Справа № 369/9318/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/35/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 13.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
13 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

перекладача Єхадзе ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10 Ношревана

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002256 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у даному провадженні в суді першої інстанції ОСОБА_11 на вирок Києво-Святошинського районного суду від 28.10.2014 року, яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сенакі, Грузія, грузина, громадянина Грузії, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого -

засуджено за ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу розміром 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн. на користь держави.

Вироком вирішене питання речових доказів.

Колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_12 22 липня 2014 року близько 6 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на ринку «Столичний», розташованому по вул. Велика Кільцева, 110А в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, скориставшись відсутністю поряд власника та сторонніх осіб, з сумки ОСОБА_13 , яка лежала на столі біля торгового місця № НОМЕР_1 павільйону № 1, таємно викрав грошові кошти в сумі 31500 грн. та два мобільні телефони марки «Соні Експіріа» моделі D 2302 вартістю 3908 грн. та «Соні Експіріа» моделі LT 18і вартістю 1603 грн., і з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_13 матеріального збитку на загальну суму 37011 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор, яка приймала участь у розгляді справи судом першої інстанції подала апеляційну скаргу, де просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_12 винним за ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 6 місяців арешту. Речові докази: мобільний телефон залишити потерпілому ОСОБА_13 ..

Свої доводи прокурор обґрунтовує суперечливістю доказів, покладених в основу вироку, а саме неврахуванням показань потерпілого в частині виявлення факту вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, де він бачив як останній рився в його сумці і поклав до своєї кишені згорток з грошима і телефоном та даних протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 , а тому безпідставно залишено поза увагою, що ОСОБА_12 було виявлено в момент вчинення кримінального правопорушення, який той вчиняв таємно та продовжив вчиняти його відкрито.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити та постановити новий вирок, за яким засудити Бабілуа Ношревана за ч.1 ст.186 КК України, призначивши відповідне покарання; пояснення потерпілого ОСОБА_13 , який з приводу поданої апеляційної скарги послався на розсуд суду, вказавши, що претензій до обвинуваченого немає; обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України і в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції повністю дотримані.

Так, зі змісту вироку слідує, що дії ОСОБА_12 були перекваліфіковані судом першої інстанції з ч.1 ст.186 КК України на ч.1 ст.185 КК України в зв`язку з тим, що вина обвинуваченого повністю доведена у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_13 .

Мотивуючи свій висновок відносно ОСОБА_12 , суд виходив з того, що потерпілий в судовому засіданні показав, що він не бачив обвинуваченого в момент вчинення кримінального правопорушення, а сам ОСОБА_12 мав намір на таємне викрадення чужого майна і скориставшись відсутністю при цьому сторонніх осіб та власника, вчинив крадіжку. Осіб, які б були очевидцями відкритого викрадення майна обвинуваченим не встановлено.

Дані висновки суду повністю підтвердилися в ході апеляційного розгляду.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_12 , як в суді апеляційної інстанції так і в суді першої інстанції не заперечував факту викрадення мобільних телефонів та грошей з сумки потерпілого стверджуючи при цьому, що в момент крадіжки за його діями ніхто не спостерігав і поряд з ним нікого не було

З показань потерпілого ОСОБА_13 , даних в суді апеляційної інстанції та в суді першої інстанції видно, що він залишив на столі сумку з двома мобільними телефонами та грошима в сумі 31 500 грн., а сам пішов в середину підсобного приміщення, яке відділене ролетом, попити кави. В той же час, коли він вийшов з приміщення підсобки, то побачив, що невідомий чоловік витягнув руку з його сумки, розвернувся від торгового місця і пішов. Він окликнув невідомого, однак ОСОБА_12 на це не зреагував. Підійшовши до сумки та виявивши, що у нього викрадено гроші в сумі 31500 грн. та два мобільні телефони він направився за ОСОБА_12 та став його звати, однак останній почав від нього втікати та викидати по дорозі речі.

Вина обвинуваченого у вчиненні крадіжки об`єктивно доводиться також:

- даними рапорту старшого інспектора чергового Вишневого МВМ ОСОБА_14 слідує, що 22.07.2014 року близько 7 години 20 хвилин до Вишневего МВМ надійшло повідомлення від чергового Києво-Святошинського РВ з приводу звернення по телефону « 102» ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає у АДРЕСА_3 про те, що в Софіївська Борщагівка по вул. Велика Кільцева, 110-А на «Столичному ринку» затримано невідомого, який викрав 30000 грн. та мобільний телефон;

- даними протоколу огляду від 22.07.14р. про те, що з 10.30 до 11.20 на території ринку «Столичний» були оглянуті знайдені мобільні телефони марки «Соні Експіріа» моделі D 2302 та «Соні Експіріа» моделі LT 18і вартість яких, згідно висновку спеціаліста складає 5511 грн., які були викрадені у потерпілого;

- даними протоколу слідчого експерименту з ОСОБА_12 від 03.09.2014р. відповідно яких обвинувачений вказав на місце, з якого було викрадено майно потерпілого 2 мобільні телефони та гроші, скручені резинкою, з якими він потім направився на вихід із павільйону. На рампі він почув крик позаду себе і побачивши потерпілого, який біг за ним, почав тікати та викинув всі викрадені речі. Потім був затриманий невідомими особами, серед яких був і потерпілий.

З огляду на наведене суд першої інстанції дав правильну оцінку наведеним доказам в сукупності і вірно кваліфікував дії ОСОБА_12 за ч.1 ст.185 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про відкритий спосіб заволодіння майном потерпілого не узгоджується з матеріалами провадження та не ґрунтується на досліджених судом доказах.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.02.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.

Викрадення є таємним і у тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить непомітно для неї.

А тому, докази у кримінальному провадженні, а саме показання потерпілого про те, що він не бачив як безпосередньо ОСОБА_12 викрав гроші та телефони з його сумки; що він не може ствердити, що ОСОБА_12 чув , коли він його перший раз окликнув про що свідчить і сама поведінка обвинуваченого, який за показаннями потерпілого, після його оклику ніяким чином не відреагував і пішов спокійно від його торгової точки та з огляду на позицію обвинуваченого, який стверджує, що під час викрадення речей його ніхто не бачив та вчинив він його таємно, доводять обґрунтованість висновку суду про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення таємним способом. Тому доводи прокурора про відкрите викрадення майна ОСОБА_13 та вимоги апеляційної скарги про постановлення нового вироку щодо ОСОБА_12 із визначенням правової кваліфікації його дій за ч.1 ст.186 КК України задоволенню не підлягають.

Призначаючи покарання ОСОБА_12 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за постійним місцем проживання характеризується позитивно, згідно акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 337 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; обставину, що пом`якшує покарання - добровільне відшкодування завданої шкоди в повному обсязі, відсутність обтяжуючих покарання обставин та обрав покарання у межах санкції закону у виді штрафу.

З урахуванням наведеного, фактичних обставин справи, думки потерпілого, який не має будь-яких претензій до обвинуваченого, виходячи зі змісту положень ст.50 КК України, де покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобіганню нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене покарання відповідає загальним засадам призначення покарання передбаченого ст.65 КК України та за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним та достатнім і підстав для його зміни немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у суді першої інстанції ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду від 28.10.2014 року щодо ОСОБА_12 залишити без змін.

На ухвалу суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, що тримається під вартою в той же строк з моменту отримання ними копії ухвали.

Судді: ______________________ ______________________ ____________________