Справа № 513/1528/13-к
Провадження № 1-кп/513/1/15
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2015 року Саратський районний суд Одеської області в складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні в залі Саратського районного суду Одеської області, розглянувши кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Камишовка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого начальником відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області, не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

як вбачається з обвинувального акту від 18 березня 2015 року, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в редакції закону України від 14.10.2014 № 1698-VІІ «Про національне антикорупційне бюро (із змінами згідно із Законами №77-УІІІ від 28.12.2014, № 198-VІІІ від 12.02.2015).

Обвинувачений ОСОБА_5 , наказом голови Державної виконавчої служби України № 360/к від 31.07.2012 року, призначений на посаду начальника відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області, та будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище (згідно пункту 2 Примітки до статті 368 КК України), державним службовцем 11 рангу, наділеним адміністративно-господарськими обов`язками, начальником відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області, здійснює керівництво діяльністю відділом, організовує роботу відділу, представляє відділ у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями та підзвітний перед Головою ДВС України та відповідним Управлінням державної виконавчої служби за організацію та результати діяльності відділу.

Крім того, ОСОБА_5 організовує роботу з службовими документами, здійснює контроль за веденням номенклатурних справ відділу відповідно до встановленого порядку та вимог законодавства; забезпечує і контролює дотримання працівниками відділу виконавської та трудової дисципліни; організовує розгляд звернень громадян та юридичних осіб з питань, фактів, проводить особистий прийом громадян; розподіляє обов`язки між працівниками відділу, у межах повноважень, дає обов`язкові для виконання доручення працівникам відділу; розглядає скарги на дії державних виконавців.

Також для здійснення своїх повноважень начальник відділу має право видавати розпорядження та забезпечує контроль за їх виконанням.

10 серпня 2012 року начальнику відділу Саратської державної виконавчої служби надійшла заява від ОСОБА_7 про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа Саратського районного суду Одеської області від 30.07.2012 про стягнення з ОСОБА_8 51661 грн. 70 коп.

Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП №34160241 від 06.12.2012 накладено арешт на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN PASSAT, 1995 року випуску, колір синій, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , що належить на праві власності боржнику ОСОБА_8 .

17 червня 2013 року приблизно о 16 годині 10 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні свого службового кабінету за адресою: АДРЕСА_2 , за закриття в інтересах ОСОБА_8 виконавчого провадження та зняття арешту з автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, 1995 року випуску, колір синій, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , що належить останньому на праві власності, одержав від нього для себе неправомірну вигоду 4000 грн., з яких 1000 грн. повернув ОСОБА_8

17 червня 2013 року ОСОБА_5 затримано на гарячому працівниками правоохоронного органу у службовому кабінеті його підлеглого ОСОБА_9 , та у блокноті, який належить ОСОБА_5 , який знайдено на книжній шафі у службовому кабінеті його підлеглого ОСОБА_9 , вилучено грошові кошти у сумі 3000 грн., раніше передані йому ОСОБА_8 в якості неправомірної вигоди. На грошових коштах та блокноті, згідно висновку експертизи спеціальних хімічних речовин, та речовин хімічних виробництв № 4368/17 від 09.08.2013, виявлене нашарування спеціальної хімічної речовини люмінесцентного порошку. Люмінесцентний порошок, який виявлено на вище перелічених грошових купюрах загальною сумою три тисячі гривень та на блокноті чорного кольору має спільну родову приналежність зі спецбарвником люмінесцентним порошком, наданим для порівняльного дослідження.

