Справа № 697/26/15-к
№ пров. 1-кп/697/27/2015

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.02.2015 р. Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Каневі Черкаської області кримінальне провадження про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Литвинець, Канівського району, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого 13.07.2012 року Солом`янським районним судом м.Києва за ч.1 ст.185 КК України до штрафу, 21.02.2013 року Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.1 ст.190 КК України до штрафу, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи раніше судимим 21.02.2013 року Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.1 ст.190 КК України, до штрафу, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став і повторно вчинив кримінальне правопорушення : 14.05.2013 року , в м. Каневі , Черкаської області, знаходячись у будинку ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 , переслідуючи ціль незаконного заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою останнього, отримав від нього грошові кошти в сумі 6 300 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на травень 2013 року становить 799, 3 грн. за 100 доларів США, тобто 50 355,90 грн., щоб нібито придбати для нього автомобіль. Введений в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 добровільно передав йому 50 355,90 грн. за які ОСОБА_4 , всупереч домовленості, придбав собі автомобіль та в послідуючому продав його і отриманими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальних збитків.

Він же, ОСОБА_4 , повторно, 22.05.2013 року в м. Каневі, Черкаської області, переслідуючи ціль незаконного за володіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 , отримав від останнього грошові кошти в сумі 3000 грн., щоб нібито придбати для нього 700 літрів дизельного палива. Введений в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 добровільно передав йому грошові кошти, якими ОСОБА_4 , всупереч домовленості, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальних битків.

Він же, ОСОБА_4 , повторно, 02.09.2013 року , в м. Каневі, Черкаської області, переслідуючи ціль незаконного заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , отримав від останнього грошові кошти в сумі 4400 грн., щоб нібито придбати для нього 2 акумуляторні батареї для вантажного автомобіля. Введений в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_4 , ОСОБА_7 добровільно передав йому грошові кошти, якими ОСОБА_4 , всупереч домовленості, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальних збитків.

Він же, ОСОБА_4 , повторно, 29.10.2013 року, в м.Каневі, Черкаської області, переслідуючи ціль незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману ОСОБА_8 , запевнивши його, що позитивно вирішить питання про отримання ОСОБА_8 посвідчення водія категорії «С» та «Е», отримав від останнього грошові кошти в сумі 2500 грн. Введений в оману відносно власних дійсних намірів ОСОБА_4 , ОСОБА_8 добровільно перерахував йому грошові кошти, якими ОСОБА_4 , всупереч домовленості, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальних збитків.

В судовому засіданні обвинувачуваний ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю і показав, що на початку травня 2013 року ОСОБА_5 повідомив його про свій намір придбати автомобіль «Форд» за 6500 доларів США. Він вирішив шляхом обману отримати у ОСОБА_5 кошти та придбати собі автомобіль і використовувати його як таксі, тому повідомив ОСОБА_5 , що зможе придбати для нього автомобіль і він передав йому кошти в сумі 6300 доларів США. За 4500 доларів США він придбав автомобіль ВАЗ 2109, решту коштів, що залишилися - витратив. Пізніше зізнався ОСОБА_5 про свій вчинок і пропонував, передати автомобіль, однак він наполягав на поверненні коштів. 23.05.2013 р. виїхав з м.Канева до м.Одеса, щоб влаштуватися на роботу. На перший час для проживання йому необхідні були гроші, тому вирішив виманити їх у свого товариша ОСОБА_9 . Повідомив йому про те, що має дешеве дизельне паливо. Він погодився придбати 700 літрів і дати завдаток 3000 грн. Вони зустрілися і ОСОБА_10 передав йому гроші, за що він пообіцяв привезти паливо до 01.06.2013 р. Наміру привозити паливо у нього не було. Пізніше він переїхав проживати до м. Кременчук. Коли у нього закінчилися гроші, він зателефонував до знайомого ОСОБА_11 та запропонував йому дизельне паливо за низькими цінами, 2 акумуляторні батареї до автомобіля МАЗ та зарядний пристрій, всього за 4400 грн. Попросив переказати кошти на картку Приватбанку. Останній погодився і перерахував кошти. Після цього змінив номер телефону. Під час проживання в м.Кременчук спілкувався з товаришами через Інтернет. ОСОБА_12 писав, що має намір відкрити категорії ОСОБА_13 та ОСОБА_14 для водіння транспортними засобами, тому вирішив виманити у нього кошти і пообіцяти допомогти у отриманні відповідної категорії для водіння. 29.10.2013 р. зателефонував до нього і сказав, що негайно вирішить його питання при умові, якщо він перерахує на картку Приватбанку 2500 грн. ОСОБА_12 погодився та того ж дня перерахував гроші. В послідуючому останній телефонував йому, однак він не брав слухавку. 05.11.2013 р. до квартири, яку він знімав у м.Кременчук приїхали працівники міліції, яким він розповів про злочини , які вчинив. У вчиненому розкаюється.

Учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин справи і тому суд вважає недоцільним провидити дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сторони проти цього не заперечують.

Обвинувачений та учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій у суду не має. Учасникам судового провадження роз`яснені їх права, передбачені ч.3 ст.349 КПК України, зокрема, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи та аналізуючи покази обвинуваченого, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення - доказано.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який за місцем проживання характеризується посередньо.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд не вбачає.

Враховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який маючи не зняту та непогашену в установленому порядку судимість вчинив кримінальні правопорушення, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.

Оскільки покарання у виді штрафу при призначенні покарання за сукупністю злочинів чи вироків складенню з іншими покараннями не підлягає, вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси №711/900/13-к від 21.12.2013 року має виконуватись самостійно.

Запобіжний захід - тримання під вартою зміні не підлягає.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 підлягають до повного задоволення . Відповідно до ст. 1166 ЦК України сума майнової шкоди доведена та складає у потерпілого ОСОБА_8 в сумі 2500 грн., ОСОБА_6 в сумі 3000 грн., ОСОБА_7 в сумі 4400 грн., ОСОБА_5 в сумі 50355,90 грн. В зв`язку з шахрайством було перервано нормальний уклад життя потерпілих, який призвів до тривалих хвилювань, чим спричинив потерпілим відповідно до ст.1167 ЦК України моральну шкоду. Суд оцінює моральну шкоду потерпілого ОСОБА_8 в сумі 2500 грн., ОСОБА_6 в сумі 3000 грн., ОСОБА_5 в сумі 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 369-371,373-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ :

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою.

Термін відбування покарання рахувати з 17.12.2014 року.

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси №711/900/13-к від 21.12.2013 року виконувати самостійно.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 задовольнити та стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 2500 грн. та моральну шкоду в сумі 2500 грн., а всього 5000 грн., потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 3000 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн., а всього 6000 грн., потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 4400 грн., потерпілого ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 50355,90 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн., а всього 60355,90 грн.

На вирок суду може бути подана апеляція учасниками процесу до апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинувачем ОСОБА_15 з часу отримання копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1