справа № 2013/1-70/2010
провадження № 2013/1-70/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2010 року Зачепилівський районний суд Харківської області

в складі : головуючого судді Яценко Є.І.,

при секретарі Гагаріній С.А.,

з участю прокурора Нащанського В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Зачепилівського районного

суду Харківської області кримінальну справу по обвинуваченню:

ШЕМЕЖИС ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого 23.03.2005 року Зачепилівським районним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч.3, 289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, із заст.. ст. 75,104 КК України звільненого від відбуття покарання з випробувальним строком на 1 рік, 08.11.2007 року Зачепилівським районним судом Харківської області за ст. 289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, із заст.. ст.ст. 75,76,104 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, в скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 13.06.2010 року близько 01.00 год. будучи в стані алкогольного спяніння та не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та талона до нього, керував належним йому технічно справним мотоциклом „ІЖ р.н. 12-76 ХАЛ, на якому рухався по вул.. Петровського в с. Руновщина Зачепилівського району Харківської області, при цьому на ньому та на пасажирі ОСОБА_3 не були надіті мотошоломи, чим грубо порушив вимоги п.п. 2.1. „а, 2.3.г, 2.9 2а Правил дорожнього руху України, згідно яких:

п.2.1. „Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а.) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та талон який додається до посвідчення,

п. 2.3. „Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний:

г) під час руху на мотоциклі бути в застебнутому мотошоломи та не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів,

п. 2.9 „Водію забороняється:

а) керувати транспортним засобом в стані алкогольного спяніння або знаходячись під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

Рухаючись по вул. Петровського в с. Руновщина Зачепилівського району Харківської області водій ОСОБА_2 по смузі зустрічного руху, маючи обєктивну можливість бачити пішоходів, які рухалися по проїжджій частині, не прийняв міри для зниження швидкості, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

п. 1.5 „Дія або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку або перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоровю громадян, завдавати матеріального збитку,

п. 12.3 „У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди,

та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4, який рухався по лівій смузі проїжджої частини по ходу руху мотоцикла „Іж у зустрічному йому напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4, згідно висновку судово-медичної експертизи № 271-КР/10 від 15.07.2010 року завдано тілесних пошкоджень середньо ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоровя у вигляді закритого поперечного перелому середньої третини діафіза (тіла) правої великоберцевої кістки без зміщення.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_2 свою вину в скоєнні злочину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному та підтвердив, що скоїв злочин при вищевказаних обставинах. Додав, що повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_4 витрати повязані з лікуванням та завдану моральну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що не має претензій до підсудного ОСОБА_2, останній повністю відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду, просить суд не позбавляти підсудного волі.

Відповідно до ст.. 299 КПК України та приймаючи до уваги повне визнання ОСОБА_2 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному висновку, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумніву в добровільності та істинності позиції підсудного, його вина є доведеною, суд, з урахуванням думки учасників процесу, вважає, що у подальшому дослідженні доказів по справі, отриманих під час досудового слідства, не має потреби, обмежившись дослідженням матеріалів справи, якими характеризується ОСОБА_2.

Суд досліджує:

-копію паспорта ОСОБА_2 ( а.с. 76),

-довідку лікаря психіатра на ОСОБА_2 (а.с.78),

-довідку лікаря нарколога на ОСОБА_2 (а.с.79),

-вимогу УІТ ГУМВС України в Харківській області щодо ОСОБА_2 (а.с.80),

-копію вироку Зачепилівського районного суду Харківської області від 08.11.2007 року винесеного відносно ОСОБА_2 за ст. 289 ч. 2 КК України (а.с.81),

-довідку КВІ щодо ОСОБА_2 (а.с.82),

-довідку-характеристику видану Чернещинською сільською радою на ОСОБА_2 (а.с.83),

Суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_2 в інкримінуємому йому злочині доказана повністю і його дії слід кваліфікувати за ст. 286 ч. 1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та викликало тривалий розлад здоровя.

При призначенні міри покарання суд враховує невелику тяжкість скоєного злочину, фактичні обставини справи, особу підсудного, раніше судимого, який за місцем проживання характеризується позитивно, одруженого, не працюючого, помякшуючі вину обставини активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, добровільне відшкодування збитків, наявність неповнолітньої дитини; обтяжуючі вину обставини скоєння злочину в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи вищевикладене, помякшуючі обставини справи, а саме активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, суд вважає, що для виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_2 і попередження нових злочинів цілком достатнім є призначення йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 3400 грн. ( 200 x 17 грн. = 3400 грн. ).

Вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 08.11.2007 року ОСОБА_2 було засуджено за ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України його звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 КК України призначена невідбута частина покарання за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Згідно ч.3 ст. 72 КК України основні покарання у вигляді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Крім того суд бере до уваги постанову Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно якої „ у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75,79,104 КК України та призначення покарання, яке згідно з частиною 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

По справі потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Підсудним ОСОБА_2 повністю відшкодовано потерпілому як матеріальну так і моральну шкоду, претензій до нього останній не має, тому суд приходить до висновку про необхідність залишення цивільного позову без задоволення.

По справі є судові витрати повязані з проведенням авто технічної експертизи в сумі 812,59 грн., які відповідно до ст. 93 КПК України необхідно стягнути з підсудного ОСОБА_2.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, СУД, -

ОСОБА_5 :

ШЕМЕЖИС ОСОБА_1 визнати винним за ст. 286 ч. 1 КК України і призначити йому покарання за ст. 286 ч. 1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 3400 грн. 00 коп. (три тисячі чотириста гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 штраф на користь держави в розмірі 3400 грн. 00 коп. (три тисячі чотириста гривень ).

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до набрання вироком чинності залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 судові витрати за проведення авто технічної експертизи в сумі 812,59 грн. (вісімсот дванадцять грн.. 59 коп.), які перерахувати на НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області, код по ОКПО 25574728, р/р № 0487 в УДК в Харківській області, МФО 851011 з позначкою виду платежу: за експертні послуги.

Речові докази: мотоцикл „Іж р.н. 12-76 ХАЛ, який знаходиться під розпискою у ОСОБА_2 після набрання вироком законної сили залишити останньому як законному власнику.

Вирок може бути оскаржений або внесено подання прокурора протягом 15 діб з моменту його проголошення, в кримінальну палату Апеляційного суду Харківської області через Зачепилівський районний суд.

Головуючий Є.І. Яценко