17.07.2015 Єдиний унікальний № 371/1217/15-к
Миронівський районний суд Київської області
ЄУН 371/ 1217 /15-к
Провадження № 1-кс /371/ 145 /15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2015 року м. Миронівка

Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, у кримінальному провадженні № 0000160, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2015, та додані до клопотання матеріали,-

В С Т А Н О В И В :
До Миронівського районного суду Київської області 16.07.2015 із клопотанням про взяття під варту ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, звернувся слідчий СВ Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області лейтенант міліції ОСОБА_6 .

Своє клопотання слідчий мотивував тим, що підозрюваним вчинено злочин, за який передбачено покарання від шести до десяти років позбавленням волі, наявністю ризику того, що підозрюваний може переховуватися від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

Вказане клопотання погоджене 16.07.2015 прокурором у кримінальному провадженні № 0000160 заступником прокурора Миронівського району ОСОБА_3 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до його матеріали, заслухавши пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши обґрунтованість поданого до суду клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В провадженні слідчого СВ Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження № 0000160, внесене 14.04.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 Кримінального кодексу України (а. с. 3)

Крім того, в провадженні слідчого СВ Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження № 0000361, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, яке постановою прокурора від 16.07.2015 року об`єднано в одне провадження з кримінальним провадження № 0000160 (а. с. 4).

Кримінальне провадження здійснюється по факту повторного незаконного збуту ОСОБА_4 психотропної речовини «амфетаміну» вчинене повторно (а. с. 6-9).

Слідчий СВ Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0000361 повідомив 16.07.2015 ОСОБА_4 про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, а саме незаконному збуту психотропної речовини, вчиненому повторно (а. с. 27-28).

Відповідно до протоколу допиту підозрюваного від 15.07.2015, ОСОБА_4 зізнався у тому, що 12.06.2015 та 09.07.2015 дійсно збував наркозалежній особі психотропну речовину «Амфетамін» (а. с. 26).

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтвердив покази дані ним під час допиту у якості підозрюваного та повідомив, що 12.06.2015 та 09.07.2015 дійсно збував наркозалежній особі психотропну речовину «Амфетамін».

Крім того вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується іншими доказами, зокрема:

протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 12.06.2015, відповідно до якого свідком під вигаданим прізвищем ОСОБА_8 під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії, у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, придбано у ОСОБА_4 психотропну речовину «амфетамін» (а.с. 14);

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 12.06.2015, відповідно до якого свідок дав покази, що у цей день він придбав у ОСОБА_4 за 100 гривень «амфетамін» (22-23);

протоколом огляду місця події від 12.06.2015, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлено та вилучено згорток з речовиною білого кольору (а. с. 8-9);

висновком експерта від 16.06.2015 року, відповідно до якого представлена на експертизу порошкоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину амфетамін (а.с. 16-18);

протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 09.07.2015, відповідно до якого свідком під вигаданим прізвищем ОСОБА_8 під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії, у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, повторно придбано у ОСОБА_4 психотропну речовину «амфетамін» (а.с. 15);

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 09.07.2015, відповідно до якого свідок дав покази, що у цей день він придбав у ОСОБА_4 за 70 гривень «амфетамін» (24-25);

протоколом огляду місця події від 09.07.2015, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлено та вилучено згорток з порошкоподібною речовиною рожевого кольору (а. с. 12-13);

висновком експерта від 15.07.2015 року, відповідно до якого представлена на експертизу порошкоподібна речовина рожевого кольору містить у своєму складі психотропну речовину амфетамін (а.с. 19-21);

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено обґрунтованість повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, по кримінальному провадженню № 0000160.

Санкція ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, за якою ОСОБА_4 пред`явлено підозру у вчиненні злочину, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років позбавлення волі.

