Справа № 527/267/15-к
провадження № 1-кп/527/29/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року

Глобинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ;

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

представник потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Глобине кримінальне провадження внесенного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000928 від 10.12.2014 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, раніше судимого 09.01.2013 року вироком Глобинського районного суду Полтавської області за ст. 309 ч.1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом, 10.12.2014 року близько 19-ї год. ОСОБА_4 , з метою викрадання, прибув на територію колишньої, недіючої загальноосвітньої школи, розташованої в АДРЕСА_2 , яка перебуває на балансі Градизької селищної ради, Глобинського району Полтавської області, де шляхом вільного доступу через відсутність дверей, пройшов на другий поверх приміщення вказаної школи і почав відламувати сталеві віконні відливи та складати їх на підлогу, всього демонтував та склав 24 відливи, прямокутної форми, довжиною 1,5 м, шириною 0,30 м, бувших у використанні понад 10 років, вартість яких становить 540 грн. Однак, з причин що не залежали від його волі, ОСОБА_4 не вчинив усіх дій необхідних для доведення крадіжки до кінця, так як був помічений сторонніми особами, з місця події втік, залишивши віконні відливи у приміщенні школи.

Такі дії ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадання чужого майна ( крадіжка).

Під час досудового розслідування 27.01.2015 року між потерпілим в особі свого представника ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена Угода про примирення, у відповідності до вимог ст.471 КПК України. Згідно з Угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України. Сторонами узгоджено, що при затвердженні Угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 150 годин громадський робіт

Наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є:

- для обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України;

- для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ст.469 ч.3 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Прокурор вважає за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим в особі свого представника ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , як таку, що відповідає вимогам закону.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення, узгодженого сторонами угодою про примирення, покарання.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Представнику потерпілого ОСОБА_5 зрозуміло, що наслідком затвердження угоди про примирення для нього є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, повне відшкодування завданих матеріальних збитків..

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого, відсутні.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що угода може бути затверджена, а обвинуваченому слід призначити узгоджене сторонами угоди покарання.

Керуючись ст. ст. 314,373, 374, 394, 468, 469, 471, 473, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Угоду від 27.01.2015 року про примирення, укладену між потерпілим в особі свого представника ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000928 від 10.12.2014 року, - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винуватим за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене покарання у вигляді 150 год. (сто п`ятдесят годин) громадських робіт.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України:

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя ОСОБА_1