Дії ОСОБА_5 державним обвинуваченням кваліфіковані за ч. 3 ст. 368 КК України, за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

На думку державного обвинувачення провина ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України підтверджується:

- показаннями свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ;

- письмовими доказами: відеозаписами, зафіксованими на флешнакопичувачах № 327 та № 329 та долучених до протоколів про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, на яких зафіксовано передачу ОСОБА_8 обвинуваченому ОСОБА_5 грошових коштів у якості неправомірної винагороди;

- висновком криміналістичної експертизи спеціальних хімічних речовин, згідно якого на наданих для дослідження купюрах загальною сумою три тисячі гривень України п`ятнадцяти купюрах, кожна номіналом 200 гривень, вилучених в блокноті чорного кольору, є спецбарвник - люмінесцентний порошок. На наданому для дослідження блокноті чорного кольору (на поверхні та в середині) є спец барвник - люмінесцентний порошок. На наданих для дослідження марлевих тампонах зі змивами з рук ОСОБА_5 слідів спецбарвника - люмінесцентного порошку не має. Спецбарвник - люмінесцентний порошок, який виявлено на вище перелічених грошових купюрах загальною сумою 3000 гривень України та на блокноті чорного кольору має спільну родову приналежність зі спецбарвником люмінесцентним порошком, наданим для порівняльного дослідження;

- висновком судово-почеркознавчої експертизи № 5849/02 від 10.02.2015, згідно з яким рукописний запис «Сарата», розміщений у верхній частині першої сторінки наданого на експертизу блокноту (щоденника), праворуч від друкованого запису « ОСОБА_19 », виконаний ОСОБА_5 , а також рукописний запис « ОСОБА_20 », розміщений у верхній частині першої сторінки наданого на експертизу блокноту (щоденника), праворуч від друкованого запису «Рік», виконаний самим ОСОБА_5 ;

- заявою ОСОБА_8 ;

- постановою прокурора про контроль за вчиненням злочину;

- протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії;

- протоколом огляду місця події;

- виконавчим провадженням щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 грошових коштів;

- журналами вхідної та вихідної кореспонденції ВДВС Саратського РУЮ, в яких записи про надходження до виконавчої служби заяви ОСОБА_7 від 17.06.2013 відсутні;

- довіреністю на ім`я ОСОБА_14 про представлення інтересів ОСОБА_21 щодо повного розпорядження автомобілем;

- витягом з Єдиного реєстру довіреностей;

- супровідним листом начальнику МРЕВ ДАІ про направлення постанови про звільнення з під арешту майна, іншими доказами.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 провину не визнав. По суті пред`явленого обвинувачення пояснив суду, що у відділі ДВС, який він очолює дійсно перебувало на виконанні виконавче провадження за заявою ОСОБА_7 про стягнення боргу з ОСОБА_8 . Виконавче провадження знаходилося у провадженні державного виконавця ОСОБА_9 . Боржник ОСОБА_8 добровільно борг не погасив, тому державним виконавцем було прийнято рішення про накладення арешту на його автомобіль. Весною 2013 року, він разом з ОСОБА_9 і ОСОБА_7 приїздили до місця проживання ОСОБА_8 , пропонували боржнику продати автомобіль та погасити борг. 17 червня 2013 року ОСОБА_7 приїхала до відділу ДВС та занесла йому заяву про закриття виконавчого провадження, у зв`язку з погашенням боргу. Він викликав державного виконавця ОСОБА_9 з виконавчим провадженням, передав заяву Беспечанської та дав вказівку закрити провадження. Того ж дня до відділу ДВС приїжджали боржник та його дружина. Будь-яких розмов з ОСОБА_8 щодо передачі йому винагороди за закриття виконавчого провадження між ними не було. Приблизно о 16 годині він вийшов зі свого кабінету, зайшов до кабінету ОСОБА_9 , де знаходиться робоче місце і державного виконавця ОСОБА_22 , передав ОСОБА_9 матеріали виконавчого провадження за заявою ОСОБА_7 , потім вийшов до приймальні і розмовляв з архіваріусом та спеціалістом. Через декілька хвилин до приміщення приймальні зайшли декілька осіб, які відрекомендувалися працівниками міліції. Вони, не пред`являючи ухвалу про обшук, не отримавши згоди ні ОСОБА_9 , ні його згоди провели огляд в кабінеті ОСОБА_9 . На шафі у кабінеті ОСОБА_9 та ОСОБА_22 було знайдено блокнот чорного кольору , в якому було вилучено грошові кошти у розмірі 3000 гривень. Про дані гроші йому нічого невідомо, будь-яку винагороду у ОСОБА_8 не вимагав, не брав, кримінальне правопорушення не вчиняв, тому просив його виправдати.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що у 2012 році за рішенням Саратського районного суду, з нього на користь ОСОБА_7 було стягнуто грошову суму у розмірі 51661 гривень. У тому ж році, за заявою ОСОБА_7 державним виконавцем ОСОБА_9 було відкрито виконавче провадження. Борг він не погасив, тому пізніше на його автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» було накладено арешт. На початку червня 2013 року йому подзвонив обвинувачений ОСОБА_5 і попросив надати автомобіль, оскільки є покупець, який має забрати автомобіль та внести гроші на погашення боргу ОСОБА_7 . Наступного дня він приїхав до відділу ДВС де обвинувачений висунув умову про те, що він повинен знайти 40000 гривень на погашення боргу, а на залишок суми він «закриє очі». Також обвинувачений повідомив йому, що за зняття арешту з автомобіля та закриття виконавчого провадження він повинен сплатити ОСОБА_5 500 доларів США. Через декілька днів йому зателефонував державний виконавець ОСОБА_9 , який повідомив що обвинувачений знайшов покупця на автомобіль. Через декілька годин обвинувачений приїхав до нього до дому з чоловіком, який подивився автомобіль та запропонував сплатити 6000 доларів США. ОСОБА_5 сказав, що через декілька годин всі документи будуть готові, однак він відмовився від продажу автомобіля без згоди дружини. В той же день його автомобіль забрали до відділу ДВС.

Приблизно 13 червня 2013 року він подзвонив обвинуваченому і сказав, що цікавиться покупцем на автомобіль. ОСОБА_5 пообіцяв знайти іншого покупця. 17 червня 2013 року приблизно о 12 годині, він разом з дружиною приїхали до відділу ДВС, зайшли до обвинуваченого в кабінет, у якого був незнайомий чоловік (як потім дізнався покупець на арештований автомобіль). Вони домовилися про продаж автомобіля та узгодили ціну. Покупець на ім`я ОСОБА_23 разом з ОСОБА_5 пішли в напрямку відділення «Приватбанк», незабаром повернулися та повідомили, що гроші перераховані на рахунок ОСОБА_7 . Потім разом з покупцем зайшли до нотаріуса, де він підписав генеральну довіреність на право розпорядження його автомобілем. Біля 16 години він з дружиною зайшли до кабінету обвинуваченого з метою передати заздалегідь обумовлені гроші за закриття виконавчого провадження. ОСОБА_5 відкрив блокнот темного кольору і сказав покласти гроші в блокнот. Він почав рахувати гроші, коли дорахував до 3000 гривень обвинувачений сказав залишити собі 1000 гривень. Після передачі грошей вони з дружиною пішли додому.

Аналогічні пояснення в частині передачі свідком ОСОБА_8 , 17 червня 2013 року неправомірної винагороди обвинуваченому ОСОБА_5 дала його дружина - свідок ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що приблизно в десятих числах червня 2013 року йому подзвонила ОСОБА_7 , з якою підтримують дружні відносини та попросила поїхати до Саратського відділу ДВС з метою оглянути автомобіль боржника ОСОБА_8 , оскільки власник погодився продати автомобіль та повернути їй борг за рішенням суду. 17 червня 2013 року він приїхав до відділу ДВС, де разом з власником та його дружиною оглянув автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT». Він повідомив ОСОБА_8 , що автомобіль можна продати не більш як за 5000 доларів США, потім узгодили ціну 5500 доларів США. ОСОБА_8 погодився видати на його ім`я генеральну довіреність на право розпорядження даним автомобілем. Після чого ОСОБА_8 питав в нього чи сплатив він гроші за автомобіль, він сказав, що всі питання слід поставити начальнику відділу ДВС. Пізніше ОСОБА_8 підписав у нотаріуса довіреність на його ім`я на право розпорядження автомобілем. В той же день, після 16 години до приміщення відділу ДВС зайшли працівники міліції, проводились якісь дії з начальником відділу державної виконавчої служби, в нього було вилучено довіреність та документи на автомобіль ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що 17 червня 2013 року приблизно о 15:30 годині, посвідчив генеральну довіреність, видану ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_14 на право розпорядження автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що працює старшим державним виконавцем відділу ДВС Саратського районного управління юстиції під керівництвом обвинуваченого ОСОБА_5 . Наприкінці 2012 року ним було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 боргу понад 50000 гривень. У наданий строк для добровільного погашення боргу, ОСОБА_8 борг не погасив, тому ним було накладено арешт на автомобіль боржника марки «VOLKSWAGEN PASSAT», автомобіль було оголошено у розшук. У травні 2013 року, автомобіль було вилучено у боржника та доставлено до відділу ДВС. 13 червня 2013 року ОСОБА_8 разом з дружиною приїхали до відділу ДВС з незнайомим чоловіком (як вони пояснили - покупцем на їх автомобіль), однак покупець відмовився придбати автомобіль. Наступного дня йому подзвонив обвинувачений, який попросив повідомити ОСОБА_8 , що знайдено іншого покупця на його автомобіль.

