Справа № 545/574/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" березня 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, працюючого експедитором у ТОВ ФК «Ворскла»,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

у с т а н о в и в:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 (військовий квиток МО НОМЕР_1 від 11.11.2003 року) у період часу з 2003 року по 2004 рік проходив строкову службу у Збройних Силах України, 11.04.2004 року був звільнений з військової служби у запас по закінченню строку служби(Указ Президента України №1040/2004 від 04.09.2004 року) зі званням рядовий та з 12.11.2004 року перебував на військовому обліку у запасі у Полтавському РВК. Відповідно до ст. 65 Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 на території України оголошено часткову мобілізацію. ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним у зв`язку з оголошенням часткової мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, 03.02.2015 року, будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неявки за викликом, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, категорично відмовився від проходження служби за призовом до лав Збройних Сил України по частковій мобілізації, надавши відповідну заяву до Полтавського ОМВК, що розташований по вул.. Червоноамійській, 4-А у м. Полтаві.

Під час досудового розслідування між прокурором прокуратури Полтавського району Полтавської області ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_5 18.02.2015 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, а також зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та сприяти розслідуванню кримінального провадження.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ст. 336 КК України у виді 2-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України буде звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 1 рік, відповідно до ст. 76 КК України покладені наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, є злочином середньої тяжкості, тобто угода відповідає вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди з`ясовано питання щодо відсутності скарг підозрюваного і обвинуваченого, що могли бути поданими ним під час кримінального провадження.

Умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст. 75 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 .

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України,

ухвалив:
Затвердити угоду від 18.02.2015 року про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Полтавського району Полтавської області ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді 2-х років позбавлення волі.

Н підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 1 рік, відповідно до ст. 76 КК України покласти наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч.1, ч.5 ст.476 КПК України.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1