Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 1- 4/12 року.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2012 року Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючого: Закаблук О.В.

При секретарі: Гембар В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки с. Слобода Кагарлицького району, вул.. Садова, 15, не одруженої, раніше не судимої, українки, громадянки України у вчиненні нею злочину, який передбачено ч.1 ст. 125 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В :

На адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні нею злочину, який передбачено ч.1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 проти звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_1 за закриття провадження по справі не заперечувала.

Після проведення певних слідчих дій по даній справі було призначено 22.02.2012 року по хданій кримінальній справі було призначено судово медичну експертизу, на вирішення крої було постановлено наступні запитання:

- Який характер та особливості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій ОСОБА_2, їх локалізація та механізми утворення?

- Яка кількість місць прикладення сили на тілі потерпілої ОСОБА_2 та їх розташування? В результаті якої травмуючої дії (предмета) могли бути спричинені тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_2?

- Яку характеристику мав травмуючий предмет?

- Чи могли тілесні ушкодження, спричинені потерпілій ОСОБА_2 утворитися в строк та за обставин, вказаних в постанові по поясненню потерпілої?

- Чи потягнули за собою спричинені тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_2 короткочасний розлад здоров»я ?.

На виконання вищевказаної постанови суду було проведено експертизу, результатом якої був висновок експерта №16/13 від 01.03.2012 року.

Згідно вищевказаної експертизи зазначено, що на адресу Кагарлицького районного суду надійшла кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки с. Слобода Кагарлицького району Київської області, не одруженої, раніше не судимої, українки, громадянки України, в скоєнні нею злочину, який передбачено ч. 2 ст. 125 КК України. Суд приходить до висновку щодо проведення судово-медичної експертизи з метою встановлення тяжкості тілесних ушкоджень, які отримала потерпіла ОСОБА_2 Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень буде істотно впливати на кваліфікацію дій підсудної ОСОБА_1 Згідно ст. 75 КПК України експертиза призначається у випадках, коли для вирішення певних питань при провадженні в справі потрібні наукові, технічні спеціальні знання. Крім того, суд зазначає, що в даному випадку проведення судово-медичної експертизи є обов'язковим, так як згідно п. 2 ч. 1 ст. 76 КПК України експертиза призначається обов'язково для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень. Згідно ст. 310 КПК України експертиза в суді призначається з додержанням правил, передбачених главою 18 КПК України. Згідно ст. 196 КПК України експертиза призначається у випадках, передбачених статтями 75 і 76 ЦПК України». Судово-медичне обстеження ОСОБА_2 проводилось у Кагарлицькому ВСМЕ. В «Акті судово-медичного дослідження (обстеження) №81» від 30.09.2009р. вказано: «Обставини справи: Заявила, що 29.09.2009р., близько 10 год. ЗО хв., на території торгівельного центру «Городок» у ОСОБА_3 ОСОБА_1 перешкоджала їй вивозити з приміщення магазину торгівельне обладнання і товар, при чому вкусила за п

/їраве передпліччя і вдарила ногою по правій нозі. При огляді: На задньо-внутрішній поверхні правого передпліччя в середній третині вертикально видовжений синець синюватого кольору, розмірами 11x7см. В його середньому відділі розташоване округле просвітлення діаметром 7см. В межах просвітлення, ближче до його зовнішніх контурів, на взаємно протилежних ділянках, розташовані два дугоподібної форми, випуклостями обернені назовні від центру просвітлення, нерівномірно виражені садна дуже поверхневого характеру під світло-буруватими шкірочками, злегка нижчими рівня шкіри (розміри ділянок, які займають описані садна - 3-3,5х0,5-0,8см). На передньо-зовнішній поверхні правої гомілки в середній третині вертикально видовжений синюватий синець 10х4-6см. Будь--яких інших тілесних ушкоджень при огляді не було виявлено».

Згідно підсумовоючої частини судово медичної експертизи:

У ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, мали місце тілесні ушкодження у вигляді вертикально видовженого синця (з двома дугоподібними ділянками саден на його фоні) на задньо-внутрішній поверхні правого передпліччя в його середній третині та вертикально видовженого синця на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки в її середній третині. Ушкодження виникли в результаті тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями.

За характером і розташуванням наявних тілесних ушкоджень можна визначити кількість місць прикладення травмуючої сили тупими предметами на тілі потерпілої ОСОБА_2 як не меншу, ніж два -задньо-внутрішня поверхня правого передпліччя в його середній третині та передньо-зовнішня поверхня правої гомілки в її середній третині.

Ушкодження в ділянці правого передпліччя утворилися в результаті затискання м'яких тканин задньо-внутрішньої поверхні передпліччя між тупими предметами, обмежені травмуючі поверхні яких мають дугоподібну форму. Зазначену форму мають зубні ряди верхньої і нижньої щелеп людини. Таким чином, морфологічні особливості ушкоджень в ділянці правого передпліччя є характерними для їх утворення в результаті укусу зубами людини. Синець на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки утворився від дії тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якої в ушкодженні не відобразились. Дане ушкодження могло утворитися в результаті нанесення удару ногою.

У постанові про призначення судово-медичної експертизи не наводяться будь-які дані щодо пояснення потерпілої з приводу заподіяння їй наявних тілесних ушкоджень. У зв'язку з цим, відповісти на поставлене запитання з судово-медичної точки зору неможливо. Під час проведення судово-медичного обстеження 30.09.2009р. ОСОБА_2 «заявила, що 29.09.2009р., близько 10 год. ЗО хв., на території торгівельного центру «Городок» у ОСОБА_3 ОСОБА_1 ... вкусила (її) за праве передпліччя і вдарила ногою по правій нозі». Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої, могли утворитися в строк та за обставин, вказаних ОСОБА_2 при проведенні її судово-медичного обстеження.

Заподіяні потерпілій ОСОБА_2 ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, тобто до таких, які не призводять до розладу здоров'я потерпілої особи (в тому числі і до короткочасного розладу здоров'я).

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п»ятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот, або виправними роботами на строк до одного року.

Згідно ст.. 12 КК України залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються, зокрема, згідно ч. 2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на сорок не більше двох років, або інше більш м»яке покарання за винятком основного покарання.

Тобто, як видно з вищевказаних норм матеріального права, - норм КК України, ОСОБА_2 скоїла злочин невеликої тяжкості.

Беручи до уваги, що в ході судового слідства строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, які передбачені ст.. 49 КК України минули, керуючись ст. 49 КК України та ст. 11 -1 КПК України, суд вважає за можливе закрити кримінальну справу № 1 4/12, порушену за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно ст.. 49 КК України :

1. Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

Тобто, на даний час ОСОБА_2 підпадає під положення п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п'ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п'ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

2. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з'явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п'ятнадцять років.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 не ухилялася від суду.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу, відповідно дії ОСОБА_2 не підпадають під вищевказане положення КК України.

Крім того, під закінченням строків давності, про які говорить ст. 49, розуміється сплив з часу вчинення злочину встановлених у кримінальному законі строків, з чим пов'язане звільнення від кримінальної відповідальності. Таке звільнення ґрунтується на презумпції втрати суспільної небезпечності особи, винної у вчиненні злочину.

Підставою звільнення від кримінальної відповідальності є втрата злочинним діянням здатності бути показником суспільної небезпечності особи, тривала правослухняна поведінка якої після його вчинення є доказом її виправлення. За таких умов притягнення особи до кримінальної відповідальності, як правило, є недоцільним і таким, що не відповідає принципу гуманізму та таким цілям покарання, як виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Отже, закон містить три умови застосування інституту давності притягнення до кримінальної відповідальності:

а) закінчення зазначених у законі строків;

б) невчинення протягом цих строків нового злочину певної категорії тяжкості; в) неухилення від слідства або суду.

3. Існують два види строків давності притягнення до кримінальної відповідальності:

а) диференційовані, тривалість яких залежить від категорії тяжкості злочину та його караності;

б) загальний для всіх злочинів п'ятнадцятирічний строк щодо осіб, які ухилилися від слідства або суду. До закінчення п'ятнадцятирічного строку не втрачають свого значення диференційовані строки, зазначені в п. п. 1-4 ч. 1 ст. 49, що поширюються на осіб, які перестали ухилятися від слідства або суду.

4. Залежно від категорії тяжкості злочину (п. п. 3-5 ч. 1 ст. 49), а також його караності (п. п. 1-2 ч. 1 ст. 49) закон встановлює п'ять строків давності: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі (п. 1), три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі (п. 2), п'ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості (п. 3), десять років - у разі вчинення тяжкого злочину (п. 4), п'ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину (п. 5 ч. 1 ст. 49).

Злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м'яке покарання, злочином середньої тяжкості - той, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, тяжким злочином - покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, особливо тяжким злочином - покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років або довічне позбавлення волі (ст. 12). При віднесенні злочину до певної категорії тяжкості треба виходити з його кваліфікації та максимальної міри покарання, передбаченої в санкції відповідної статті КК.

Суд також зазначає, що якщо стаття містить кілька частин, треба виходити з максимальної міри покарання, передбаченої тією частиною статті, за якою кваліфікується діяння.

Також суд зазначає, що звільнення від кримінальної відповідальності в з»язку із закінченням строків давності застосовує лише суд.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст.. 12, 49 ч. 1 ст. 125 КК, ст.. 11 1 КПК України України, суд, -

У Х В А Л И В :

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки с. Слобода Кагарлицького району, вул.. Садова, 15, не одруженої, раніше не судимої, українки, громадянки України у вчиненні нею злочину, який передбачено ч.1 ст. 125 КК України від кримінальної відповідальності у зв»язку строків давності.

Провадженням по справі за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки с. Слобода Кагарлицького району, вул.. Садова, 15, не одруженої, раніше не судимої, українки, громадянки України у вчиненні нею злочину, який передбачено ч.1 ст. 125 КК України, - закрити.

Копію даної постанови направити зацікавленим сторонам.

На постанову суду може бути подана Апеляція протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя: