Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Широян Т.А.,

суддів Романець Л.А., Матієк Т.В.,

за участю:

прокурора Таргонія О.В.,

захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

потерпілого ОСОБА_3,

засудженого

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_4

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 28 жовтня 2014 року кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на вирок Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2013 року.

Вироком Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2012 року

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, раніше не судимий, засуджений

· за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 5 квітня 2011 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

· за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 5 квітня 2011 року) на 5 місяців арешту;

· за ч. 4 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього особисто належного йому майна, крім житла;

· за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

За сукупністю злочинів шляхом частково складання призначених покарань на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього особисто належного йому майна, крім житла.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, раніше неодноразово судимий, останній раз 13 вересня 2010 року цим же судом за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України до 4 500 грн. штрафу, який сплачено 18 лютого 2011 року, засуджений

· за ч. 4 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього особисто належного йому майна, крім житла;

· за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

· за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

За сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього особисто належного йому майна, крім житла.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, не судимий в силу ч. 1 ст. 89 КК України, засуджений

- за ч. 4 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього особисто належного йому майна, крім житла;

- за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

За сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього особисто належного йому майна, крім житла.

Цим же вироком засуджено і ОСОБА_7, який ніким не оскаржено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2012 року вирок щодо ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, і в порядку ст. 365 КК України щодо ОСОБА_7, змінено, виключено посилання суду як на обставину, що обтяжує покарання засуджених вчинення ними злочину повторно та за попередньою змовою групою осіб.

В іншій частині вирок щодо ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 залишено без зміни.

ОСОБА_5 визнано винним в тому що він навесні 2007 року у м. Кам'янець-Подільський домовився із невстановленою досудовим слідством особою про виготовлення підроблених документів - довідок про нарахування заробітної плати на своє та дружини ім'я з метою їх (довідок) подальшого використання при отриманні кредиту в установах банку та надав невстановленій особі відомості стосовно своїх та дружини анкетних даних.

Невстановлена слідством особа виготовила три довідки про доходи ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_9, які містили неправдиві відомості щодо факту їх роботи в певних організаціях та отримання ними за це заробітної плати.

Використовуючи завідомо підроблені довідки про роботу та заробітну плату, ОСОБА_5 4 квітня 2007 року уклав із відділенням «Райфайзенбанку» в м. Камянець-Подільський кредитний договір, за яким поручителем виступила ОСОБА_9, та незаконно отримав кредит в сумі 45 000 доларів США.

За таких же обставин 21 березня 2008 року ОСОБА_5 із цього ж банку отримав у кредит грошові кошти в сумі 45 000 доларів США,.

Окрім того, ОСОБА_5 визнаний судом винним в тому, що він на початку травня 2007 року організував та очолив стійке злочинне угрупування, до складу якого залучив ОСОБА_6, ОСОБА_4, а також невстановлену досудовим слідством особу на ім'я «ОСОБА_8», та упродовж травня 2009 - січня 2011 року організовував, керував та вчиняв особливо тяжкі злочини, а саме вимагання грошових коштів та майна у жителів, які займались, у тому числі, і підприємницькою діяльністю в м. Камянець-Подільський. Злочини вчинені за таких обставин.

1.ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, а також невстановлена досудовим слідством особа на ім'я «ОСОБА_8», діючи в складі організованої групи, відповідно до заздалегідь розробленого плану, схваленого усіма учасниками групи, на протязі травня 2009 року незаконно вимагали у гр. ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 25 000 євро, що за курсом Національного Банку України становить 271 697,5 грн., систематично погрожуючи останньому та членам його сім'ї заподіянням тілесних ушкоджень та зверненням своїх протизаконних вимог на майно потерпілого.

2.ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також невстановлена досудовим слідством особа на ім'я «ОСОБА_8», з відома ОСОБА_4, діючи в складі організованої групи, відповідно до заздалегідь розробленого плану у період з серпня 2009 року до січня 2011 року включно вимагали від приватних підприємців, які надавали послуги по перевезенню громадян, сплати щомісячно частини грошових коштів в сумі по 300 грн. кожним, як гарантію їх безперешкодної роботи, погрожуючи у разі відмови пошкодженням автомобілів останніх.