17 червня 2013 року обвинувачений попросив свідка зателефонувати ОСОБА_7 , потім взяв слухавку та говорив з нею, зміст розмови свідок не чув. В той же день, біля обіду ОСОБА_5 знов попросив його зателефонувати ОСОБА_7 , з якою про щось говорив. Коли свідок повернувся з обідньої перерви обвинувачений ОСОБА_5 повідомив йому, що на цей час проводиться оплата за боргом ОСОБА_8 та доручив йому підготувати постанови про зняття з розшуку автомобіля ОСОБА_8 , зняття арешту з автомобіля та постанову про закриття виконавчого провадження. Ним були винесені всі перелічені документи, відомості були внесені до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Після того, як всі документи були підготовлені, обвинувачений забрав в нього виконавче провадження та пішов до свого кабінету. Пізніше обвинувачений повернув йому виконавче провадження. Близько 16 години ОСОБА_5 зайшов до кабінету свідка, в руках тримав блокнот чорного кольору, який залишив на шафі в його кабінеті. На запитання свідка про блокнот, ОСОБА_5 відповів, що блокнот залишить на деякий час на шафі і вийшов до приймальні. В той же час свідка запросили до телефону, який знаходився у приміщенні кабінету заступника начальника ОСОБА_11 , що є суміжним з приміщенням приймальні. Коли він розмовляв по телефону, ОСОБА_11 пройшов до його кабінету і сів за стіл писати заяву. Через декілька хвилин до приймальні зайшли незнайомі люди, які відрекомендувалися працівниками міліції. Вони почали огляд його службового кабінету, приймальні. В блокноті чорного кольору, який залишив в його кабінеті ОСОБА_5 були знайдені та вилучені грошові кошти у розмірі 3000 гривень купюрами по 200 гривень.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_12 пояснили суду, що працюють у відділі ДВС Саратського районного управління юстиції, їх робочі місця знаходяться у приймальні відділу. Приймальня суміжна з кабінетом державних виконавців ОСОБА_9 , ОСОБА_22 та кабінетом заступника начальника ОСОБА_11 17 червня 2013 року вони знаходилися на своїх робочих місцях. Протягом дня обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово заходив до кабінету ОСОБА_9 , чи було в нього щось в руках не пам`ятають. Приблизно о 16 годині обвинувачений вкотре пройшов до кабінету ОСОБА_9 , потім вийшов і став у приймальні та розмовляв з ними. Через короткий проміжок часу до приймальні зайшли працівники міліції, які повідомили про проведення слідчих дій. В кабінеті ОСОБА_9 , в блокноті чорного кольору було знайдено гроші, як їм стало відомо 3000 гривень купюрами по 200 гривень.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що він є заступником начальника відділу ДВС Саратського районного управління юстиції. 17 червня 2013 року, після 16 години, у його робочому кабінеті задзвонив телефон. Невідома особа запросила до телефону ОСОБА_9 , робоче місце якого у суміжному з приймальнею кабінеті. Він покликав ОСОБА_9 до телефону, а сам вийшов, пройшов до кабінету ОСОБА_9 , сів за стіл писати заяву про надання відпустки. ОСОБА_5 у цей час знаходився у приймальні, розмовляв з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Через декілька хвилин до приймальні, потім до кабінету ОСОБА_9 зайшли декілька працівників міліції, які стали проводити огляд, і знайшли біля входу в кабінет, з правого боку на шафі блокнот темного кольору. Під час огляду блокноту виявилося, що у ньому знаходяться грошові кошти загальною сумою 3000 гривень, купюрами по 200 гривень. Раніше цей блокнот ні у кого з працівників не бачив. Хто залишив блокнот у кабінеті ОСОБА_9 йому не відомо, у його присутності в кабінет ОСОБА_9 ніхто не заходив. Однак, до кабінету постійно заходять різні люди, вхід є вільним.

