Провадження № 11-кп/792/348/15 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 678/3/15-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження №8000464 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2015 року, -

В с т а н о в и л а:
Вироком Летичівського районного суду від 03 квітня 2015 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на 1 (один) рік.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення автотехнічної експертизи №477 А від 09 січня 2015 року в сумі 707,62 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 17 листопада 2014 року близько 06 год. 40 хв. на 304 км + 780 м автодороги державного значення М-12 сполученням Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, неподалік с. Головчинці Летичівського району Хмельницької області ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки "Volkswagen Polo", реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушуючи та ігноруючи вимоги пп. 10.1, 14.6 (г) та вимоги лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, виїхав на зустрічну смугу руху та почав здійснювати маневр обгону, не впевнившись при цьому в безпечності даного маневру, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки "Daewoo Sens", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався по своїй смузі руху та не мав технічної можливості уникнути зіткнення із зустрічним автомобілем "Volkswagen Polo", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Daewoo Sens» ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби), а також тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки, тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (не більше 21 доби).

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_9 , керуючи транспортним засобом, не виконав вимоги пп. 10.1, 14.6 (г) та вимог лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 14.6. Обгін заборонено: г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_9 знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - заподіянням потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити, пом`якшивши обвинуваченому покарання за ч.1 ст.286 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу, без застосування додаткового покарання.

Визнати недопустимим доказом по справі висновок автотехнічної експертизи №477 А від 09 січня 2015 року.

В решті вирок залишити без змін.

Звертає увагу на те, що висновок автотехнічної експертизи ґрунтується, в переважній своїй частині, на вихідних даних, отриманих під час проведення слідчого експерименту, який місцевим судом був визнаний недопустимим доказом по праві.

Вважає, що суд при визначенні міри покарання обвинуваченому безпідставно не взяв до уваги часткове відшкодування останнім шкоди потерплому, що разом із щирим каяттям та активним сприянням слідству у розкритті злочину, давало підстави для призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.

Також апелянт наголошує на тому, що призначене місцевим судом додаткове покарання обвинуваченому не відповідає вимогам Постанови пленуму ВСУ від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на підтримку доводів викладених у поданій апеляційній скарзі, думку прокурора та потерпілого ОСОБА_7 про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та необхідність залишення вироку місцевого суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, яка не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З врахуванням того, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин зазначених у вироку та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.286 КК України, в поданій апеляційній скарзі стороною захисту не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а саме пом`якшення обвинуваченому покарання із врахуванням положень ст.69 КК України, оскільки покарання ОСОБА_9 , як основне так і додаткове, належним чином судом мотивоване, з врахуванням вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановами № 18 від 10 грудня 2004 року і № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Зокрема, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , врахував конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер і ступінь його суспільної небезпеки, сукупність всіх даних, які характеризують його особу, в тому числі й ті, на які посилається захисник у поданій апеляційній скарзі, та призначив мінімально-можливе покарання, як за видом так і за розміром, визначене в санкції ч.1 ст.286 КК України.

Не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про скасування призначеного місцевим судом ОСОБА_9 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами терміном на 1 рік, оскільки дане покарання було призначене з врахуванням конкретних обставин справи, а саме грубого порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України, що спричинило негативні наслідки для потерпілого ОСОБА_7 у виді отриманих тілесних ушкоджень легкого та середнього ступеню тяжкості. Крім того, обираючи даний вид покарання, місцевий суд врахував і позицію потерпілої сторони, яка наполягала на застосуванні саме такого виду додаткового покарання.

Дане покарання, як основне так і додаткове, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів і підстав для його зміни в сторону пом`якшення, колегія суддів не вбачає.

Не підлягають задоволенню і доводи сторони захисту про визнання недопустимим доказом висновку автотехнічної експертизи №477 А від 09 січня 2015 року з підстав його обґрунтування на основі вихідних даних отриманих під час проведення слідчого експерименту, який місцевим судом був визнаний недопустимим доказом по праві. Така аргументація причин недопустимості доказу спростовується змістом самого висновку автотехнічної експертизи, в основу якого бралися дані не лише протоколу проведення слідчого експерименту, але й дані протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17 листопада 2014 року з фототаблицями до нього та планом-схемою та дані протоколу огляду транспортного засобу від 27 листопада 2014 року із фототаблицями до нього.

Крім того, сам обвинувачений ОСОБА_9 , в суді першої інстанції повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, не заперечуючи та не оспорюючи фактичних обставин події.

Таким чином, підстав для зміни вироку суду щодо ОСОБА_9 за тяжкістю призначеного покарання, при перевірці справи в апеляційному порядку, колегія суддів не встановила, а тому вважає за необхідне рішення місцевого суду залишити без змін.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований вирок при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_9 в апеляційному порядку не виявлено.
У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

П о с т а н о в и л а:
Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .