АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальну справу з апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2013 року:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 09.10.1995 року Харківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.140, ч.2 ст.141, ч.3 ст.141, ст.42 КК України до позбавлення волі на 7 років і 6 місяців; 07.08.2000 року Харківським районним судом м. Києва за ч.1 ст.101, ч.2 ст.206, ст.ст. 42, 43 КК України до позбавлення волі на 6 років і 6 місяців, звільненого 13.09.2005 року умовно-достроково на не відбутий строк покарання 10 місяців і 16 днів; 09.06.2011 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.1 ст.263 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік і 6 місяців,
засуджено за ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень на користь держави.
Цим же вироком ухвалено, що вирок Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2011 року, яким ОСОБА_5 засуджено до позбавлення волі строком на 2 роки, із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, відповідно до ч.3 ст.72 КК України підлягає виконанню самостійно.
По справі вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За даним вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним в тому, що він 02.08.2012 року близько 9 год., знаходячись біля озера «Земснаряд», розташованому в ж/м Бортничі в м. Києві, у невстановленої слідством особи незаконно, без мети збуту, придбав психотропну речовину амфетамін, яка знаходилася в поліетиленовому пакеті. Незаконно придбану психотропну речовину ОСОБА_5 поклав у кишеню шортів, та став незаконно зберігати при собі без мети збуту.
Цього ж дня о 13 год. 45 хв. співробітники міліції затримали ОСОБА_5 та доставили до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, де у нього було виявлено та вилучено електронні ваги та пакет з порошкоподібною речовиною світлого кольору, яка згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України на Південно-Західній залізниці №687 від 21.08.2012 року є психотропною речовиною, обіг якої обмежено (амфетамін), маса якої складає 0,6382 г.
В поданій апеляцій прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, внаслідок м`якості, та через неправильне застосуванням судом кримінального закону.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що при призначенні покарання суд не врахував дані про особу засудженого, а саме те, що він не працює, вчинив новий умисний злочин в період іспитового строку. Вважає, що суд призначив покарання без врахування обставини, що обтяжує покарання - рецидив злочину. Крім цього, призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді штрафу суд не застосував вимоги ст.71 КК України та не призначив покарання за сукупністю вироків. Вважає, що призначене таким чином покарання є незаконним та занадто м`яким, в результаті чого не буде досягнуто мети покарання.
За результатом апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік і 6 місяців. Відповідно до вимог ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків визначити, шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком не відбутої частини покарання з вироком Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2011 року, у виді позбавлення волі строком на 3 роки, взявши його під варту в залі суду.
В поданих запереченнях на апеляцію прокурора засуджений ОСОБА_5 вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а подану апеляцію - без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляцію та просив її задовольнити, засудженого та його захисника, які заперечили проти доводів апеляції прокурора та вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово засудженого, колегія суддів уважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції, допитавши підсудного ОСОБА_5 , за згодою сторін визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.
В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальну справу відповідно до положень ч.3 ст.299 КПК України.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій підсудного ОСОБА_5 за ч.1 ст.309 КК України учасниками процесу не оспорюються та не оскаржуються, а тому, у відповідності до положень ст.365 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу, суд першої інстанції послався на те, що він враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також дані, які характеризують особу засудженого, який раніше судимий, на утриманні має двох малолітніх дітей, один з яких є інвалідом дитинства, не працює, позитивно характеризується. При цьому суд обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання підсудного, - його щире каяття, та обставиною, що обтяжує його покарання, - рецидив злочину.
Колегія суддів визнає обгрунтованими доводи апеляції прокурора про те, що призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, яке є найбільш м`яким видом покарання, передбаченим санкцією ч.1 ст.309 КК України, суд першої інстанції в достатній мірі не врахував особу засудженого, який не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, судимість по яких не знята та погашена, вчинив новий злочин в період іспитового строку. За таких обставин колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора, що призначене покарання у виді штрафу буде недостатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до положень ст.367 КПК України, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого є підставою для скасування або зміни вироку судом апеляційної інстанції.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи засудженого, який не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, судимість по яких не знята та погашена, інших обставини кримінальної справи, встановлених за результатами судового розгляду, колегія суддів вважає правильним призначити ОСОБА_5 по ч.1 ст.309 КК України покарання у виді обмеження волі, що буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Колегія суддів також визнає обґрунтованими доводи апеляції прокурора про те, що, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд не застосував кримінальний закон, який підлягав застосуванню при призначенні покарання за сукупністю вироків, оскільки з урахуванням того, що даний злочин ОСОБА_5 вчинив в період іспитового строку, призначеного йому за вироком Дарницьким районним судом м. Києва від 09.06.2011 року, покарання йому повинно бути призначене за правилами, передбаченими статтями 71 та 72 КК України.
В зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого та неправильним застосуванням кримінального закону, колегія суддів скасовує вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та постановляє новий вирок.
З цих підстав апеляційна скарга прокурора, який брав участь в розгляді справи в суді першої інстанції, підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.362, 365, 366, 367, 372 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів, -
З А С У Д И Л А:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.
Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2013 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , в частині призначеного покарання - скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
У відповідності до ст.ст.71, 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю вироків визначити, шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком не відбутої частини покарання за вироком Дарницьким районним судом м. Києва від 09.06.2011 року, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки і 1 (один) місяць.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на даний вирок суду може бути подана протягом одного місяця з моменту проголошення вироку.

С У Д Д І:

__________________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11/796/292/2014 Категорія КК: ч.1 ст.309
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7 Доповідач - ОСОБА_1