Справа № 742/6080/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/362/2015
Категорія - ст. 128 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження № 11-кп/795/362/2015 р. за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, невійськовозобов`язаний, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з вищою економічною освітою, не працює, неодружений, на утриманні одна малолітня дитина, не судимий,

- визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, з призначенням покарання 2 /два/ роки обмеження волі.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року звільнений від відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 60000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 27 липня 2013 року, близько 22 год., на території ресторану «Старий двір» по вул. Костянтинівській, 137 в м. Прилуки Чернігівської області, ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин, завдав один удар кулаком в праву скроневу частини голови ОСОБА_10 , від чого останній упав на землю, ударившись потиличною частиною голови об покриття із плитки, отримавши при цьому тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду як незаконний та закрити кримінальне провадження згідно ст.284 КПК України. Посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування кримінального закону. Зазначає, що відсутність в матеріалах кримінального провадження чіткої відповіді на питання, які тілесні ушкодження виникли у потерпілого від удару кулаком в голову, призвели до неповноти та неправильності судового слідства. Вважає, що йому було завдано два удари в голову, у нього відбувся перелом двох окремих кісток правої скроневої та потиличної; наявність у нього таких тілесних ушкоджень як перелом правої скроневої кістки та формування протиударних вогнищ геморагічного забою в лівій лобній і скроневій долях головного мозку свідчать про те, що вони могли бути отримані від удару кулаком в праву скроневу частину голови. В лобній частині тілесні ушкодження виникли від удару потилицею, а в лівій скроневій частині від удару в праву скроневу частину голови, що могло бути підтверджено призначенням комісійної судово - медичної експертизи, в якій їм безпідставно було відмовлено.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вбачається в тому, що така обставина, як вчинення злочину на грунті неприязних відносин, не відповідає дійсності і є надуманою, бо відсутні докази, які свідчать про те, що між потерпілим і обвинуваченим були неприязні відносини: вони побачились вперше тільки на судовому засіданні, участі у бійці потерпілий не приймав, тому вирок в цій частині ґрунтується на припущеннях.

Судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, бо в діях ОСОБА_8 вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 КК України, так як згідно показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших, обвинувачений спочатку вчинив бійку в приміщенні ресторану „Старий двір, потім став вчиняти хуліганські дії на подвір`ї ресторану, порушував громадський порядок, нецензурно лаявся та умисно ударив кулаком в праву скроню ОСОБА_10 , який навіть не бачив того, хто йому завдав удару; тобто у ОСОБА_8 до ОСОБА_10 не було неприязних відносин і ОСОБА_8 поводився з особливою зухвалістю. Також вважає, що в діях ОСОБА_8 є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 КК України, на що вказує мотивація, умисел в діях ОСОБА_8 на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, обставини заподіяння тілесних ушкоджень, механізм їх утворення та наслідки. ОСОБА_8 , завдаючи потерпілому, який не приймав участі у бійці /Ленцю/, сильного удару кулаком в праву скроню, не міг не передбачити, що від його діянь ОСОБА_10 будуть спричинені тілесні ушкодження, але які саме, передбачав лише у загальних рисах, що спростовує висновок суду про вчинення ОСОБА_8 необережного злочину, що тягне відповідальність за фактично заподіяні наслідки. Тому і відмовляються від підтримання обвинувачення ОСОБА_8 за ст. 128 КК України з тим, щоб суд правильно застосував закон про кримінальну відповідальність.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок суду в частині стягнутої моральної шкоди, знизивши її із 60000 грн. до 30000 грн., вважаючи, що суд помилково визначив обставиною, що обтяжує його покарання, - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що висновок суду про не визнання ним своєї вини, не відповідає дійсності, бо він визнав свою вину за ст. 128 КК України, вибачився та шкодує щодо вчиненого. Тому суд помилково зазначив про відсутність обставин, які пом`якшують його покарання, а саме: визнання вини та щире каяття. При розгляді цивільного позову суд повинен був врахувати, що тілесні ушкодження потерпілий отримав в результаті необережності, він не бажав таких наслідків, наявність обставин, які пом`якшують покарання, також установлену судову практику по аналогічних справах, розглянутих в Україні. Крім того, він не працює, має неповнолітню дитину.

