Справа № 11-610/11 Головуючий у І інстанції Кузюра М.М.
Категорія - ст. 115 ч.2 КК Доповідач Антипець В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів: Акуленко С. О. Трейтяк О.П.

при секретарі Середа В. С.

з участю прокурора Басюка С. В.

захисника адвоката ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та засудженого ОСОБА_3 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 9 червня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючий слюсарем на ВАТ „Український кардан, неодружений, який має неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, був засуджений 1 червня 2001 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 94, 145 ч. 1, 42 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі; 25 червня 2007 року звільнений постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області умовно-достроково на1 рік 11 місяців 28 днів.

Засуджений за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 154 грн. 80 коп.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 відмовлено.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 81 КПК України.

Як встановив суд, в ніч з 4 на 5 грудня 2010 року, в період часу з 23 години до 2 години ночі, ОСОБА_3, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків з ОСОБА_6, з метою умисного вбивства, наніс останньому чисельні удари руками та ногами, а саме, близько 13 ударів в область тулубу та близько 7 ударів в область голови, чим спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота масивний синець та крововиливи в мякі тканини лівої здухвинної та поперекової ділянки; масивні крововиливи в брижу та стінку кишківника; закритої травми грудної клітки перелом грудини, множинні прямі переломи 8-12 ребер зліва, з розривами пристінкової плеври та забоєм легень, непрямі двобічні переломи ребер по середньо ключичним лініям; внутрішньо - черепної травми забійна рана та крововиливи в мякі тканини волосистої частини голови, множинні синці та садна обличчя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя та мають прямий причинний звязок з настанням смерті потерпілого.

Смерть ОСОБА_6 настала на місці побиття, від масивної крововтрати, що виникла внаслідок закритої травми живота з розривами судин брижі кишківника і внутрішньої кровотечі.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок суду скасувати у звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, внаслідок мякості, та в частині стягнення із засудженого моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_5 Постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_3 за ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України до довічного позбавлення волі, а справу в частині стягнення із засудженого моральної шкоди на користь потерпілого, закрити.

Доводи апеляції обґрунтовані тим, що при призначенні покарання суд не в повному обсязі дотримався вимог ст. 65 КК України, не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_3 не визнав вину у скоєному злочині, надав суду неправдиві свідчення, з метою уникнути кримінальної відповідальності, а також те, що він раніше був судимий за аналогічний злочин і після відбуття покарання на шлях виправлення не став, вчинив повторне навмисне убивство.

На думку прокурора, судом недодержано вимог закону при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сімєю.

Потерпілий ОСОБА_5 був рідним братом убитого ОСОБА_6, з яким проживали окремо, мешкали в різних містах і спільного господарства не вели, тому у потерпілого не було правових підстав просити про відшкодування моральної шкоди.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 просить скасувати вирок суду в звязку з тим, що він не причетний до скоєння даного злочину та направити справу на додаткове розслідування. Вказує, що вбивство, яке йому інкриміновано є інсценуванням, а всі фактичні дані та покази сфальсифіковано і потерпілий ОСОБА_6 в даний час є живим. Під час досудового слідства не були допитані всі свідки даних подій, не проводилось відтворення обстановки та обставин події. Вважає, що свідки дають неправдиві покази, оскільки на їх адресу надходили погрози з боку організаторів вбивства ОСОБА_6

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію та просив скасувати вирок у звязку з мякістю призначеного покарання, а в задоволенні апеляції засудженого відмовити, засудженого, який підтримав свою апеляцію та заперечував проти апеляції прокурора, захисника, яка вважала апеляцію прокурора в частині скасування вироку суду про стягнення моральної шкоди на користь потерпілого, обґрунтованою, а в частині посилення покарання - безпідставною, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає апеляцію засудженого залишити без задоволення, апеляцію прокурора задовольнити частково.

Висновки суду про винність ОСОБА_3 в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_6, вчиненому особою, раніше судимою за вбивство, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на сукупності зібраних у справі та перевірених під час судового засідання доказів, є правильними та вмотивованими.

Посилання засудженого в апеляції на інсценування смерті потерпілого, не відповідають дійсності, оскільки 5 грудня 2010 року під час огляду місця події злочину, у квартирі АДРЕСА_2, в приміщенні кухні, був виявлений побитий та мертвий ОСОБА_6 ( том 1 а. с. 7-13).

Судово-медичні данні вказують на те, що смерть потерпілого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, настала від масивної крововтрати, що виникла внаслідок закритої травми живота з розривами судин брижі кишківника та внутрічеревної кровотечі, за 10 -16 годин до проведення дослідження трупа, що в даному випадку співпадає з часом вчинення вбивства, в ніч з 4 на 5 грудня 2010 року з 23 години до 2 години ночі.

Свідок ОСОБА_7 співмешканка убитого, підтвердила, що пізно увечері 4 грудня 2010 року до них на квартиру прийшов засуджений ОСОБА_3, який наполегливо дзвонив та стукав у двері. ОСОБА_6 впустив ОСОБА_3 у квартиру та пішов разом з ним на кухню. Коли свідок почула звуки ударів та крики співмешканця від болю, втекла з квартири.

Сусідка потерпілого, яка проживає поверхом нижче, свідок ОСОБА_8, 4 грудня 2010 року пізно увечері чула гуркіт у квартирі ОСОБА_6, звуки від падіння, стогін. Будучи обуреною поведінкою сусідів близько 00 годин 30 хвилин, вона піднялася у квартиру ОСОБА_6, де вхідні двері були відкритими, а з кухні їй назустріч вийшов ОСОБА_3, якому вона зробила зауваження та попросила піти додому. Засуджений ОСОБА_3 витіснив її з квартири та замкнув двері, а тому вона пішла до його батьків та поскаржилася їм на поведінку сина та попросила забрати того з квартири ОСОБА_6

Батько засудженого свідок ОСОБА_9 не заперечував, що 4 грудня 2010 року, пізнім вечором, до нього приходила сусідка ОСОБА_8 та просила забрати сина з квартири потерпілого ОСОБА_6, де чутні були незрозумілі сильні звуки, які заважали відпочивати. Його сина ОСОБА_3 дійсно не було вдома, двері в квартирі ОСОБА_6 йому ніхто не відчинив, проте він чув голоси у квартирі, серед яких пізнав голос свого сина.

Згідно з висновками судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота масивний синець та крововиливи в мякі тканини лівої здухвинної та поперекової ділянки; масивні крововиливи в брижу та стінку кишківника; закритої травми грудної клітки перелом грудини, множинні прямі переломи 8-12 ребер зліва, з розривами пристінкової плеври та забоєм легень, непрямі двобічні переломи ребер по середньо ключичним лініям; внутрішньо - черепної травми забійна рана та крововиливи в мякі тканини волосистої частини голови, множинні синці та садна обличчя, які могли виникнути не менше як від двадцяти травмуючих впливів.

В той же час, у засудженого ОСОБА_3 малися тілесні ушкодження на правій кісті, які могли утворитися 5 грудня 2010 року від побиття потерпілого руками. Данні висновків судово-медичної цитологічної експертизи вказують на те, що в піднігтьовому вмісту лівої руки засудженого були виявлені клітинні елементи крові, походження яких не виключається від потерпілого ОСОБА_6, і вони не властиві ОСОБА_3

Отже, усі заперечення засудженого ОСОБА_3 проти обвинувачення, не заслуговують на увагу. Навпаки, очевидці події - свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, судово-медичні данні, вказують на те, що саме ОСОБА_3 перебував у квартирі ОСОБА_6 та навмисно позбавив останнього життя.

Завдаючи численних ударів потерпілому у життєво важливі частини тіла - в голову та грудну клітку, де знаходяться серце та легені, засуджений ОСОБА_3 безумовно усвідомлював, що може позбавити потерпілого життя, що в даному випадку і відбулося.

Доводи апеляції прокурора скасувати вирок суду за мякістю призначеного покарання та засудити ОСОБА_3 до довічного позбавлення волі, з урахуванням того, що він був раніше засуджений за аналогічний злочин, вину в предявленому обвинуваченні не визнав, не розкаявся, вбивство вчинив у стані алкогольного спяніння, не заслуговують на увагу.

Обираючи покарання засудженому у виді 15 років позбавлення волі, суд першої інстанції в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, особу винного, який має позитивні характеристики та схильності, сімейний стан, і призначив покарання, необхідне й достатнє для виправлення винного та попередження вчинення нових злочинів.

Вчинення вбивства особою, раніше судимою за вбивство, є кваліфікуючою ознакою ч.2 ст. 115 КК України і одночасно не може бути обставиною, що впливає на ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину.

Засуджений ОСОБА_3 не визнає своєї провини, з точки зору тверезої людини, яка дотримується соціальних норм життя в суспільстві і не бажає критично оцінити свою поведінку в стані алкогольного спяніння, що не дає підстав обрати йому найсуворіший вид покарання.

Характеристика на ОСОБА_3 з попереднього місця увязнення свідчить про те, що він за характером спокійний, урівноважений, працював слюсарем, мав пять заохочень, був звільнений умовно-достроково за сумлінну поведінку та відношення до праці ( том 1 а. с. 161).

Після відбуття покарання ОСОБА_3 прийняли на колишнє підприємство, де він розпочинав свою трудову діяльність, та характеризують як кваліфікованого спеціаліста та позитивну особистість ( том 1 а. с. 158).

Засуджений має неповнолітнього сина, проживав з батьками пенсійного віку, яким надавав матеріальну допомогу та фізичну підтримку.

Єдиною обставиною, що обтяжує покарання засудженого, визнане вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

З урахуванням обставин справи, особи винного, який має позитивні соціальні звязки та схильності, для посилення покарання і засудження винного до довічного позбавлення волі, колегія суддів не має законних підстав.

Разом з тим вирок суду підлягає скасуванню в частині стягнення моральної шкоди.

Матеріально-правовою базою при вирішенні в кримінальній справі позовів про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, є норми цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині) батькам, дітям а також особам, які проживали з нею однією сімєю.

Потерпілий ОСОБА_5 є рідним братом загиблого ОСОБА_6, з яким однією сімєю не проживав, має власну сімю в м. Ніжині, Чернігівської області.

Отже, потерпілий ОСОБА_5, не є особою, яка відповідно до матеріального закону має право на відшкодування моральної шкоди із засудженого, на що суд першої інстанції не звернув уваги і необґрунтовано стягнув 10 000 грн. моральної шкоди.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 365, 366, 379 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 9 червня 2011 року щодо ОСОБА_3 в частині стягнення з нього на користь потерпілого ОСОБА_5 10 000 грн. моральної шкоди скасувати.

В задоволенні позову про стягнення моральної шкоди потерпілому ОСОБА_5 відмовити.

В решті цей же вирок залишити без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_10 ОСОБА_11