Справа№ 640/3957/15-к
н/п 1-кп/640/268/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Київський районний суд м. Харкова:
головуючий - суддя ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника психолога ОСОБА_5
захисника неповнолітнього адвоката ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, учня Чугуївського професійного ліцею №19, не судимого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 259 КК України, -
03.01.2015 року о 16:50 годині неповнолітній ОСОБА_4 , знаходячись на території ТЦ "Барабашово" в м. Харкові, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на доведення до відома громадськості завідомо неправдивого повідомлення про загрозу їх життю та здоров`ю, з метою порушення нормальної життєдіяльності та спокою мешканців квартири АДРЕСА_2 , а саме: його матері ОСОБА_7 і бабусі ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що таке повідомлення викликає обстановку страху серед населення, у тому числі інших мешканців вказаного будинку, а також будинків, розташованих поруч, розуміючи, що він грубо порушує громадську безпеку, бажаючи настання вказаних наслідків, діючи умисно, з таксофону №62-14-98, розташованого на території ТЦ «Барабашово» м.Харкова, здійснив телефонний дзвінок оператору служби «101», в якому повідомив завідомо неправдиву інформацію про те, що приміщення квартири АДРЕСА_2 заміноване. Після цього, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину.
Внаслідок відомостей, про які ОСОБА_4 повідомив у телефонному дзвінку, щодо завідомо неправдивого замінування квартири АДРЕСА_2 , була порушена нормальна життєдіяльність та спокою мешканців будинку АДРЕСА_3 . Для перевірки інформації, встановлення місцезнаходження вибухового пристрою, вибухових речовин та їх знешкодження, у разі виявлення, були задіяні та відвернені від виконання своїх службових обов`язків правоохоронні органи.
Крім того, 05.01.2015 року приблизно о 21 год. 40 хв., неповнолітній ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння на зупинці громадського транспорту, розташованій біля виходу зі станції метро «Ак. Барабашово» в м.Харкові, підійшов до раніше йому незнайомій ОСОБА_9 , яка намагалась сісти у маршрутне таксі № 10, і усвідомлюючи, що його злочинні дії є явними для оточуючих, засунув свою руку у її жіночу сумку, звідки відкрито викрав: жіночий гаманець, виготовлений зі шкіри червоного кольору, який не представляє матеріальної цінності для потерпілої із грошовими коштами у сумі 1500грн.00коп., кредитною банківською карткою «Приватбанку», картками магазинів «Інсіті», «Французький бульвар», що не представляють матеріальної цінності для потерпілої, після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно на власну користь і розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 1500 грн.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 вину у вчиненні злочинів визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.
Враховуючи, що учасники судового розгляду, визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, встановлено, що неповнолітній обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглядає справу за правилами, встановленими вказаною нормою закону. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку.
Показання неповнолітнього ОСОБА_4 є достовірними, узгодженими з іншими матеріалами справи. Підстав засумніватися в правдивості його свідчень у суду немає.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що до наявні достатні підстави вважати, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинів доведена повністю, та суд кваліфікує його дії за:
- ч.1 ст. 259 КК України як завідомо неправдиве повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками,
- ч. 1 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Як особистість ОСОБА_4 є неповнолітнім, учнем Чугуївського професійного ліцею №19, не судимий, виховується у родині з одним з батьків (матір`ю), за місцем проживання характеризується опосередковано, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, про що свідчать дані картки на особу, характеристика, його свідчення (т. 1 а.с. 156-166,184-187).
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття у вчиненому та вчинення злочинів неповнолітньою особою.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №181 від 25.02.2015 року, ОСОБА_4 на теперішній час ознак психозу та недоумства не виявляє, виявлено органічний розлад поведінки. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушника, ОСОБА_4 знаходився в указаному стані, поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, при цьому не був здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час ОСОБА_4 у застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (.т. 1 а.с.205-208).
Відповідно до вимог ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини справи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу, зокрема перебування неповнолітнього при вчиненні злочинів у стані обмеженої осудності, відсутність потреби в застосуванні щодо ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру згідно з висновком судово-психіатричної експертизи, суд вважає, що обвинувачений повинен нести покарання за злочин передбачений ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, однак знаходить можливим його перевиховання без ізоляції від суспільства, а за злочин передбачений ч. 1 ст. 259 КК України повинен нести покарання у виді позбавлення волі у межах мінімального покарання передбаченого санкцією частини вказаної статті, з можливим його перевиховання без ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання з покладеними обов`язками залишити незмінним до моменту набрання вироком суду законної сили.
Потерпілою ОСОБА_9 у зв`язку з частковим поверненням грошових коштів у розмірі 802 грн. 20 коп., заявлено цивільний позов на суму 700 грн.
Як вбачається з розписки (т. 1 а.с. 142), потерпіла ОСОБА_9 отримала грошові кошти у сумі 802 грн. 20 коп. В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений заподіяв потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 1500 грн.
Враховуючи, що потерпілій було частково відшкодовані матеріальні збитки у розмірі 802 грн. 20 коп., то стягненню на її користь підлягає 697 грн. 80 коп. (1500 802,20 = 697,80), тому позов підлягає частковому задоволенню.
Процесуальні витрати стягнути.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
неповнолітнього ОСОБА_4 1998 року народження визнати винуватим за:
ч. 1 ст. 259 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі,
ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
В силу ст.ст. 104, 75 КК України - звільнити ОСОБА_4 1998 року народження від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 ч.1 п.4 КК України, зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання з покладеними обов`язками залишити незмінним до моменту набрання вироком суду законної сили.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково. Стягнути на її користь з законного представника матері неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 697 (шістсот дев`яносто сім) грн. 80 коп.
Речові докази: грошові кошти у сумі 802 грн. 20 коп., які видані потерпілій ОСОБА_9 під розписку (т. 1 а.с. 142), залишити у її розпорядженні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий