Провадження № 1-кп/714/28/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" червня 2015 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

у складі :
головуючого-судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
за участю : прокурора ОСОБА_3
потерпілоїОСОБА_4
захисникаОСОБА_5
перекладачаОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000040 від 01 березня 2015 року відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, молдованина, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше судимого :

- Герцаївським районним судом Чернівецької області 13 березня 2014 року за ч.3 ст. 185, ст. 69 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням на 1 рік ;

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, - В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_7 , 27 лютого 2015 року близько о 23 год. 40 хв. знаходячись у господарстві ОСОБА_8 , що в с. Остриця Герцаївського району, під час словесного конфлікту виниклого із співмешканкою останнього - потерпілою ОСОБА_4 , умисно завдав останній один удар рукою в обличчя чим завдав їй фізичного болю.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у спричиненні фізичного болю потерпілій ОСОБА_4 не визнав та суду показав що у той вечір зайшов до господарства де проживає потерпіла аби повідомити її співмешканцю ОСОБА_9 про повернення ним електроболгарки позиченої у односельця на ім`я ОСОБА_10 . Так як ОСОБА_11 вдома не було, його матір ОСОБА_12 та потерпіла почали на нього кричати та виганяти з господарства. Згодом до будинку зайшов ОСОБА_13 та разом вони стали виходити з будинку, біля якого стояла потерпіла. Будучі розлюченим на останню він штовхнув її рукою у плечі й одразу вийшов з господарства на дорогу. Вважає, що в його діях відсутній склад злочину через що він має бути виправданий.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що винна обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину повністю підтверджується сукупністю доказів досліджуваних в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_4 , суду показала що у вечорі 27 лютого 2015 року разом із ОСОБА_14 , тобто матір`ю її співмешканця знаходилися вдома та з урахуванням пізньої години полягали спати. На той час, її чоловік знаходився у лікарні. Ближче до 12 години ночі, з вулиці їх господарства стали доноситися крики про виклик її чоловіка на вулицю. По голосу, а згодом і через вікно вони впізнали обвинуваченого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Тоді, ОСОБА_15 , з будинку повідомила обвинуваченого про відсутність ОСОБА_11 вдома й попросила останнього покинути їх господарство. Проте, ОСОБА_16 через вікно проник до них у будинок, а вони перелякавшись вийшли на вулицю де вона побігла по допомогу до сусіда ОСОБА_13 . Повернувшись через декілька хвилин, вона залишилася на вулицю, а ОСОБА_13 зайшов до будинку де на той час знадилися обвинувачений та ОСОБА_15 . Майже одразу ОСОБА_13 тримаючи обвинуваченого за руку, разом стали виходити на двір та побачивши її, наблизившись до неї наніс їй один удар рукою по обличчю, від чого вона почула сильний біль. Так як й на ранок біль не стихав вона звернулася до сільської ради про що сільський голова повідомив міліцію куди вона згодом і звернулася.

Претензій матеріального чи то морального характеру до обвинуваченого наразі не має, проте вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання пов`язане з позбавленням волі так як такі випадки останній по відношенню до неї вчиняє не уперше.

Свідок ОСОБА_17 , суду повністю підтвердила покази потерпілої та додала, що обвинувачений достовірно знав про відсутність її сина вдома про що вона сама повідомила обвинуваченого за декілька днів до вказаних подій. ОСОБА_7 виходячи разом із ОСОБА_13 з її будинку та побачивши потерпілу яка чекала аби зайти до будинку біля вхідних дверей безпідставно наніс їй удар рукою по обличчю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що в один з вечорів лютого місяця поточного року, десь о півночі до нього забігла донька ОСОБА_18 яка повідомила про крики допомоги які доносилися з вулиці. Вийшовши на вулицю він побачив заплакану сусідку ОСОБА_4 , яка прохала прийти до їх будинку так як ОСОБА_7 зайшов до них у будинок й почав їх ображати. Одразу разом із потерпілою він прийшов до них до дому, де потерпіла залишися на вулиці біля входу, а він зайшов до будинку де побачив ОСОБА_7 який перебував в стані алкогольного сп`яніння та власницю будинку ОСОБА_17 . Так як розмова між останніми проходила на підвищених тонах, не подаючись у подробиці, він узяв ОСОБА_7 за руку та разом стали виходити на двір. При виході він зашпортався та нахилився аби не впасти тим самим випустив руку обвинуваченого. Піднявшись побачив потерпілу яка трималася за обличчя та жалілася на біль. Самого удару не бачив, проте за словами потерпілої, обвинувачений на час коли він зашпортався наніс їй удар кулаком по обличчю.

Як вбачається з протоколу усної заяви про злочин від 28 лютого 2015 року обвинувачений ударив потерпілу 27 лютого 2015 року близько 23 год. 40 хв.

За даними Герцаївської ЦРЛ ОСОБА_7 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 3).

Оцінюючи вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст. 126 КК України знайшло своє підтвердження в судовому засіданні і повністю доведена. Його дії за вказаною статтею кваліфіковані правильно, як умисне завдання удару потерпілій ОСОБА_4 , чим завдав їй фізичного болю.

Покази обвинуваченого надані в судовому засіданні про те, що 27 лютого 2015 року він не наносив ніяких ударів потерпілій, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний спосіб захисту, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене. Його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнів суду та у своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене йому обвинувачення.

Так, покази потерпілої щодо її побиття обвинуваченим 27 лютого2 015 року підтвердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , яка була безпосереднім очевидцем даної події та суду підтвердила що саме обвинувачений наніс умисний удар потерпілій по обличчю від чого вона стала скаржитися на біль. Без будь-якої зацікавленості свідок ОСОБА_13 суду також показав що саме потерпіла поскаржилася на біль в області обличчя після того як обвинувачений вийшов на вулицю та наблизився до неї. Обставини нанесення удару рукою по обличчю потерпілій не оспорював сам обвинувачений на час його допиту органами досудового слідства за участі його захисника.

Відтак, означені докази спростовують версію обвинуваченого та сторони захисту про не нанесення ОСОБА_7 ударів потерпілій які завдали фізичного болю.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винну, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховано те, що обвинувачений раніше судимий та вчинив злочин під час іспитового строку, по місцю проживання характеризується задовільно.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 111 від 11 березня 2015 року, ОСОБА_7 якими-небудь хронічним психічним захворюваннями не страждав і не страждає, але виявлено ознаки легкої розумової відсталості, проте ОСОБА_7 здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом, ОСОБА_7 застосуванню примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи ступень суспільної небезпеки вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання, необхідне для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді громадських робіт.

Оскільки обвинувачений вчинив злочин під час іспитового строку, суд розцінює це як порушення ним умов застосування статті 75 КК України і вважає за необхідне призначити йому покарання в порядку передбаченому ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. При цьому, іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК України. Таке положення щодо обчислення іспитового строку також закріплено в ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що невідбуте обвинуваченим покарання за вироком Герцаївського районного суду від 13 березня 2014 у року у виді одного року шість місяців позбавлення волі згідно ст. 71 КК України слід частково приєднати до покарання за даним вироком.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

З А СУ Д И В :
Визнати ОСОБА_7 винуватим за ч.1 ст. 126 КК України і призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 березня 2014 року і остаточно до відбуття призначити ОСОБА_7 покарання строком на 1 (один) рік 6 місяців 5 днів позбавлення волі.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно з залу суду.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з 16 год. 00 хв. 09 червня 2015 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Суддя