Миронівським районним судом Київської області 24.09.2003 засуджено ОСОБА_4 за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України, міру покарання застосовано у виді позбавлення волі на строк у сім років (а. с. 42-43).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Кримінального кодексу України злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України, є особливо тяжким злочином.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник підтвердили факт засудження ОСОБА_4 Миронівським районним судом Київської області до позбавлення волі строком на 7 років, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України.

Тобто 24.09.2003 Миронівським районним судом Київської області засуджено ОСОБА_4 за вчинення особливо тяжкого злочину.

Як вбачається із копії вимоги від 26.06.2015 року за № 4213, ОСОБА_4 19.11.2008 був умовно-достроково звільнений від відбування покарання по обвинувальному вироку Миронівського районного суду Київської області від 24.09.2003 (а.с. 30).

Згідно з ч. 3 ст. 90 Кримінального кодексу України, якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 89 Кримінального кодексу України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 з підстав, передбачених ст. 81 Кримінального кодексу України, 19.11.2008 умовно-достроково звільнено від відбування покарання за вироком Миронівського районного суду Київської області від 24.09.2003 року у виді позбавлення волі строком на 7 років, за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України, то ОСОБА_4 , на момент розгляду клопотання, є таким, що має непогашену судимість, строк погашення якої обчислюється з дня дострокового звільнення його від відбування покарання 19.11.2008 та закінчується 19.11.2016 року.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Отже клопотання про взяття під варту подано щодо раніше судимої особи, яку обґрунтовано підозрюють у вчиненні злочину, за вчинення якого санкцією ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки.

За місцем свого проживання ОСОБА_4 характеризується як особа, на яку не має компрометуючих даних (а. с. 31).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

В матеріалах клопотання відсутні докази, які доводять, що ОСОБА_9 перебуваючи на волі, може перешкоджати цьому кримінальному провадженню, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Прокурором не доведено, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

Згідно з п. 6 Пленуму Верховного суду України від 4 червня 2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин, який відповідно до частини другої статті 32 КК складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може.

З клопотання та доданих до його матеріалів не вбачається наявність у ОСОБА_4 до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 Кримінального кодексу України, усвідомлення, того що для реалізації його злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру.

Як видно із протоколу допиту свідка під вигаданим ім`ям ОСОБА_8 від 09 липня 2015 року про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, вони домовилися 09 липня 2015 року, тобто через 27 днів після вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 Кримінального кодексу України. В матеріалах клопотання відсутні докази того, що у підозрюваного до вчинення 12.06.2015 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 Кримінального кодексу України, був намір вчинити два або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром.

Тобто, оскільки в матеріалах клопотання відсутні докази вчинення ОСОБА_4 продовжуваного (ст. 32 КК України) злочину, то у слідчого судді не має підстав вважати, що існує ризик продовжування вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

На наявність даних про те, що особа може продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється може свідчити наявність інформації, отриманої в результаті проведених слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій про вчинення особою продовжуваного злочину.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження, враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України), а також, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.

Обставини, які досліджені під час судового розгляду та оцінені відповідно до вимог статті 94 КПК України, свідчать про необґрунтованість клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Крім того слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до протоколу затримання від 14.07.2015 року ОСОБА_4 затриманий з підстави «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидці, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин», в той час, як інкримінований ОСОБА_4 злочин вчинений ним 12.07.2015 року.

За положеннями ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

В ході досудового розслідування встановлені переконливі факти на підставі розумної оцінки яких можливо визнати причетність ОСОБА_10 до вчинення злочину вірогідною.

Виходячи з вказаного, враховуючи ті обставини, що сторона кримінального провадження не довела обставини, передбачені пунктами 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, суддя вважає доцільним зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. ст. ст. 110, 177, 181, 184, 193, 194, 309, 369 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
1.В задоволенні клопотання слідчого СВ Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000160 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України відмовити.

2.Зобов`язати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка, Київської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого в квартирі АДРЕСА_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого ОСОБА_6 .

3.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Слідчий суддя ОСОБА_1