Свідок ОСОБА_15 (понятий при огляді місця події) пояснив, що 17 червня 2013 року знаходився у смт. Сарата в особистих справах. Біля 16 години він із знайомим ОСОБА_24 знаходилися по АДРЕСА_2 . В той час до них підійшли працівники міліції, які попросили бути понятими при проведенні слідчих дій. Разом з працівниками міліції вони пройшли до відділу виконавчої служби Саратського районного управління юстиції, де були присутніми при огляді кабінету старших державних виконавців ОСОБА_9 та ОСОБА_22 . В кабінеті на шафі було знайдено блокнот чорного кольору, в якому було виявлено 3000 гривень купюрами по 200 гривень. При освітленні лампою з ультрафіолетом було видно світіння голубого кольору. Після чого у осіб, які знаходилися у приміщенні: начальника відділу ОСОБА_5 , державних виконавців ОСОБА_9 , ОСОБА_11 було проведено огляд рук, відібрано змиви з їх долонь. Блокнот та гроші було вилучено.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (працівники міліції ) пояснили суду, що ними здійснювався оперативний супровід кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , проводився аудіо та відеоконтроль обвинуваченого. Крім того свідки пояснили, що під час проведення негласної слідчої дії заявнику та його дружині було передано два технічні засоби для фіксації факту передачі неправомірної вигоди ОСОБА_5 . Також, свідок ОСОБА_18 пояснив, що ним складалися протоколи за результатами негласної слідчої (розшукової) дії, в яких інформація викладена як його суб`єктивна точка зору на обставини злочину.

Допитавши обвинуваченого, свідків, вивчивши матеріали справи, аналізуючи всі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 91, ч.1 ст. 337 КПК України, у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, а також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип Верховенства права, а відповідно до ст. 62 Конституції України, рекомендацій Пленуму Верховного Суду України "Про виконання судами України законодавства та постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ при постановленні вироків" від 29 червня 1990 року з послідуючими змінами та доповненнями, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви по справі, в тому числі, що стосується достатності зібраних фактичних даних, якщо вичерпані всі можливості їх доповнення та усунення, повинні тлумачитись та вирішуватись на користь підсудних. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року, Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР).

У п. 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції».

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Як вбачається з витягу з ЄРДР (а.с. 1 т. 2), 12 червня 2013 року до ЄРДР було внесено відомості за заявою ОСОБА_8 про те, що службова особа виконавчої служби вимагає неправомірну вигоду за своєчасне виконання своїх службових обов`язків.

Однак, згідно заяви ОСОБА_8 (а.с. 10 т. 2), зареєстрованої у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення та інші події ГУМВС України в Одеській області 11 червня 2013 року, заявником зазначено, що неправомірну винагороду в нього вимагає начальник відділу ДВС ОСОБА_5 та ст. державний виконавець ОСОБА_9 за зняття арешту з його майна та закриття виконавчого провадження, та просить прийняти щодо даних осіб заходи правового характеру.

Відповідно до проколу огляду місця події, 17 червня 2013 року, в період з 16:30 години до 17:01 години, працівниками міліції проведено огляд кабінетів першого поверху адміністративної будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , в якому знаходиться відділ державної виконавчої служби. Огляд було проведено в службовому кабінеті, де знаходяться робочі місця державних виконавців ОСОБА_9 , ОСОБА_22 . Під час огляду в службовому кабінеті, з правої сторони на шафі знайдено блокнот чорного кольору, у якому виявлено грошові кошти у розмірі 3000 гривень, купюрами по 200 гривень (перелічені серії і номери купюр). Блокнот та гроші вилучено та опечатано (а.с. 27-30 т. 2).

