Справа № 1/0614/269/11
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2011 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря - Єнько Т.А.,

прокурора - Козак І.О.,

потерпілого - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Федерації, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодруженого, непрацюючого, судимого вироком Малинського районного суду Житомирської області від 26 вересня 2011 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт,

за ч. 2 ст. 185 КК України,-

встановив:

21 жовтня 2011 року близько 13 години ОСОБА_2, з метою крадіжки чужого майна, підійшов до вхідних дверей підвального приміщення, яке розташоване по вул. Панфілова 30 в м. Малині Житомирської області. Переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли помітити його дії, підсудний зірвав скобу навісного замка і таким чином проник до підвального приміщення. Перебуваючи в цьому приміщенні, він повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав електродвигун потужністю 2,5 кіловат, який належав потерпілому ОСОБА_1

Своїми діями ОСОБА_2 заподіяв потерпілому ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 400 гривень.

В подальшому викрадений двигун підсудний реалізував за 17 гривень, а отримані кошти витрати на власні потреби.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що він разом з матірю проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5. Цей будинок призначений для проживання двох сімей і в іншій його половині проживає сімя ОСОБА_1, з якою у спільній власності вони мають підвал. 21 жовтня 2011 року близько 13 години він помітив, що потерпілий ОСОБА_1 кудись пішов, а тому вирішив викрасти з підвалу електродвигун, який належить потерпілому. З цією метою ОСОБА_2 підійшов до дверей підвалу, витягнув скобу на якій кріпився навісний замок і увійшов в середину. Там взяв електродвигун потужністю 2,5 кіловат, поклав його в поліетиленовий пакет та відніс в пункт прийому металобрухту. Викрадений двигун реалізував за 17 гривень, які витратив на цигарки та спиртне.

Крім особистого зізнання вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується і іншими доказами, а саме:

- Показаннями потерпілого ОСОБА_1, який показав, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 в одному будинку з сімєю ОСОБА_2. У спільному користуванні мають погріб в якому він зберігав електродвигун потужністю 2,5 кіловат. 21 жовтня 2011 року близько 13 години потерпілий поїхав в гості до свого батька, а коли повернувся, то помітив, що замок на дверях підвалу висів інакше ніж він його повісив. Коли увійшов туди, то одразу помітив відсутність електродвигуна. Пізніше зясувалось, що його викрав ОСОБА_2

- Довідкою приватного підприємця ОСОБА_3 (а.с. 14) згідно якої вартість бувшого у використанні електродвигуна потужністю 2,5 кіловат станом на 21.10.2011 року становить 400 гривень.

- Протоколом відтворення обстановки та обставин події з доданою фототаблицею (а.с. 21-22) під час якого ОСОБА_2 детально розповів та показав, які він проник в підвал та викрав звідти електродвигун, що належить потерпілому ОСОБА_1

Відповідно до ч. 3 статті 299 КК України, за згодою підсудного, потерпілого та прокурора, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки фактичні обставини справи та розмір заподіяної шкоди ніким не оспорюються. Підсудний та потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності їх позицій у суду немає. Їм розяснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір заподіяної шкоди у апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд визнає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка)вчиненого повторно.

Призначаючи ОСОБА_2 вид і міру покарання, суд, у відповідності до статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують його покарання.

Злочин, який вчинив ОСОБА_2, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості. За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується негативно.

Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України помякшують покарання підсудного ОСОБА_2, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання підсудного ОСОБА_2, судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_2 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту.

До набрання вироком законної сили суд залишає щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

Керуючись ст. ст. 323, 324, 327 Кримінально-процесуального кодексу України,-

засудив:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 місяців арешту.

На підставі ст. ст. 71, 72 Кримінального кодексу України до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 26 вересня 2011 року та призначити ОСОБА_2 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 місяців 5 днів арешту.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

До набрання вироком законної сили залишити щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя:

ОСОБА_4