Провадження №1-кп/333/762/14
УХВАЛА

Іменем України
15 січня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого, захисника ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про звільнення:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Балабине, Запорізького району, Запорізької області, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, працюючого головним енергетиком ЗНТУ, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу та закриття кримінального провадження,
ВСТАНОВИВ:
23.12.2014 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Згідно зазначеного обвинувального акту, 18.09.2014 року, приблизно о 20-00 годині, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «DACIA LOGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині автодороги «Харків-Сімферополь», рухаючись з боку вул. Оріхівське шосе у напрямку вул. Дослідна станція в м. Запоріжжі.
В цей же час, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2102», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом «ПМ 38131», реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснював рух по проїжджій частині автодороги «Харків-Сімферополь», рухаючись попереду, у попутному з водієм ОСОБА_7 напрямку.
Під час руху на ділянці автодорогои, близько 910 метрів від дорожнього знаку «Кінець населеного пункту Запоріжжя», водій ОСОБА_7 , маючи об`єктивну спроможність виявити рухаючий попереду транспортний засіб, діючи у порушення вимог п.12.3. Правил дорожнього руху України, де зазначено:
п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», не прийняв своєчасних заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив зіткнення передньою частиною керованого автомобіля «DACIA LOGAN» з задньою частиною причепа та автомобіля «ВАЗ 2102» під керуванням водія ОСОБА_4 .
В ході дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження.
Згідно висновку судової медичної експертизи №4367 від 07.11.2014 року, водію ОСОБА_4 в ході дорожньо-транспортної пригоди були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забиття головного мозку з локалізацією зон осередку забиття в області гемісфери мозочка, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу №667/14 від 29.10.2014 року, рульове управління, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «DACIA LOGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходиться у працездатному стані.
Згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №668/14 від 04.11.2014 року, первинний контакт автомобіля «DACIA LOGAN» з причепом автомобіля «ВАЗ 2102» відбувся під кутом 8.0+-5 град. (фактично паралельний рух), при цьому автомобіль «DACIA LOGAN» до проїзної частини розташувався під кутом 1.2 град.
Автомобіль «ВАЗ 2102» в момент зіткнення знаходився у русі. Швидкість автомобіля «DACIA LOGAN» в умовах ДТП була не менше 56.7-59.0 км/год. Місце зіткнення, яке встановлене під час огляду місця події, є об`єктивним.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №731/14 від 14.11.2014 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія автомобіля «DACIA LOGAN» ОСОБА_7 є невідповідність до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
В діях водія автомобіля «ВАЗ 2102» ОСОБА_4 невідповідностей до вимог Правил дорожнього руху України, не вбачається.
Водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути зіткнення, шляхом застосування своєчасних заходів гальмування.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу №776/14 від 28.11.2014 року, рульове управління, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «ВАЗ 2102», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходиться у працездатному стані.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заявила клопотання, в якому просить передати ОСОБА_7 на поруки трудовому колективу Запорізького національного технічного університету та звільнити його від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості та таким, що вчинене з необережності. Крім того, обвинувачений раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, щиро покаявся у скоєному. Обґрунтовуючи своє клопотання, захисник до суду надала протокол загальних зборів ЗНТУ від 26.12.2014 року, характеристику на ім`я ОСОБА_7 від ректора ЗНТУ ОСОБА_8 та копію посвідчення ветерана праці.
ОСОБА_7 повністю підтримав клопотання свого захисника ОСОБА_6 , просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження. Додатково пояснив, що вину свою він на стадії досудового розслідування не визнавав, але на цей час визнає у повному обсязі та щиро розкаюється. Спричинену шкоду потерпілому не відшкодовував, так як чекає рішення суду щодо розміру відшкодуванні. Цивільний позов потерпілого визнає частково, так як його автомобіль був застрахований полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому саме страхова компанія повинна відшкодувати потерпілому матеріальну та моральну шкоду. Визнає цивільний позов ОСОБА_4 лише у сумі 5000 7000 грн. Вибачення у потерпілого особисто не просив, але для цього направляв до потерпілого свого сина.
Прокурор проти задоволення зазначеного клопотання не заперечував, пояснив, що чинним законодавством передбачено можливість звільнення обвинуваченого та закриття відносно нього кримінального провадження за обставин, які були вказані у клопотанні захисника.
Потерпілий та його представник проти задоволення клопотання заперечували. Потерпілий зазначив, що обвинувачений йому не відшкодував жодної копійки, вибачень з боку останнього він не отримував. Представник потерпілого ОСОБА_5 обґрунтував своє заперечення задоволенню клопотання тим, що ОСОБА_7 не відшкодував потерпілому, як зазначив останній, жодної копійки, обвинувачений щиро не покаявся, як цього вимагає ст.47 КК України. Крім того, у доданих захисником матеріалах відсутнє клопотання колективу ЗНТУ щодо передачі ОСОБА_7 на поруки, а у самому протоколі загальних зборів колективу ЗНТУ відсутні конкретні заходи виховного характеру, які планується застосувати до ОСОБА_7 у разі задоволення клопотання захисника.
Представник трудового колективу ЗНТУ до судового засідання не з`явився.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, розглянувши матеріали клопотання та документи, додані до нього, прийшов до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу, не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину здійснюється судом.

На підставі ст.44 КК України встановлено, щоособа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно до ч.1 ст.47 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості та щиро розкаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року особу можна звільнити від кримінальної відповідальності з передачею на поруки (ст.47 КК) за умови, що вона вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Підставою такого звільнення є щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Звільнення від кримінальної відповідальності за ст.47 КК можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Порядок порушення колективом такого клопотання визначено КПК України. За наявності зазначених вище обставин, а також належно оформленого клопотання суд вправі (але не зобов`язаний) звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу.
Таким чином, передача особи на поруки за ст. 47 КК України є дискреційною для суду, тобто можливість цього залежить від наявності: передумови - вчинення особою вперше злочину невеликої або середньої тяжкості, підстави - каяття і процесуальні умови - належним чином оформленого клопотання колективу підприємства, установи чи організації про передачу цієї особи на поруки.
При цьому, належно оформленим клопотанням колективу є прийняте на його загальних зборах письмове звернення до суду з мотивованим проханням звільнити члена колективу від кримінальної відповідальності за вчинений злочин та визначенням взаємних зобов`язань колективу і цієї особи протягом строку поруки, коли колектив зобов`язується здійснювати щодо цієї особи заходи виховного характеру, а особа, в свою чергу, зобов`язується виправдати довіру колективу законослухняною поведінкою та сумлінною працею, не ухилятися від заходів виховного характеру колективу, дотримуватись правил громадського порядку.
Письмове звернення до суду про клопотання трудового колективу щодо передачі йому на поруки ОСОБА_7 у матеріалах, доданих до клопотання захисника, відсутнє.
Наданий захисником суду протокол зборів трудового колективу, а саме: адміністративно-господарської частини ЗНТУ від 26.12.2014 року, на думку суду, не відповідає вимогам законодавства, оскільки у зазначеному протоколі: відсутні прізвища всіх працівників, які приймали участь у зборах трудового колективу; відсутні відомості про те, які заходи виховного характеру визначені колективом на недопущення у подальшому неправомірної поведінки обвинуваченого та строк їх виконання, порушення чого може стати умовою для скасування рішення про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею ОСОБА_7 на поруки; не зазначено відповідальних осіб ЗНТУ, які будуть здійснювати контроль поведінки обвинуваченого.

Під час судового розгляду ОСОБА_7 зазначив, що вину свою у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, він визнає повністю та щиро розкаюється. Останній обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, скоєний через необережність. ОСОБА_7 вперше скоїв злочин.
Враховуючи матеріали кримінального провадження, досліджені судом під час підготовчого судового розгляду, пояснення потерпілого, обвинуваченого, у суду маються сумніви щодо щирого каяття ОСОБА_7 , так як останній під час судового засідання не демонстрував готовність понести заслужене покарання, у обвинуваченого відсутнє співчуття ОСОБА_7 та відсутнє намагання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду потерпілому, навіть частково. Крім того, обвинувачений не просив вибачення у ОСОБА_4 та не здійснив жодного заходу для усунення спричинених його діями негативних наслідків (отримання потерпілим тілесних ушкоджень та хвороба потерпілого).
Відсутність відповідного клопотання трудового колективу ЗНТУ щодо передачі їм на поруки ОСОБА_7 , невідповідність змісту протоколу зборів трудового колективу ЗНТУ від 26.12.2014 року вимогам КПК України, відсутність щирого каяття обвинуваченого у розумінні КК України, на думку суду, є перепоною для задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття відносно останніх кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.44, ч.1 ст.47 КК України, ст.ст. 284, 286, 288, 372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу та закриття кримінального провадження відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1