Як вбачається з протоколу додаткового огляду місця події від 17 червня 2013 року, в період з 20:00 години до 20:30 години, працівниками міліції проведено додатковий огляд кабінетів першого поверху адміністративної будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , в якому знаходиться відділ державної виконавчої служби, в тому числі кабінетів державних виконавців ОСОБА_9 , ОСОБА_22 , заступника начальника відділу ДВС ОСОБА_11 , приймальні. Під час огляду вилучено журнал реєстрації вихідної кореспонденції № 03-42 на 202 арк., системний блок комп`ютера WTcomputers, S: 31694, виконавче провадження №1303/03, номер перереєстрації 188/3-2013 від 06.09 на 58 аркушах (а.с. 31-36 т. 2).

Постановою слідчого відділу СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_25 , вилучені документи та предмети під час огляду місця події та додаткового огляду місця події 17 червня 2013 року визнані речовими доказами та долучені до матеріалів справи (а.с. 260-263 т. 2).

Відповідно до ст. 5 ч. 2 КПК України допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

Ст. 86, ч.2 ст. 87 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;…

Суд не може прийняти як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_5 докази, отримані під час огляду місця події (службових кабінетів державних виконавців та приймальні відділу ДВС) 17 червня 2013 року, оскільки огляд було проведено з порушенням вимог ч.ч. 1, 3 ст. 233, ст. 237 КПК України, без добровільної згоди власників приміщень, які вказані особи займають у зв`язку з їх професійною діяльністю, що повинно підтверджуватися їх підписами, без ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук.

Відповідно до практики ЄСПЛ поняття "житло" у п. 1 ст. 8 КЗПЛ охоплює не лише житло фізичних осіб. Воно може поширюватися на офісні приміщення, які належать фізичним особам, а також офіси юридичних осіб, їх філій та інші приміщення. На цьому неодноразово наголошував ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ "Джілоу проти Сполученого Королівства" від 24 листопада 1986 р.); "Чаппел проти Сполученого Королівства" від 30 березня 1989 р.; "Німітц проти Німеччини" від 16 грудня 1992 р.; "Функепроти Франції" від 25 лютого 1993 р.; "Прокопович проти Російської Федерації" від 18 листопада 2004 р.; "Бук проти Німеччини" від 28 квітня 2005 р.; "МакКей-Копецький проти Польщі" від 19 вересня 2006 р. та ін.).

Під іншим володінням особи розуміється транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

За таких обставин, суд вважає, що докази, вилучені під час проведення огляду місця події (грошові кошти, блокнот чорного кольору, системний блок, виконавче провадження, журнал вихідної кореспонденції) отримані з істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, та на підставі п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України суд визнає їх недопустимими доказами.

За висновком криміналістичної експертизи спеціальних хімічних речовин № 4368/17 від 09 серпня 2013 року, на наданих для дослідження п`ятнадцяти купюрах, кожна номіналом 200 гривень, вилучених з блокнота чорного кольору є спец барвник люмінесцентний порошок. На наданому для дослідження блокноті чорного кольору (на поверхні та в середині) є спец барвник - люмінесцентний порошок. На наданих на дослідження марлевих тампонах зі змивами з рук ОСОБА_5 слідів спецбарвника люмінесцентного порошку немає (а.с. 242-247 т. 2).

Висновком судово-почеркознавчої експертизи № 5849/02 від 10 лютого 2015 року встановлено, що рукописний запис «Сарата», розміщений у верхній частині першої сторінки наданого на експертизу блокноту (щоденника), праворуч від друкованого запису « ОСОБА_19 », виконаний ОСОБА_5 , а також рукописний запис « ОСОБА_20 », розміщений у верхній частині першої сторінки наданого на експертизу блокноту (щоденника), праворуч від друкованого запису «Рік», виконаний самим ОСОБА_5 (а.с. 269-272 т. 1).

