Справа №333/234/14-к
провадження № 1-кп/333/328/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2015 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня-технічна, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 06.05.2014 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.190 КК України до 240 годин громадських робіт,

за обвинуваченням у скоєні злочину, передбаченого ч.ч. 1,2 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
На початку лютого 2013 року, в денний час доби, ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , побачив цифровий фотоапарат марки «Олімпус» моделі «Х-775» в корпусі сірого кольору, який належить ОСОБА_6 . Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно з корисливих мотивів, під вигаданим для ОСОБА_5 приводом поїздки у відрядження до міста Києва, який був лише способом отримання доступу до майна, заволодів вищевказаним цифровим фотоапаратом, який належить потерпілому ОСОБА_6 .
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник та розпорядився викраденим цифровим фотоапаратом на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно матеріальну шкоду на суму 1100 грн. 00 коп.
Крім того, в середині лютого 2013 року, в денний час доби, ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , побачив нетбук марки «Леново 810-3 моделі «20039», який належить ОСОБА_6 . Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, під вигаданим для ОСОБА_5 приводом удосконалення технічних характеристик, який був лише способом отримання доступу до майна, заволодів вищевказаним нетбуком, який належить потерпілому ОСОБА_6 .
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник та розпорядився викраденим нетбуком на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно матеріальну шкоду на суму 2665 грн. 00 коп.
Згідно з ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч.1,2 ст.190 КК України, зазначивши, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок, та пояснив що на початку лютого 2013 року, в денний час доби, він знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під вигаданим для останньої приводом поїздки у відрядження, заволодів фотоапаратом «Олімпус», що належав ОСОБА_6 , який в подальшому продав, а отримані кошти витратив на свої потреби.
Крім того, в середині лютого 2013 року, в денний час доби, він, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під вигаданим для останньої приводом удосконалення технічних характеристик, що належить ОСОБА_6 заволодів нетбуком, який в подальшому продав, а отримані кошти витратив на свої потреби. У скоєному щиросердечно розкаюється.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

При встановлених обставинах, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії кваліфікує за:

- ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство);

- ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої та середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває, визнав провину та розкаявся у вчиненому, думку потерпілого ОСОБА_6 , який просить суворо не карати обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання, ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, даних про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, обставин, що пом`якшують покарання, та вимоги, зазначені в абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд прийшов до висновку про те, що покарання яке буде необхідним та достатнім для виправлення останнього і можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає доцільним призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин до постановлення вироку Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.05.2014 року, суд вважає остаточним призначити покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення на його користь завданої матеріальної шкоди є законним і обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.349,366-371,373-376,395,532 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст.190 КК України, та призначити йому наступне покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 510грн.;

- за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850грн.

Відповідно до ч.4 ст.70, ст.72 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.05.2014 року у виді 240 годин громадських робіт та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850грн., кожне покарання виконувати окремо.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, залишити особисте зобов`язання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1