Справа № 11-а -401 Головуючий
в 1 інстанції Сорочан Ю. О.
Категорія cm. 81КК, 407 КПК Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007
року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі

головуючого
судді Годуна В А,

суддів Калініченко І.С., Грушицького А.,

з участю
прокурора Литвиненко О.О.,

представника
ВК ОСОБА_1

розглянула в
судовому засіданні в м. Херсоні справу за апеляцією засудженого на постанову
місцевого Голопристанського районного суду від 15 січня 2007 року.

Цією постановою
щодо

ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, судимого 18 квітня 2001 року вироком судової
колегії по кримінальним справам Херсонського обласного суду за ст. ст. 208, 206 ч. 2,
101 ч. З, 42 КК України 1960 року на 10 років позбавлення волі,

відмовлено в умовно - достроковому звільненні від відбування частини
покарання.

У апеляції засудженого ОСОБА_2 порушено питання про скасування постанови як
незаконної, оскільки судом не враховано його поведінку під час відбування
покарання, яка свідчить що він став на шлях виправлення.

Заслухавши суддю доповідача, міркування представника ВК про
необґрунтованість постанови, думку прокурора про залишення постанови без зміни,
перевіривши матеріали справи і доводи апеляції, судова палата приходить до
слідуючого.

У відповідності з вимогами ст. 81 КК України умовно - дострокове звільнення
від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною
поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок про виправлення
засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь
період відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду
подання. Хоча ст. 81 КК не наказує враховувати при умовно - достроковому
звільненні від покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу,
крім її сумлінною поведінки і ставлення до праці, висновок суду про виправлення
засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують
ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про умовно -
дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини
покарання більш м"яким" від 26 квітня 2002 року №2 зазначено :
„Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від
відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого
засудженого, так і на інших осіб, суди під час засідання у справах цієї
категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого,
представників органу, який відає виконанням покаранням, спостережної комісії по
суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з'ясовувати ставлення
засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог
режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно трудової
установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та
потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі
судового засідання.

Зазначені вимоги
Кримінального кодексу, та керівних роз'яснень пленуму Верховного Суду України,
судом першої інстанції при розгляді цієї справи не враховані.

Згідно з довідкою про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_2
за час відбування покарання в місцях позбавлення волі має лише 2 стягнення за
незначні порушення, та 12 заохочень за сумлінну поведінку, ставлення до праці,
активну участь у суспільно - корисній роботі.

Отже, згідно з характеризуючими данними та довідкою про заохочення,
засуджений ОСОБА_2 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє
виправлення, і відповідно до подання адміністрації виправної установи до нього
може бути застосовано умовно -дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні зазначеного подання про умовно -дострокове
звільнення щодо ОСОБА_2, суд всіх цих обставин не врахував, своє рішення
фактично не мотивував.

З наведених обставин постанову суду не можна визнати
законною і обґрунтованою, вона підлягає скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд, в ході якого суду необхідно розглянути подання про
умовно - дострокове звільнення ОСОБА_2 у точній відповідності з вимогами ст. 81
КК України, та керівних розияснень пленуму Верховного Суду України „Про умовно
- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини
покарання більш м"яким" від 26 квітня 2002 року №2.

Керуючись ст.
ст. 365,366 КПК України, колегія суддів

ухвалила :

апеляцію
засудженого ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову
місцевого Голопристанського районного суду від 15 січня 2007 року щодо ОСОБА_2
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому
складі.