Зазначені висновки експерта, суд також не може прийняти як доказ вини обвинуваченого, оскільки на руках у ОСОБА_5 слідів спец барвника люмінесцентного порошку не виявлено, крім того дані висновки ґрунтуються на доказах, які судом були визнані недопустимими.

Посилання стороною обвинувачення на відеозаписи, зафіксовані на флешнакопичувачах № 327 та № 329, долучених до протоколів про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, протоколи, на яких зафіксовано передачу ОСОБА_8 обвинуваченому ОСОБА_5 грошових коштів у якості неправомірної винагороди, на протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії як докази, що підтверджують провину ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

Згідно ч.ч. 11, 12 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази...

Відповідно до вимог глави 21 КПК України, дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій надається за ухвалою слідчого судді апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду, стороною обвинувачення не надано ухвалу слідчого судді апеляційного суду Одеської області щодо прийняття рішення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні, яка повинна містити вид негласної слідчої дії та відомості залежно від виду негласної слідчої дії про ідентифікаційні ознаки, які дозволяють унікально ідентифікувати абонента спостереження, телекомунікаційну мережу, кінцеве обладнання тощо. Також не надано протоколу, в якому було б вказано осіб, які були задіяні до проведення негласної слідчої дії (під час судового розгляду ОСОБА_8 та його дружина ОСОБА_10 давали суперечливі показання, неодноразово наголошували на те, що пристроїв для фіксації в них не було).

Суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали за результатами негласних слідчих дій, флешнакопичувачі № 327, № 329, два оптичних носії інформації № 328, № 330 (а.с. 208-222 т. 2) отриманні з порушенням вимог ст.ст. 246, 247, 252, 266 глави 21 КПК України, вказані документи та предмети не визнані речовими доказами, не приєднані до справи у якості речових доказів, тому суд визнає їх недопустимими доказами.

Твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_5 було затримано 17 червня 2013 року на "гарячому" в кабінеті його підлеглого ОСОБА_9 при отриманні неправомірної винагороди суд вважає необгрунтованим, дані твердження спростовуються поясненнями свідків та матеріалами справи.

Показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 в частині передачі обвинуваченому неправомірної винагороди, суд вважає недостатніми доказами, що підтверджують провину ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні та не може покласти їх як докази в основу обвинувального вироку. З тих же підстав суд не може покласти в основу обвинувального вироку видану довіреність на ім`я ОСОБА_14 про представлення інтересів ОСОБА_8 щодо повного розпорядження автомобілем, витяг з Єдиного реєстру довіреностей, супровідний лист начальнику МРЕВ ДАЇ про направлення постанови про звільнення з під арешту майна.

Аналізуючи та оцінюючи в сукупності досліджені докази суд вважає, що під час судового розгляду винуватість ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України не доведена, а тому його необхідно визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведенням, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення ОСОБА_5 від займаної посади начальника відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області підлягає скасуванню, ОСОБА_5 слід поновити у правах.

Також підлягає скасуванню запобіжний захід, застосований щодо обвинуваченого у вигляді застави. Після набрання вироком законної сили заставу, внесену обвинуваченим на рахунок територіального управління державної судової адміністрації Одеської області, згідно квитанції ПАТ «Приватбанк» від 20 червня 2013 року № 4537.516.1 у розмірі 22940 гривень повернути ОСОБА_5 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді на вилучені під час проведення огляду місця події 17 червня 2013 року предмети і документи, які визнані речовими доказами слід скасувати.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речовими доказами по справі слід розпорядитися таким чином:

- грошові кошти в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, 15 купюр номіналом по 200 гривень серій: АЄ 4918012, АЄ 6038608, ВВ 0840845, ЄВ 9542966, ЄШ 9036728, ВВ 3421756, ВЗ 9062768, ЕБ 6498406, ВИ 4990230, ЄЩ 2335134, ВЗ 8839862, ВВ 5684162, ЄЩ 7796156, ЄЦ 8980890, ЄА 3664944, наданих для ідентифікації слід повернути заявнику ОСОБА_8 ;

