Дата документу Справа № 333/8305/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/8305/14-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/916/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2015 року м.Запоріжжя

Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисникаадвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9
розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 27 лютого 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, освіта середня спеціальна, працюючого водієм ТОВ «Автолюкс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 роки.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишено особисте зобов`язання.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_10 в якості відшкодування матеріальної шкоди: витрати на лікування в розмірі 3 747,00 грн., витрати на поховання в розмірі 10 000,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 12 180,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 200 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.
Вирішено долю речових доказів.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 13 вересня 2014 року, приблизно о 08 годині 35 хвилин, керуючи автомобілем «Джиллі», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Космічної від вул. Складської в напрямку вул. Чумаченко в м. Запоріжжі. Швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 була рівною 90 км/год, що значно перевищує дозволену на даній ділянці проїжджої частини швидкість руху 60 км/год.

В цей же час, ОСОБА_11 , 1937 року народження, діючи в якості пішохода, напроти будинку № 131 почала перетин проїжджої частини вул. Космічної в недозволеному для її перетину місці, рухаючись зліва направо за ходом руху водія ОСОБА_7 .

Водій ОСОБА_7 , при наближенні до пішохода ОСОБА_11 , продовжуючи рух зі значним перевищенням дозволеної на даній ділянці проїжджої частини швидкості руху, діючи в порушення п.п.12.3,12.4,12.9 «б» Правил дорожнього руху України, де зазначено:

- п.12.3. «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

- п.12.4. «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год»;

- п.12.9. Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7 цих Правил», маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_11 похилого віку, що перетинає проїжджу частину та прийняти своєчасні заходи спрямовані на зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху її об`їзду, вказаних заходів не прийняв та продовжив подальший рух, внаслідок чого скоїв наїзд передньою частиною керованого автомобіля на ОСОБА_11 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримала тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя на момент спричинення та такими, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої 20.09.2014 року.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи швидкість руху автомобіля «Джиллі» реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням його сліду гальмування, що відобразився на проїжджій частині, перед початком гальмування становила не менше ніж 89,4-93,3 км/год.

Невідповідність дій водія ОСОБА_7 пунктам 12.3, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_11 шляхом застосування своєчасних мір гальмування керованого ним автомобіля.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не оскаржуючи вирок в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 і доведеності його вини, вважає призначене покарання невідповідне ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок його суворості. Так, ОСОБА_7 щиросердно розкаявся у вчиненому, після ДТП надав першу медичну допомогу та викликав швидку, на обліку з приводу вживання алкоголю чи наркотиків не перебуває, працює, раніше не судимий, позитивно характеризується, частково відшкодував завдану матеріальну шкоду. Крім того, вважає, що суд необґрунтовано стягнув моральну шкоду у надто великому розмірі - 200 000 грн.

Просить змінити вирок та призначити більш м`яке покарання ніж передбачене законом із випробувальним терміном, без позбавлення права керування транспортним засобом.

Представник потерпілого ОСОБА_9 заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Вважає, що вирок суду є законним і обґрунтованим. Зазначає, що судом роз`яснювались наслідки розгляду провадження в скороченому провадженні, однак апелянт звертає увагу на оцінку дій пішогода чого він робити не вправі.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, розглянувши матеріали провадження та дослідивши посилання, що наведені в апеляції, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку правильні та ґрунтуються на доказах, досліджених в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та в апеляції не оскаржуються.

Перевіряючи законність і обґрунтованість вироку в частині призначення обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

При його обранні суд урахував, як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, так і дані про особу засудженого, який розкаявся у вчиненому, завдану потерпілому шкоду відшкодував частково у розмірі 2 тисячи грн., на обліках у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, раніше не судимий, має постійне місце проживання, не одружений, працює водієм, позитивно характеризується за місцем реєстрації та роботи. Судом також врахована думка потерпілого ОСОБА_10 , який просив про суворе покарання для обвинуваченого, пов`язане з позбавленням волі.

До обставини, які пом`якшують покарання суд відніс щире каяття, активне розкриття у вчиненні злочину. Обтяжуючі покарання обставин по справі відсутні. З урахуванням всіх обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_7 мінімальне основне покарання та додаткове.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд виходив із характера душевних страждань потерпілого, змін в його житті. При цьому суд виходив із основ розумності, виваженості та справедливості.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляцію захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4