Реально сприймаючи висловлені погрози, водії ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та у подальшому і ОСОБА_17, дійшовши компромісу щодо суми таких платежів, у період з серпня 2009 року до січня 2011 року включно сплачували зазначеним особам щомісячно по 100 грн., всього передавши ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, а також невстановленій досудовим слідством особі на ім'я «ОСОБА_8» 4800 грн.

3. За таких же обставин ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також невстановлена досудовим слідством особа на ім'я «ОСОБА_8», з відома ОСОБА_4, діючи в складі організованої групи, відповідно до заздалегідь розробленого плану, у період з травня 2009 року по вересень 2011 року включно вимагали від приватних підприємців, які надавали послуги по вантажному перевезенню, сплати щомісячно частини грошових коштів в сумі спочатку по 50 грн. кожним, а також продуктів харчування та цигарок для передачі в подальшому особам, які перебувають в місцях позбавлення волі, як гарантію їх безперешкодної роботи, погрожуючи в разі відмови пошкодженням автомобілів останніх.

Реально сприймаючи висловлені погрози, водії ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 передали ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також невстановленій досудовим слідством особі на ім'я «ОСОБА_8» гроші, в сумі 150 грн.

За таких же обставин водіями - перевізниками вантажу кожним окремо ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також невстановленій досудовим слідством особі на ім'я «ОСОБА_8» були передані набори продуктів харчування:

· у липні 2009 року потерпілими ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 на суму 200 грн.;

· у серпні та вересні 2009 року потерпілими ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 на суму по 250 грн. кожного місяця.

Усього за вказаний період ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, а також невстановлена досудовим слідством особа на ім'я «ОСОБА_8», заволоділи майном та грошовими коштами потерпілих на суму 850 грн.

Отримавши 19 жовтня 2009 року у черговий раз відмову від водіїв автоперевізників вантажу про сплату збільшеної суми грошових коштів до 150 грн. щомісячно з кожного, невстановленими досудовим слідством особами пошкодили три вантажні автомобілі.

У зв'язку із тимчасовим припиненням перевезення вантажів, вимагання грошей від водіїв цих автомобілів було тимчасово припинено, та було поновлено в травні 2010 року. При цьому вимагання супроводжувалось погрозами тривалий час аж до серпня 2010 року.

4. Діючи повторно у складі організованої групи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, а також невстановлена досудовим слідством особа на ім'я «ОСОБА_8», починаючи з вересня 2009 року незаконно вимагали від потерпілого ОСОБА_23 сплати ним щомісяця по 1000 грн.

Побоюючись погроз щодо пошкодження належного йому майна, які потерпілий сприймав реально, він погодився щомісячно сплачувати по 500 грн. і таку суму він на початку грудня передав ОСОБА_6

Перед цим у середині червня 2009 року потерпілий на вимогу ОСОБА_5 передав останньому ще й 10 кг. чаю на загальну суму 200 грн.

У такий спосіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, а також невстановлена досудовим слідством особа на ім'я «ОСОБА_8» незаконно заволоділи майном потерпілого ОСОБА_23 на загальну суму 700 грн.

5. Достовірно знаючи про боргові зобов'язання ОСОБА_24 перед ОСОБА_25, ОСОБА_5, діючи повторно у складі організованої групи з ОСОБА_6, ОСОБА_4, а також невстановленою досудовим слідством особою на ім'я «ОСОБА_8», протягом січня-червня 2009 року, погрожуючи позбавити ОСОБА_24 права власності на автомобіль, вимагали від нього 14000 грн. боргу перед ОСОБА_25 та 1000 доларів США (що згідно із курсом НБУ України становить 5 547,57 грн.) особисто для себе, як виконавців доручення ОСОБА_25

Достовірно знаючи про кримінальний статус ОСОБА_5 та сприймаючи реально погрози останнього, перебуваючи під психологічним тиском, ОСОБА_24 на початку 2009 року передав ОСОБА_5 для передачі ОСОБА_25 14 000 грн. та 300 доларів США йому особисто, що по курсу національного Банку України становить 2 377,53 грн.

6. Навесні 2010 року ОСОБА_5, діючи повторно у складі організованої групи з ОСОБА_6 та з відома ОСОБА_4, а також невстановленою досудовим слідством особою на ім'я «ОСОБА_8», погрожуючи пошкодженням майна, вимагали від потерпілого ОСОБА_27, який займався приватним перевезенням пасажирів на своєму автотранспорті у м. Київ, сплати щомісячно по 1000 грн.