- блокнот чорного кольору; ватні тампони із змивами з лівої та правої руки ОСОБА_5 ; ватні тампони із змивами з лівої та правої руки ОСОБА_26 ; ватні тампони із змивами з лівої та правої руки ОСОБА_11 , зразки люмінесцентного порошку підлягають знищенню;

- системний блок від комп`ютеру WTcomputers, S: 31694 (в якому збережена інформація щодо припинення виконавчого провадження №1303/3, номер перереєстрації №188/3-2013 від 06.09.12); виконавче провадження №1303/3, номер перереєстрації №188/3-2013 від 06.09.12 на 58 аркушах, серед яких є постанова про припинення розшуку майна боржника, постанова про зняття арешту з майна боржника, постанова про закінчення виконавчого провадження від 17.06.13; журнал реєстрації вихідної кореспонденції №03-42 на 202 аркушах; техпаспорт серії САА255207 на автомобіль марки Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 ; довіреність від 17.06.2013 від імені ОСОБА_8 на імя ОСОБА_14 , за яким він уповноважує останнього представляти його інтереси в усіх відповідних установах, підприємствах та організаціях з питання експлуатації з правом тимчасового виїзду за кордон та розпорядження з правом продажу або міни автомобілем марки Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрована в реєстрі за №21 необхідно передати до відділу ДВС Саратського районного управління юстиції Одеської області;

Судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи хімічних речовин та речовин хімічних виробництв у розмірі 1468 гривень 80 копійок віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374, 380, 392, 395 КПК України,

суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 , у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції закону України від 14.10.2014 № 1698-VІІ «Про національне антикорупційне бюро (із змінами згідно із Законами №77-УІІІ від 28.12.2014, № 198-VІІІ від 12.02.2015) виправдати у зв`язку з недоведеністю, що обвинуваченим вчинене кримінальне правопорушення.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади скасувати, поновити ОСОБА_5 на посаду начальника відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Головного управління юстиції Одеської області.

Запобіжний захід у вигляді застави скасувати. Після набрання вироком законної сили заставу, внесену обвинуваченим на рахунок територіального управління державної судової адміністрації Одеської області, згідно квитанції ПАТ «Приватбанк» від 20 червня 2013 року № 4537.516.1 у розмірі 22940 гривень повернути ОСОБА_5 .

Речові докази по справі:

1. Грошові кошти в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, 15 купюр номіналом по 200 гривень серій: АЄ 4918012, АЄ 6038608, ВВ 0840845, ЄВ 9542966, ЄШ 9036728, ВВ 3421756, ВЗ 9062768, ЕБ 6498406, ВИ 4990230, ЄЩ 2335134, ВЗ 8839862, ВВ 5684162, ЄЩ 7796156, ЄЦ 8980890, ЄА 3664944 повернути власнику Арнаутову Афанасію Іллічу.

2. Блокнот чорного кольору, ватні тампони із змивами з лівої та правої руки ОСОБА_5 ; ватні тампони із змивами з лівої та правої руки ОСОБА_26 ; ватні тампони із змивами з лівої та правої руки ОСОБА_11 ; зразки люмінесцентного порошку - знищити.

3. Системний блок від комп`ютеру WTcomputers, S: 31694; виконавче провадження №1303/3, номер перереєстрації №188/3-2013 від 06.09.12 на 58 аркушах; журнал реєстрації вихідної кореспонденції №03-42 на 202 аркушах; техпаспорт серії САА255207 на автомобіль марки Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 ; довіреність від 17.06.2013 від імені ОСОБА_8 на імя ОСОБА_14 , зареєстрована в реєстрі за №21 передати до відділу ДВС Саратського районного управління юстиції Одеської області.

4. Оптичний диск з відеозаписом огляду місця події зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи хімічних речовин та речовин хімічних виробництв у розмірі 1468 гривень 80 копійок віднести на рахунок держави.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області протягом 30 (тридцяти) діб через Саратський районний суд з моменту проголошення, для засудженого в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1