Заслухавши доповідача, пояснення представника потерпілого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження за ст. 128 КК України згідно ст.284 КПК України, заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, адвоката ОСОБА_9 , які підтримали свою апеляційну скаргу, просили зменшити розмір моральної шкоди до 30000 грн., заперечували проти апеляційної скарги потерпілого, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг потерпілого та обвинуваченого, залишивши вирок суду без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо засудження ОСОБА_8 в межах апеляційних скарг у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину за ст. 128 КК України визнав, та показав, що 27 липня 2013 року перебував у ресторані «Старий двір», святкував свій день народження та вживав спиртні напої, біля барної стійки зустрів однокласницю ОСОБА_14 , розмовляв з нею, і отримав удар в обличчя від її чоловіка, ОСОБА_15 , який її приревнував. Від удару частково втратив свідомість, але пам`ятає, що його били ще 4-5 осіб, від яких він втік на вулицю. Про своє побиття (порвана сорочка та закривавлене обличчя) розповів друзям, які були в нього на дні народження, з якими пішов з`ясовувати причини свого побиття. На вулиці їх зустріли агресивно налаштовані 5-6 осіб, серед яких був потерпілий, та з якими почалася бійка, під час якої він ненавмисно, з необережності, захищаючись, один раз ударив потерпілого, той упав і ударився об тротуарну плитку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 також доводиться:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який підтвердив, що у ресторані «Старий двір» святкував день народження ОСОБА_16 , після запуску салюту розмовляв на вулиці із сестрою, і хтось його ударив у праву скроню. Втратив свідомість, нічого не пам`ятає, отямився через 6 днів, був в коматозному стані в реанімації м. Києва, де ще лікувався на стаціонарі близько місяця. Заперечує участь в бійці та конфлікті;

- показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які підтвердили, що ОСОБА_8 ціленаправлено ударив ОСОБА_10 кулаком в праву скроню, від чого той втратив свідомість, упав на спину, ударившись головою об тротуарну плитку. Потерпілий участі у бійці не приймав;

- показаннями свідків ОСОБА_21 , яка бачила бійку між ОСОБА_22 та обвинуваченим біля барної стійки в приміщенні ресторану, після чого ОСОБА_23 побіг на вихід із ресторану із своїми гостями, і на вулиці відбулася бійка, участь в якій приймали гості із сторони ОСОБА_24 та і з іншої компанії. Як і хто бив потерпілого не бачила, а тільки побачила, як він вже лежав без свідомості біля фонтана;

Свідок ОСОБА_25 підтвердила, що в ресторані її чоловік, свідок ОСОБА_26 , приревнував її до ОСОБА_8 , ударив його в обличчя, почалася бійка. Через деякий час бачила бійку на вулиці, почула як упав ОСОБА_10 , ударився об плитку та лежав без свідомості; йому вона робила масаж серця та штучне дихання, проте потерпілий до тями так і не прийшов.

- показаннями свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які святкували день народження ОСОБА_8 у «Старому дворі», та бачили, як він пішов розраховуватися, а повернувся в порваній сорочці та повідомив, що його побили. Для з`ясування обставин побиття ОСОБА_29 вони пішли до входу в ресторан, звідки до них йшов натовп незнайомих, агресивно налаштованих людей, і почалася бійка. Потім побачили, що на бруківці лежить потерпілий.

Свідок ОСОБА_28 підтвердив, що бачив, як від лежачого потерпілого відходив обвинувачений, але хто наносив удар, не бачив.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.07.2013 року /а.с. 12 т. 1/, переглянутого диску із фрагментом відеозапису бійки, виданого ОСОБА_13 /а.с. 34-35 т. 1/, рапортів чергового Прилуцького МВ УМВС /а.с. 10-11 т.1/ доводиться, що 27.07.2013 року в ресторані „Старий двір мав факт бійки, місце, де упав ОСОБА_10 , вимощене плиткою, і штовханина та бійка відбувалась як з боку обвинуваченого та його гостей, так і гостей ОСОБА_13 , та частково спростовує показання свідків про невтручання потерпілого в так звані „розборки.

З аналізу судом даних доказів по справі у сукупності з показаннями обвинуваченого та потерпілого, з документами та речовими доказами по справі, висновками судово-медичної експертизи №418 від 03.09.2013 року /а.с. 160-162 т.1/ та комісійної судово-медичної експертизи № 111 від 13.11.2013 року /а.с. 187-195 т. 1/ щодо тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 вбачається, що у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку з формуванням вогнищ геморагій лівої лобної долі, субарахноїдальний крововилив, перелом потиличної кістки з переходом на скроневу кістку праворуч, гематома м`яких тканин потиличної ділянки голови, які виникли від дії твердих тупих предметів і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; комплекс тілесних ушкоджень виник внаслідок контактування головою з тупими, твердими предметами з необмеженою поверхнею та комплекс тілесних ушкоджень міг утворитись внаслідок падіння з положення стоячи на площину з послідуючим ударом потиличною ділянкою голови об тупий, твердий предмет з необмеженою поверхнею, що контактувала, та не могли утворитись від удару кулаком сторонньої особи.

Судово медичні експерти ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , допитані у суді першої інстанції, та експерт ОСОБА_32 , допитана у апеляційному суді, підтвердили висновки експертиз щодо кількості, виду, характеру, механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_10 , що не суперечить матеріалам провадження, обставинам справи, не мають протиріч між собою та у сукупності, та узгоджуються з показаннями обвинуваченого, частково потерпілого, свідків, іншими доказами по справі.

