У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.,

суддів

Жука В.Г. і Вус С.М.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 14 лютого 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора Черкаської області на вирок Соснівського районного суду м.
Черкаси від 29 листопада 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

несудимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання
звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки і на підставі ст. 76 КК України на нього
судом покладені певні обов'язки.

Судом
вирішений цивільний позов.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він 20 квітня 2006 року, перебуваючи у
нетверезому стані, в порушення Правил безпеки дорожнього руху України, керуючи
автомобілем ГАЗ-24 НОМЕР_1 і рухаючись по правій смузі руху вул. Руставі в
напрямку вул. Одеської в м. Черкаси, проявив неуважність до дорожньої
обстановки, не прийняв мір до зменшення швидкості руху і скоїв наїзд на
пішохода ОСОБА_2, внаслідок чого остання від отриманих тілесних ушкоджень
померла.

В
апеляційному порядку справа не переглядалася.

У
касаційному поданні прокурор ставить питання про скасування постановленого
вироку щодо ОСОБА_1 і направлення справи на новий судовий розгляд у зв'язку з
неправильним застосуванням кримінального закону в частині необгрунтованого
звільнення засудженого від додаткового покарання.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів
вважає, що у задоволенні касаційного подання слід відмовити з таких підстав.

Згідно
з вироком ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК
України, до позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати
транспортними засобами на 3 роки, і від відбування покарання на підставі ст.75
цього Кодексу звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно
до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних
робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також
позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину,
особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість
виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про
звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Згідно
зі ст.77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням
можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права
обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення
військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Зазначене
свідчить, що засуджена особа підлягає звільненню тільки від основного, а не
додаткового покарання, яке відповідно до ст.77 КК України має виконуватися
самостійно. Якщо в прокурора чи інших осіб є сумніви щодо можливості реального
виконання додаткового покарання при застосування ст.75 КК України, то такі
сумніви має усувати суд у порядку виконання вироку відповідно до ст.409 КПК
України.

З
огляду на це наведені в касаційному поданні доводи про те, що вирок відносно
ОСОБА_1 підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону, безпідставні.

Керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

у
задоволенні касаційного подання заступника прокурора Черкаської області
відмовити.

Судді:

Скотарь
А.М.
Жук В.Г. Вус
С.М.