Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/484/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 315 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження 0000975 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 315 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальну провадженні на ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2015 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Новоукраїнського районного суду від 08 квітня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № №0000975 від 22.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 315 КК України повернуто прокурору прокуратури Маловисківського району Кіровоградської області для продовження досудового розслідування та усунення порушень вимог КПК України.

Повертаючи обвинувальний акт, суд першої інстанції вказав, що обвинувальний акт не містить інформації про всіх потерпілих від даного кримінального правопорушення та в нього не внесено інформацію про неповнолітніх потерпілих та їх законних представників (не внесено їх ПІБ, анкетні відомості), яких внаслідок інкримінуємого ОСОБА_6 злочину за ч. 2 ст. 315 КК України було схилено до вжиття наркотичних засобів.

В обвинувальному акті при визначенні правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 зазначено, що він вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 315 КК України, тобто вчинив схиляння певних осіб до вживання наркотичних засобів, вчинене щодо чотирьох осіб, троє з яких є неповнолітніми, при цьому не вказавши в обвинувальному акті анкетні відомості та процесуальний статус цих осіб та не визнавши, їх потерпілими в кримінальному провадженні. Реєстр матеріалів досудового розслідування, долучений до обвинувального акта, не містить інформації про долучення до матеріалів кримінального провадження заяв щодо чотирьох осіб, троє з яких є неповнолітніми та їх законних представників про відмову від статусу потерпілого.

Реєстр матеріалів досудового розслідування, містить інформацію, про проведення 22 листопада 2014 року огляду місця події та складання протоколу, в той час як згідно змісту обвинувального акту 21 листопада 2014 року, а не 22 листопада 2014 року до домоволодіння ОСОБА_6 приїхали працівники міліції та запропонували йому оглянути його домоволодіння, проте зазначені розбіжності під час досудового слідства не усунено, як реєстр не містить інформації про приєднання доказів про належність домоволодіння обвинуваченому ОСОБА_6 , який дав дозвіл на огляд начебто його домоволодіння, в той час як під час підготовчого судового засідання обвинувачений пояснив, що домоволодіння належить його матері, а не йому.

Також, реєстр матеріалів досудового розслідування містить інформацію про допит неповнолітніх в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у відсутності їх законних представників.

Також під час досудового слідства грубо порушено права обвинуваченого ОСОБА_6 , на захист, який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 315 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, отже відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного, в той час як захисник був призначений лише 21 січня 2015 року, час залучення захисника в реєстрі не відображено, в той час як повідомлено про підозру 12 січня 2015 року за ч. 2 ст. 315 КК України та було проведено слідчі дії з 12 січня 2015 року за відсутності призначення захисника.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вказав, що захисник призначений у зв`язку із висновком судово-психіатричної експертизи в кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 309 КК України. Відомості про висновок наявні в реєстрі №21 від 13.01.2015 року, що свідчить про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 вже з 13 січня 2015 року, так як відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 52 КПК України, участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні з моменту встановлення психічних вад.

Зазначене вказує на неправильність складеного обвинувального акту у частині викладення, порушення прав неповнолітніх потерпілих та обвинуваченого на захист під час досудового розслідування (ч. 2 ст. 291 КПК України).

Долучений до обвинувального акту в якості додатку реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні теж не відповідає вимогам КПК України, оскільки у ньому в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України не вказано всі процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування, якими згідно з ч. 3 ст. 110 КПК України є всі рішення (постанови) винесені слідчим та прокурором під час досудового розслідування. Процесуальні дії в ході досудового реєстру викладені в реєстрі матеріалів досудового розслідування не в хронологічному порядку, що ставить під сумнів дату та час їх проведення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що судом в ухвалі вказано, що в обвинувальному акті не вказано анкетні відомості та процесуальний статус осіб відносно яких обвинувачений ОСОБА_6 вчинив схиляння до вживання наркотичних засобів, проте вказане твердження суду є помилковим оскільки відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Під час досудового розслідування від осіб відносно яких обвинувачений ОСОБА_6 вчинив схиляння до вживання наркотичних засобів, заяв про вчинення щодо них кримінального правопорушення чи заяв про залучення їх до провадження як потерпілого не надходило. Враховуючи викладене органам досудового розслідування було прийнято рішення у відповідності до ч. 7 ст. 55 КПК України про залучення вказаних осіб у якості свідків по кримінальному провадженню, цим самим, було надано їм відповідний статус.

Проте, судом при ухваленні рішення зазначено, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Отже, в даному випадку перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статус потерпілого особа набуває автоматично за наявності вище умов.