Зокрема, з показань експертів вбачається, що об`єктивних даних про удар в праву скроневу частину голови потерпілого немає; у медичній документації не зафіксовано існування будь-яких тілесних ушкоджень, заподіяних ударом кулака в обличчя потерпілого, а наявні тілесні ушкодження свідчать про те, що вони могли утворитися від падіння з наступним ударом потиличною ділянкою голови об тупий, твердий предмет з необмеженою поверхнею. Крім того, наявний лінійний перелом потиличної кістки з переходом на скроневу кістку праворуч, множинні вогнища забоїв І-ІІ типу в лобній та скроневих долях головного мозку, субдуральний крововилив в лівій лобній області, вказує саме на те, що була одна травматична дія від падіння з положення стоячи на площину з послідуючим ударом потиличною ділянкою голови об тупий, твердий предмет з необмеженою поверхнею, що контактувала.

З огляду на вищенаведене доводи представника потерпілого про наявність двох ударів, і спричинення тяжких тілесних ушкоджень від сильного удару кулаком в праву скроню потерпілого, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 414 від 29.08.2013 року /т.1 а.п.156-157/ доводиться, що у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців верхньої та нижньої повіки правого ока, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які виникли від дії твердих тупих предметів і по давності можуть відповідати 27.07.2013 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Предметом розгляду суду першої інстанції також була заява представника потерпілого про відмову в підтриманні пред`явленого обвинувачення, і суд цілком обгрунтовано не зважив на таку заяву з огляду на те, що дане провадження не є приватним обвинуваченням і правом відмови від підтримання державного обвинувачення наділений лише прокурор, з чим колегія суддів погоджується та не може задовольнити цю вимогу потерпілого, викладену в апеляційній скарзі.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що доводи представника потерпілого про неправильність визначення органом досудового розслідування кримінального закону та необхідність кваліфікації дій ОСОБА_8 за вчинення більш тяжкого кримінального правопорушення, а саме за ч.1 ст.121, ст.296 КК України, є неприйнятними, тому що відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, а не навпаки.

Тому твердження потерпілого в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, бо в діях ОСОБА_8 вбачається склад кримінальних правопорушень, передбачених ст. 296 та ст. 121 КК України, не заслуговують на увагу з вище вказаних підстав.

Суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив наявні докази по справі, дав їм вірну правову оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ст. 128 КК України як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд керувався вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу винного, який не займається суспільно-корисною працею, але позитивно характеризується за місцем проживання, не страждає на алкогольну залежність та примусового лікування не потребує, раніше не судимий, має малолітню дочку, 2004 року народження, обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження /т.2 а.п.192/, суд вірно вказав, що на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року його необхідно звільнити від відбування покарання як особу, яка має дітей, яким не виповнилося 18 років.

Щодо вирішення питання цивільного позову потерпілого про відшкодування моральної шкоди в розмірі 60000 грн., суд першої інстанції прийняв вірне рішення про задоволення його в повному обсязі, з чим колегія суддів погоджується, бо даний злочин та його наслідки призвели до фізичного болю та душевних страждань ОСОБА_10 , який довів завдані йому психологічні страждання у зв`язку з відчуттям фізичного болю, перебуванням на стаціонарному лікуванні (в тому числі коматозному стані) протягом місяця, що вимагало додаткових зусиль для організації свого звичного способу життя, а тому твердження обвинуваченого про зменшення розміру моральної шкоди до 30000 грн. не заслуговують на увагу; саме сума в розмірі 60000 грн. відповідає принципам виваженості, розумності та справедливості.

Посилання потерпілого на неповноту судового слідства в зв`язку з відсутністю чіткої відповіді на питання, які тілесні ушкодження виникли у потерпілого від удару кулаком в голову, спростовуються висновками експертиз щодо виду, характеру, механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілим та поясненнями експертів в суді першої та апеляційної інстанцій, згідно яких комплекс тілесних ушкоджень у потерпілого міг утворитися внаслідок падіння з послідуючим ударом потиличною ділянкою голови об тупий, твердий предмет з необмеженою поверхнею, що узгоджується з показаннями свідків.

Твердження потерпілого, що невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи полягає в тому, що така обставина, як вчинення злочину на ґрунті неприязних відносин, є надуманою, не заслуговують на увагу та спростовуються даними протоколу огляду місця події /т.1 а.п.34-35/ та переглянутим в судовому засіданні суду першої інстанції відеозаписом фрагменту бійки, згідно яких доводиться факт штовханини та бійки як зі сторони обвинуваченого та його гостей, так і гостей ОСОБА_13 , серед яких був потерпілий ОСОБА_10 , тобто між ними були неприязні відносини, які виникли під час бійки.

Колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404 - 414, 418 - 419, 374 - 376, 424 - 426, 532 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.

На судові рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4