У зв'язку із несплатопроможністю потерпілого, ОСОБА_5, примусив ОСОБА_27 передати йому у два прийоми чай та цигарки на загальну суму 400 грн.

7. У травні 2010 року ОСОБА_4, повторно, діючи в складі організованої групи, з відома учасників злочинної групи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також невстановленої досудовим слідством особи на ім'я «ОСОБА_8», за таких же обставин заволодів майном потерпілого ОСОБА_28, який був власником магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» по АДРЕСА_1, примусивши останнього шляхом висловлювання погроз передати йому цигарки та печиво на загальну суму 140 грн.

Наміри ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та невстановленої досудовим слідством особи на ім'я «ОСОБА_8» щодо регулярного отримання від потерпілого ОСОБА_28 продуктів харчування та тютюнових виробів не були реалізовані з причин, які не залежали від їх волі, оскільки вони були затримані працівниками міліції.

8. У червні 2010 року ОСОБА_5, діючи повторно у складі організованої групи, з відома ОСОБА_6, ОСОБА_4, а також невстановленої досудовим слідством особи на ім'я «ОСОБА_8», із застосуванням погроз пошкодження майна та застосування насильства, вимагав від потерпілих - приватних підприємців - ОСОБА_29 та ОСОБА_30, які мали у власності мікроавтобус та здійснювали автоперевезення громадян за маршрутом «Борщів-Київ» із зупинкою в м. Кам'янець-Подільський, сплатити йому 5000 грн.

9. Окрім того, дізнавшись у квітні 2010 року, що ОСОБА_31 має боргові зобов'язання перед ОСОБА_32 у виді 44 000 гр., та не маючи можливості цей борг погасити, ОСОБА_4 розробив та погодив із ОСОБА_5, ОСОБА_6 та невстановленою досудовим слідством особою на ім'я «ОСОБА_8», план вчинення щодо ОСОБА_31 ряду злочинів.

Зокрема, зазначені особи, діючи у складі організованої групи, шляхом вимагання наприкінці квітня 2010 року заволоділи грошима ОСОБА_31, які були отримані ним від продажу належної йому квартири, в сумі 22000 грн. для передачі ОСОБА_32 в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_31 перед останнім.

При цьому ОСОБА_4, достовірно знаючи, що ОСОБА_31 найближчим часом не зможе погасити решту заборгованості, виступив перед кредитором гарантом погашення ОСОБА_31 решти боргу в сумі 22 000 грн. до 14 червня 2010 року.

11 червня 2010 року, вимагаючи у потерпілого 22 000 грн., ОСОБА_6 та ОСОБА_4, діючи за згодою та відома ОСОБА_5 та особи на ім'я «ОСОБА_8», вимагаючи передачі їм 22 000 грн., побили потерпілого в магазині за адресою АДРЕСА_2 та забрали в нього гроші в сумі 5 000 грн., відвезли потерпілого спочатку у невстановлене місце за містом, а потім додому, де, застосовуючи насильство, примусили останнього здати золоті вироби у ломбард, а виручені від цього гроші в сумі 1680 грн. забрали собі.

Окрім того, використовуючи пригнічений стан та безвихідне становище потерпілого, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та невстановлена досудовим слідством особа на ім'я «ОСОБА_8» примусили потерпілого написати розписку, датовану минулим числом, про зобов'язання виплатити їм 22 000 грн. та 20 000 доларів США боргу, що не відповідало дійсності. Продовжуючи застосовувати до потерпілого ОСОБА_31 психологічний тиск, у період часу з 11 червня 2010 року по 14 вересня 2010 року у різних місцях шляхом вимагання заволоділи грошима потерпілого ОСОБА_31 на загальну суму 85 000 грн.

Використовуючи психічний стан потерпілого та його безвихідне становище, вони ж, повторно висунули ОСОБА_31 незаконну вимогу передачі в майбутньому всіх грошей, отриманих внаслідок підприємницької діяльності.

