УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці 08
січня 2008 р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Кузняка В.О.

суддів Станковської Г.А., Кифлюка В.Ф.

за участю
прокурора Сулятицького І.C.

та адвоката ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу щодо ОСОБА_2 за апеляціями
засудженої та в її інтересах адвоката ОСОБА_1 на вирок Садгірського районного
суду м.Чернівці від 4 жовтня 2007 року.

Цим вироком
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, уродженка та мешканка
с.Підвисоке Снятинського району Івано - Франківської області, з професійно -
технічною освітою, не одружена, працююча працівником комунального підприємства
„Снятинське будинко-управління", раніше не судима, -

засуджена за ст.
185 ч. 1 КК України на один рік позбавлення волі.

На
підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з
випробовуванням, якщо вона протягом одного року не вчинить нового злочину і
виконає покладені не неї відповідно до ст.76 КК України обов'язки: не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально -
виконавчої системи; повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з'являтись для
реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

Згідно з вироком ОСОБА_2 засуджена за те, що 18 серпня 2007 року приблизно
о 14 годині, знаходячись на МТК „Калинівський ринок" по вул. Калинівській в м.Чернівцях, з приміщення
контейнера № 308, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_3 таємно викрала
чоловічу шкіряну барсетку вартістю 225 грн., в якій знаходились мобільний
телефон марки „Самсунг-Д" вартістю 500 грн., з карткою оператора
мобільного зв'язку

Справа №11-7/2008 р. Головуючий
у І інстанції: Проскурняк
І.Г.

Категорія: ст.185 ч.1 КК України Доповідач:
Кузняк В.О.

„Київстар",
гроші в сумі 5731 грн., гроші в сумі 1465 доларів США, що згідно офіційного
курсу НБУ становить 7398 грн. 25 коп., гроші в сумі 100 Євро, що згідно
офіційного курсу НБУ становить 676 грн. 95 коп., а всього викрала майна на суму
14531 грн.20 копійок.

В своїй
апеляції засуджена просить задовольнити клопотання трудового колективу
Снятинського „Будинкоуправління" про взяття її на поруки, оскільки суд не
вирішив цього питання.

Адвокат
ОСОБА_1, підтримуючи апеляцію засудженої, теж просить вирок суду скасувати в
зв'язку з тим, що судом дане клопотання вирішено з порушенням закону, оскільки
в справі відсутня постанова про вирішення вказаного питання, а також вважає, що
протокол судового засідання не відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженої та адвоката, які підтримали свої апеляції,
міркування прокурора, який вважав за необхідне вирок суду залишити без змін, а
апеляції без задоволення, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляцій судова колегія вважає, що апеляції задоволенню не підлягають.

Винність
засудженої у вчиненні вказаного злочину, при обставинах вказаних у вироку суду,
доведена зібраними по справі доказами, їм дана правильна юридична оцінка і
ніким не оспорюється.

Що
стосується доводів апеляції адвоката в частині невідповідності протоколу
судового засідання фактичним обставинам справи, то такі твердження адвоката є
явно надумані і не відповідають наявним матеріалам справи.

Так,
засудженою та її адвокатом подавались зауваження на протокол судового
засідання. Вказані зауваження були розглянуті в судовому засіданні з участю
засудженої, її адвоката, прокурора який брав участь при розгляді справи по суті
і судом винесена постанова, якою в задоволенні зауважень на протокол судового
засідання було відмовлено.

Натомість
при розгляді вказаних зауважень було встановлено, що питання про задоволення
клопотання про передачу засудженої на поруки розглядалось в судовому засіданні
і по ньому було прийняте протокольне рішення, що підтверджується і протоколом
судового засідання від 4 жовтня 2007 року.

При
таких обставинах посилатись в апеляції на невідповідність протоколу судового
засідання від 4 жовтня 2007 року фактичним обставинам розгляду справи є
неправомірним, оскільки немає жодних підстав ставити під сумнів прийняті
рішення суду.

Що
стосується відмови в задоволенні клопотання про передачу засудженої на поруки
трудовому колективу, то судова колегія вважає, що таке рішення по суті прийняте
правильно.

Ст. 10
КПК України передбачає порядок звільнення від кримінальної відповідальності у
зв'язку з передачею особи на поруки за наявності підстав, зазначених у ст.47 КК
України.

Вказаний закон дозволяє звільнити особу від кримінальної
відповідальності у зв'язку
з передачею її
на поруки лише
за наявності

клопотання
колективу підприємства, установи чи організації. За своїм змістом дане
клопотання включає:

1)вмотивоване
прохання відповідного колективу звільнити від кримінальної відповідальності
особу, яка вчинила злочин і передати її йому на поруки;

2)
зобов'язання колективу здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на
недопущення вчинення особою, взятою на поруки, нових злочинів.

Як видно
з клопотання трудового колективу, воно зовсім не відповідає вказаним вище
вимогам закону, тобто воно немотивоване і в ньому немає зобов'язання колективу
здійснювати заходи виховного характеру, а тому воно і не могло бути задоволене
в судовому засіданні (а.с.78.).

Той
факт, що ці питання не були предметом обговорення в колективі підтверджується і
протоколом зборів трудового колективу КП „Снятинське будинкоуправління"
від 12 вересня з якого видно, які саме питання обговорювались на зборах
трудового колективу ( а.с.79.).

Приймаючи
протокольну постанову про відмову в задоволенні такого клопотання, суд врахував
також ту обставину, що засуджена лише за 14 днів до винесення вироку
влаштувалась на роботу, що не давало можливості трудовому колективу дати
об'єктивну оцінку особі засудженої.

Крім
того, даний вид звільнення від кримінальної відповідальності не є імперативним,
тому застосування ст.47 КК України є правом, а не обов'язком суду.

Давши
оцінку вищенаведеному, судова колегія вважає, що у суду були підстави для
відмови в задоволенні клопотання про передачу засудженої на поруки трудовому
колективу.

Що
стосується доводів апеляції, що вирок суду підлягає скасуванню з підстав
порушення ним норм процесуального законодавства в частині винесення постанови
про відмову клопотання про передачу засудженої на поруки трудовому колективу
поза межами нарадчої кімнати, то згідно діючого законодавства таке порушення не
підпадає під ознаки істотного, яке б тягнуло за собою безумовне скасування
судового рішення.

Не
підлягають задоволенню і додаткові доводи апеляції засудженої про те, що судом
неналежним чином досліджені фактичні обставини справи вчинення злочину,
зокрема, що вона була затримана продавцем товару, тому у неї немає закінченого
складу злочину.

Відповідно
до ст.299 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники
судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів тих фактичних
обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з'ясовує, чи правильно
розуміють підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи
немає сумнівів у добровільності та істинності цих позицій, а також роз'яснює
їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні
обставини справи.

Як видно
з протоколу судового засідання від 4 жовтня 2007 року суд дотримався вимог
даної норми, роз'яснив підсудній наслідки розгляду справи за правилами ст.299
КПК України з чим вона погодилась.

Тому додаткові доводи апеляції засудженої відповідно до закону судова

колегія розглядати не може.

На підставі
вищенаведеного, керуючись ст.ст.365, 366, 362, 377, 379 КПК України, судова
колегія. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги засудженої ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_1залишити без
задоволення, а вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 4 жовтня 2007
року стосовно ОСОБА_2 - без змін.