Ухвала

іменем україни

25 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_12,
суддів:ОСОБА_13, ОСОБА_14,
при секретарі ОСОБА_15,

розглянула у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000890, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 31 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 серпня 2014 року щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки м. Могилів - Подільський, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_16, захисника ОСОБА_17,

в с т а н о в и л а:

Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 31 березня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 384 КК України на 4 місяці арешту.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12 серпня 2014 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв'язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження; неповнотою судового розгляду; істотним порушенням кримінального процесуального закону; суворістю призначеного покарання. Посилається на ту обставину, що суд безпідставно, внаслідок неповноти судового розгляду та упередженості, прийшов до висновку про наявність у ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. Крім того, вказує, що судом було призначено засудженій занадто суворе покарання без урахування даних про її особу та пом'якшуючих вину обставин. Вважає, що апеляційним судом дані порушення усунуті не були.

У запереченнях на касаційну скаргу захисника прокурор, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, та потерпіла ОСОБА_7, просять судові рішення залишити без зміни, вважаючи їх законними та обґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який скаргу підтримав частково та просив задовольнити заяву ОСОБА_5, про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі пункту «в» статі 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги захисника та застосування до засудженої амністії, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга захисника не підлягає задоволенню, а заява засудженої про застосування до неї амністії - задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 засуджено за те, що вона 11 грудня 2012 року, в період часу з 17 год. 20 хв. до 18 год. 10 хв., перебуваючи в залі судового засідання Іллічівського міського суду Одеської області, розташованого по вул. Праці, 10 у м. Іллічівську, під час судового засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до КП «Міське управління житлово-комунального господарства м. Іллічівська» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, будучи допитаною у якості свідка та попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, умисно дала завідомо неправдиві показання, а саме:

- що 27 липня 2012 року, в період часу з 8 год. до 12 год., вона знаходилася на робочому місці в приміщенні житлово-експлуатаційної дільниці №5 КП «Міське управління житлово-комунального господарства м. Іллічівська» за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Олександрійська, 18;

- що 27 липня 2012 року, в період часу з 8 год. 30 хв. до 12 год., бухгалтер житлово-експлуатаційної дільниці №5 КП «Міське управління житлово-комунального господарства м. Іллічівська» ОСОБА_7 була відсутня в приміщенні дільниці;

- що 27 липня 2012 року, в період часу з 8 год. до 12 год., до неї в приміщенні житлово-експлуатаційної дільниці №5 КП «Міське управління житлово-комунального господарства м. Іллічівська» за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Олександрійська, 18, звернувся ОСОБА_8 із письмовою скаргою на відсутність на робочому місці бухгалтера дільниці ОСОБА_7, та що вказану письмову скаргу вона отримала особисто від нього 27 липня 2012 року і в той же день зробила на скарзі відповідні відмітки.

Як убачається з матеріалів провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину, зроблені судом на підставі доказів, які, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, були досліджені і перевірені під час розгляду кримінального провадження та їм дана належна оцінка.

Зокрема, суд виходив з показань потерпілої ОСОБА_7, яка вказувала, що 27 липня 2012 року, в період часу з 8 год. до 12 год. перебувала на робочому місці у приміщенні житлово-експлуатаційної дільниці №5 КП «Міське управління житлово-комунального господарства м. Іллічівська» за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Олександрійська, 18, а ОСОБА_5 до 11 год. 50 хв. була відсутня на своєму робочому місці.

Вказані обставини були підтверджені показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, рапортом і роздруківкою телефонних з'єднань за належним ОСОБА_5 телефонним номером.

Крім того, винуватість ОСОБА_5 була підтверджена показаннями свідка ОСОБА_8, з яких убачається, що 27 липня 2012 року ним не складались будь-які заяви щодо ОСОБА_7, оскільки у зазначений час він перебував за межами України, що також підтверджується листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служба України від 11.01.2013 року.

У своїй касаційній скарзі захисник просить зазначеним та іншим доказам дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої і апеляційної інстанцій, тобто скасувати судові рішення через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанції, їм дана належна оцінка. Дані обставини перегляду в касаційному порядку не підлягають.

При розгляді доводів касаційних скарг колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_5 кваліфіковані правильно.

Доводи захисника засудженої про ту обставину, що неповнота судового розгляду перешкодила суду встановити істину по справі є безпідставними, оскільки винуватість ОСОБА_5 у даванні завідомо неправдивих показань у суді повністю була підтверджена зібраними та дослідженими під час розгляду кримінального провадження доказами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення винної особи та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції при призначені покарання було враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженої, яка раніше не судима, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, відсутність обставин, які обтяжують або пом'якшують покарання. Призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

На вимогу ст. 419 КПК України, при перегляді справи апеляційним судом, належним чином перевірені всі наведені в апеляційних скаргах засудженої та її захисника доводи і прийнято рішення з наведенням докладних мотивів, з яких апеляційні скарги визнано необґрунтованими.

У зв'язку з викладеним касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Заява ОСОБА_5 про застосування до неї пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року, підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України.

Так, з наданих засудженою до заяви додаткових документів убачається, що ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітню дитину, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, щодо якої батьківських прав не позбавлена.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинила злочин невеликої тяжкості, має на утриманні неповнолітню дитину, звернулася з заявою про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року, колегія суддів вважає, що є підстави для звільнення засудженої від відбування призначеного судом покарання за відсутності будь-яких заборон у застосуванні до неї амністії.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 442 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 31 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 серпня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 - без задоволення.

Заяву ОСОБА_5 про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року - задовольнити.

На підставі пункту «в» статі 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді 4 місяців арешту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14