, ОСОБА_1до
призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання
за вироком цього ж суду від 8 жовтня 2004 року у виді позбавлення волі на два
роки і за сукупністю вироків призначено позбавлення волі на шість років.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 23 травня 2006 року вирок Дергачівського районного суду Харківської
області від 22 лютого 2006 року змінено. До призначеного ОСОБА_1покарання за
ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на чотири роки, частково приєднано
невідбуте покарання за вироком
Дергачівського районного суду від 8 жовтня 2004 року у виді позбавлення волі на
один рік і остаточно призначено позбавлення волі на п'ять років.

Отже, призначаючи винному покарання за
сукупністю вироків, суд вірно визначив, що ОСОБА_1 не відбув покарання за
вироком Дергачівського районного суду
Харківської області від 8 жовтня 2004 року у виді позбавлення волі строком два
роки три місяці і три дні.

Суд, застосовуючи принцип часткового
приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вороком, приєднав до
покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 22
лютого 2006 року у виді позбавлення волі на чотири роки, частину невідбутого
покарання за попереднім вороком у виді одного року позбавлення волі і остаточно
призначив ОСОБА_1за сукупністю вироків позбавлення волі на п'ять років.

За таких обставин, твердження ОСОБА_1
та його захисника про порушення закону в частині призначення винному покарання,
зокрема, про не зарахування у строк відбування покарання попереднього
ув'язнення, позбавлені підстав.

Посилання засудженого та захисника
ОСОБА_2 на порушення права ОСОБА_1 на захист, було предметом перевірки і не
знайшло підтвердження у справі. Відсутність захисника ОСОБА_2 під час слухання
справи у суді апеляційної інстанції, не можна визнати істотним порушенням
кримінально-процесуального закону.

Не вбачаючи
підстав для задоволення скарг засудженого
та його
захисника, керуючись ст. 394 КПК України колегія суддів,

у х в а л и
л а:

у
задоволенні касаційних скарг засудженому ОСОБА_1та його захиснику ОСОБА_2
- відмовити.

Судді:

Кравченко
К.Т. Кривенда О.В. Мороз М.А.