Також, судом вказано на те, що реєстр матеріалів досудового розслідування містить інформацію про проведення 22.11.2014 року огляду місця події та складання протоколу, в той час згідно змісту обвинувального акту 21.11.2014 року, зазначені розбіжності свідчать про механічну описку, яку допущено органом досудового розслідування, та яка не в якому разі не може вплинути як на результати підготовчого судового засідання, так і на судовий розгляд, та спростовується матеріалами самого кримінального провадження, з якими суд не в праві ознайомитися під час підготовчого судового засідання. Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що домоволодіння в якому проведено огляд належить його матері. Судом помилково зроблено висновок про відсутність інформації про належність права власності на домоволодіння та надання дозволу на його огляд, так як вказана інформація міститься в матеріалах кримінального провадження.

Судом необґрунтовано у своєму рішенні зазначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування містить інформацію про допит неповнолітніх в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у відсутність їх законних представників. Відповідно до ст. 226 КПК України допит малолітньої або неповнолітньої особи проводиться у присутності законного представника, педагога або психолога, а за необхідності - лікаря. Так, в протоколах допиту неповнолітніх свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 від 18.12.2014 року зазначено, що допит проведено в присутності педагога. В протоколі допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 від 22.12.2014 року зазначено, що допит проведено в присутності законного представника неповнолітньої - батька ОСОБА_12 .

Також, в ухвалі суду від 08.04.2014 року суд зазначив, що під час досудового слідства грубо порушено права обвинуваченого на захист. Однак, ст. 314 КПК України визначено порядок проведення підготовчого судового засідання та чітко окреслено коло питань щодо яких суд має право прийняти певне рішення. Тобто, на підготовчому судовому засіданні суд взагалі не має права вирішувати питання щодо порушення права обвинуваченого на захист. В даному випадку, судом порушено вимоги ст. 314 КПК України та в ході підготовчого судового засідання вирішувалось питання про порушення чи не порушення права обвинуваченого на захист.

У своєму рішенні суд зазначає, що долучений до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому не зазначено всі процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування. Вказані висновки суду є передчасними, так як суд не ознайомлений з матеріалами кримінального провадження.

В порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 372 КПК України, суд у вступній частині ухвали не вказав про те, що справа слухається колегіально у складі трьох суддів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника-адвоката ОСОБА_8 , яка просить задовольнити апеляцію, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, у яких зазначено вичерпний перелік відомостей.
Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складання обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, які він має містити, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.
Так, п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого.

Суд першої інстанції вказав, що в обвинувальному акті не зазначено анкетні відомості та процесуальний статус осіб відносно яких обвинувачений ОСОБА_6 вчинив схиляння до вживання наркотичних засобів.

Разом з тим, відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою.

За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок. Під час досудового розслідування від осіб відносно яких обвинувачений ОСОБА_6 вчинив схиляння до вживання наркотичних засобів, заяв про вчинення щодо них кримінального правопорушення чи заяв про залучення їх до провадження як потерпілого не надходило. За таких обставин орган досудового розслідування у відповідності до ч. 7 ст. 55 КПК України залучив вказаних осіб у якості свідків по кримінальному провадженню, чим було надано їм відповідний статус.

Відповідно до ст. 226 КПК України допит малолітньої або неповнолітньої особи проводиться у присутності законного представника, педагога або психолога, а за необхідності - лікаря.

В ухвалі суд вказав, що реєстр матеріалів досудового розслідування містить інформацію про допит неповнолітніх в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у відсутність їх законних представників.

Разом з тим, в протоколах допиту неповнолітніх свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 від 18.12.2014 року зазначено, що допит проведено в присутності педагога. В протоколі допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 від 22.12.2014 року зазначено, що допит проведено в присутності законного представника неповнолітньої - батька ОСОБА_12 .

Згідно із ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого, анкетні відомості кожного потерпілого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта, дату та місце складання обвинувального акта.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 містить усі відомості, передбачені ст. 291 КПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання фактично дав оцінку доказам кримінального провадження та фактичним обставинам кримінального правопорушення, які відповідно із вимогами ст. 368 КПК України вирішується судом у нарадчій кімнаті за результатами судового розгляду кримінального провадження.

Під час підготовчого провадження, суд першої інстанції має право повернути обвинувальний акт прокурору виключно з причин невідповідності процесуальним вимогам, однак не вправі на даній стадії вирішувати питання правильності формулювання обвинувачення та давати оцінку фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Колегією суддів не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону органом досудового розслідування, під час подання до суду першої інстанції обвинувального акту, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України за своєю формою та змістом.

За вказаних обставин доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі є обґрунтованими, а тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № №0000975 від 22.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 315 КК України повернуто прокурору прокуратури Маловисківського району Кіровоградської області для продовження досудового розслідування та усунення порушень вимог КПК України - скасувати, обвинувальний акт повернути до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області на новий судовий розгляд, зі стадії підготовчого провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді: підписи.
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2