13-14 серпня 2010 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4, діючи за раніше розробленим та узгодженим із ОСОБА_5 та невстановленою досудовим слідством особою на ім'я «ОСОБА_8» планом, поставили перед ОСОБА_31 вимогу передати їм 5 000 грн. за начебто невиконання ним зобов'язання по проведенню водопостачання в приватному господарстві в с. Тимків Новоушицького району.

Сприймаючи реально висловлені погрози та достовірно знаючи про наслідки невиконання поставлених перед ним незаконних вимог, потерпілий ОСОБА_31 о 21-00 цього ж дня передав ОСОБА_4 та ОСОБА_6 гроші в сумі 1500 грн.

Будучи невдоволеними тим, що потерпілий приніс їм суму грошей, меншу ніж була висунута як вимога, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 побили останнього, в тому числі і дерев'яними предметами по голові та тулубу, спричинивши легкі тілесні ушкодження.

Окрім того, ОСОБА_6, ОСОБА_4, за погодженням із ОСОБА_5 та невстановленою досудовим слідством особою на ім'я «ОСОБА_8», діючи в складі організованої групи, відповідно до заздалегідь розробленого плану, з метою самоствердження авторитету створеної ними організованої групи, плануючи вчинення хуліганських дій, використовуючи при цьому незначний привід, 9 січня 2011 року близько 21-00 на автомобілі під керуванням ОСОБА_7, який не був обізнаний з їх дійсними планами та намірами як членів організованої групи, але діючи за попередньою змовою на вчинення хуліганських дій, прибули до кафе-бару «Клуб-нічка» в с. Голосків Кам'янець-Подільського району та вчинили хуліганські дії щодо ОСОБА_33, що супроводжувалось особливою зухвалістю та цинізмом. При цьому ОСОБА_6, діючи відповідно до розробленого плану, та ОСОБА_7 із невстановленими досудовим слідством особами, безпричинно нанесли потерпілому ОСОБА_33 численні удари кулаками та ногами в голову та у різні частини тіла. Коли від дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також інших невстановлених досудовим слідством осіб, потерпілий впав на підлогу, усі вони продовжували наносити удари потерпілому руками та ногами, а ОСОБА_6 - ще й дерев'яним предметом, удари в різні частини тіла та в голову, спричинили при цьому потерпілому легкі, а ОСОБА_6 - середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Злочинні дії були припинені, а ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишили місце події на машині ОСОБА_7 за командою ОСОБА_6, коли потерпілий втратив свідомість.

У касаційних скаргах:

Засуджений ОСОБА_5, не заперечуючи правильність засудження за ст. 358 КК України, зазначає, що інкримінованих йому інших злочинів він не вчиняв, злочинну організацію не створював, вважає постановлені щодо нього судові рішення незаконними й необґрунтованими і такими, що постановлені на підставі недопустимих доказів, обмови потерпілих.

За змістом скарги, просить скасувати вирок та ухвалу в частині його засудження за ст. 189, 296 КК України скасувати і кримінальну справу щодо нього у цій частині закрити.

Засуджені ОСОБА_6, ОСОБА_4 зазначають, що досудове та судове слідство по справі проведено неповно та не об'єктивно, оскільки інкримінованих їм злочинів у складі злочинної організації вони не вчиняли та участі у ній не приймали. Що ж до подій із потерпілим ОСОБА_33, стверджують, що останній своєю поведінкою спровокував бійку, а тому вони вимушені були від нього захищатись.

Усі засуджені вказують, що потерпілі у справі за епізодами вимагання їх оговорили через те, що самі займались незаконною підприємницькою діяльністю по перевезенню громадян та вантажу.

Звертають увагу на те, і це підтримав засуджений ОСОБА_5, що суд безпідставно відмовив їм у розгляді справи колегіальним складом суду.

Просять скасувати постановлені щодо них судові рішення, як незаконні й необґрунтовані, а кримінальну справу закрити за відсутністю в їх діях складу злочину.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необхідність виключення із обвинувачення засуджених за ст. 296 КК України посилання на ч. 3 ст. 28 КК України, доводи засудженого ОСОБА_4, захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також потерпілого ОСОБА_3, на підтримку касаційних скарг засуджених з підстав, викладених у них, обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що касаційні скарги засуджених задоволенню не підлягають.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2, 3 ст. 358 КК України ніким не оспорюється.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчинені інкримінованих їм злочинів підтверджується сукупністю доказів, зібраних по справі та перевірених у судовому засіданні у встановленому кримінально-процесуальним законом порядку, зокрема, показаннями потерпілих щодо обставин вчинених відносно них злочинів, які суд обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку, оскільки вони повністю узгоджуються з іншими наявними у справі доказами, зокрема, даними протоколів очних ставок між засудженими та потерпілим ОСОБА_34, даними протоколів пред'явлення особи для впізнання, висновками судово-медичних експертиз потерпілих, показаннями свідків.

Зазначені докази в їх сукупності повністю викривають ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненому.

Доводи засуджених про те, що потерпілі їх обмовили через тиск працівників міліції та їх залежність від них внаслідок незаконної підприємницької діяльності, а також внаслідок застосування до потерпілих та засуджених незаконних заходів слідства, були судом перевірені належним чином та не знайшли свого підтвердження. За наслідками такої перевірки 23 жовтня 2012 року прокурором винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (1960 року). А зміненим показанням потерпілого ОСОБА_24 (ОСОБА_3) на користь засуджених судом дана належна оцінка.

Доводи засуджених у касаційних скаргах про те, що організовану злочинну групу створено не було і інкриміновані їм злочини у її складі вони не вчиняли, є безпідставними.

Як видно з матеріалів справи, саме ОСОБА_5 створив організовану злочинну групу, до складу якої увійшли ОСОБА_6, ОСОБА_4, а також невстановлена досудовим слідством особа на ім'я «ОСОБА_8» та безпосередньо здійснював керівництво нею. У цій організованій злочинній групі була запроваджена дисципліна, її члени були у свої діях підпорядковані ОСОБА_5, їх об'єднували спільний інтерес та вони реалізували єдиний намір на збагачення. Задля забезпечення своєї злочинної діяльності вони користувались мобільним зв'язком, та, з метою оперативного прибуття на місце злочину та зникнення з місця злочину, користувались автомобілями інших осіб за дорученням.

Злочини вчинялись протягом тривалого часу, при цьому заздалегідь готувалися - підбиралися об'єкти посягань, розподілялися ролі, вирішувалося питання щодо подальшої долі майна, здобутого злочинним шляхом.

Таким чином, мало місце об'єднання учасників у організовану злочинну групу. Наведене підтверджується, також, легалізованими матеріалами проведення оперативно-технічних заходів. При цьому колегія суддів вважає, що вирок суду не містить суперечностей з приводу визначення судом виду співучасті ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_4 та особи на ім'я «ОСОБА_8» у вчинених ними злочинах. Твердження засуджених про те, що прізвище особи на ім'я «ОСОБА_8» є відомим фактом, на правильність постановлених щодо засуджених судових рішень не впливає.

Правильними є висновки суду про вчинення злісного хуліганства ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 щодо ОСОБА_33 у складі організованої злочинної групи, у обґрунтування яких суд поклав показання засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 які вони давали упродовж досудового слідства про обставини вчинення даного злочину, які не суперечать у цій частині показанням потерпілого, свідків, висновкам судово-медичної експертизи потерпілого, даним протоколу огляду місця події. А роздруківка телефонних розмов між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до та після вчинення злочину щодо ОСОБА_33, як правильно зазначив суд, свідчить не тільки про обізнаність ОСОБА_5 про дії засуджених, але про те, що він корегував їх, в тому числі і після вчинення злочину, вирішував питання щодо протидії потерпілому звертатись за допомогою до правоохоронних органів.

У колегії суддів не викликає сумніву висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, і кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2,3 ст. 358, ч. 4 ст. 189 , ст. 28, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України та ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 296 КК України є правильною.

Покарання засудженим ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, з урахуванням внесених ухвалою апеляційного суду змін, призначено з додержанням вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ними злочинів, даних про особи засуджених та усіх обставин справи. Призначене засудженим покарання є необхідним й достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів і підстав для його пом'якшення колегія суддів не вбачає.

Ухвала суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону, в тому числі і тих, на які засуджені посилаються у касаційних скаргах, по справі не встановлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року, п.п. 11, 15 розділу Х1 «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2013 року щодо них - без зміни.

Судді

Т.А. Широян Л.А. Романець Т.В. Матієк