УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
вересня 2007 року м. Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого -
Гошовського Г.М. , суддів - Симаченко Л. І., Лізанця П.
М. , з участю прокурора -
Фрицюк В. В..,

розглянув
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засудженого
ОСОБА_1 та прокурора на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської
області від 16 квітня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Мукачева
Закарпатської області, судимий:

1.
25 березня 1987 року Мукачівським міськсудом за ст. 94
КК України на дев'ять років позбавлення волі;

2.
22 жовтня 1996 року Мукачівським міськсудом за ст.
ст. 17, ч. 4
ст. 140 ч. 1 ст.
106, 169-1 КК України на сім
років позбавлення волі;

3.
З лютого 2005 року Мукачівським міськсудом за ч. 2
ст. 185 КК України на три
роки позбавлення волі. На підставі ст. 75
КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на два
роки, засуджений за ч. 2 ст.
186 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71
КК України за сукупністю вироків
остаточно йому призначено чотири роки і три місяці позбавлення волі.

Справа:
№ 11-5902007 номер
рядка статистичного звіту: 6

Головуючий у
першій інстанції: Рижиков В. Г.

Доповідач:
Симаченко Л.І.

Строк відбуття
покарання постановлено рахувати з 16 квітня 2007 року.

Запобіжний
захід змінено в залі суду з підписки про невиїзд на тримання під вартою.

За
вироком суду ОСОБА_1
визнаний винним у тому, що 15 січня
2007 року о 18 - й годині біля міськвиконкому на пл. Мира в м. Мукачеві,
будучи в стані алкогольного сп'яніння,
з метою заволодіння чужим майном,
із застосуванням фізичного насильства відкрито викрав у потерпілого
ОСОБА_2 гроші в сумі 35 гривень.

Зі змісту
апеляції та доповнень до неї вбачається,
що засуджений просить вирок суду скасувати, а справу направити на додаткове
розслідування, вказуючи, що гроші йому потерпілий дав добровільно для
придбання спиртного.

В
апеляції прокурор ставить питання про скасування вироку і направлення справи на
новий судовий розгляд із - за однобічності та неповноти судового слідства.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення
засудженого, який підтримав апеляцію в
частині скасування вироку та просив направити справу на новий судовий
розгляд, промову прокурора про
скасування вироку з підстав, зазначених
в апеляційному поданні, перевіривши
матеріали справи та обговоривши наведені апелянтами доводи, колегія суддів вважає, що апеляційне подання підлягає
задоволенню, а апеляція засудженого
-частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до вимог ст. 370 КПК України вирок в усякому разі належить
скасуванню, якщо порушено право
обвинуваченого на користування мовою,
якою він володіє.

З
матеріалів справи вбачається, що
національність засудженого ( в деяких документах вказано циган, в інших - угорець ) свідчить про те, що українська мова, якою провадилось судочинство не є його рідною
мовою. ОСОБА_1 є
інвалідом третьої групи по зору, що
додатково ускладнювало розуміння ним змісту зібраних по справі доказів.
Незважаючи на це, суд при розгляді
справи не з'ясував у підсудного наскільки вільно він володіє українською мовою
і чи не потребує послуг перекладача.

Суд не звернув
увагу на те, що і потерпілий вільно
українською мовою не володіє - він є угорцем,
має неповну середню освіту,
неспроможний самостійно скласти та написати документ. Отже, відповідно до вимог ст.
ст. 19, 267
КПК України суд повинен був у
нього також з'ясувати питання

щодо
необхідності участі перекладача. Однак,
суд не тільки не вжив відповідних заходів для забезпечення принципу
рівноправності учасників судового процесу у доведенні своєї позиції перед
судом, а і провів судове слідство
настільки поверхово, що не дослідив
обставини, що характеризують подію
злочину і мають суттєве значення для правової оцінки дій винного.

Зазначаючи, що ОСОБА_1 визнав свою вину
повністю та розкаявся у вчиненому, суд
зміст його показань у вироку не навів і не звернув увагу на те, що обставини справи останній виклав
інакше, ніж в пред'явленому
обвинуваченні. Так, засуджений
пояснив, що потерпілий погодився дати
йому гроші для придбання спиртного й вийняв їх з кишені, але він не дочекався безпосередньої передачі
та вихопив гроші з рук ОСОБА_2 Суд ці показання не перевірив і, не допитавши потерпілого, обмежився його заявою про те, що він підтримує показання, дані ним на досудовому слідстві. При цьому
суд не прийняв до уваги, що не всі його
показання були послідовними, а записане
зі слів останнього клопотання, що
міститься на а. с. 32, взагалі несе
інше змістове навантаження, ніж
попередні пояснення. Таким чином,
проігнорувавши перевірку показань підсудного і потерпілого з метою
усунення суперечностей в їх показаннях,
суд фактично відмовився від дослідження фактичних обставин справи, зокрема способу та обстановки вчинення
злочину. По справі залишились нез'ясованими обставини щодо застосування
фізичного насильства, щодо предмету
викрадення, зокрема з яких купюр
складалась зазначена потерпілим сума; щодо розміру викрадених грошей та місця
їх знаходження, зокрема чи були вони у
потерпілого в руках, чи знаходились в
кишені; не було перевірено і версію засудженого щодо добровільної передачі
потерпілим грошей.

Таким
чином, слід констатувати, що судове слідство по справі проведено
поверхово, оцінка доказів не відповідає
вимогам ст. 67 КПК України, вирок суду є немотивованим. В порушення вимог ст.
ст. 323, 324,
334 КПК України у вироку не наведено результатів аналізу фактичних
даних, що містяться у показаннях
засудженого, потерпілого і в досліджених
доказах, судом не мотивовано які саме
показання були прийняті ним до уваги, а
які відкинуті і чому. Обмежившись зазначенням прізвищ учасників події та назви
досліджених документів, суд не навів
фактичних даних, які стосуються
обставин, що доказуються.

Крім того, з протоколу судового засідання
вбачається, що судове слідство по справі
було розпочато 12 квітня 2007 року о 9 - й годині 35 хвилинах, вирок проголошено через чотири доби - 16
квітня 2007 року в 9 годин. При цьому в протоколі судового засідання чітко не
відображено час перебування суду в нарадчій кімнаті, але з огляду на те, що справа не є складною (один том на 95
аркушах, щодо одного підсудного, з одним
потерпілим, без свідків) факт
дотримання судом таємниці нарадчої кімнати викликає сумнів. До того ж, порушення передбаченого ст.
287 КПК України

порядку оголошення складу
суду і роз'яснення права відводу ставить під сумнів
участь у справі захисника ОСОБА_3 та розгляд питання щодо його відводу. ( а.
с. 110 - 113).

Отже, зазначені порушення кримінально -
процесуального закону призвели до обмеження конституційних прав та інтересів як
підсудного, так і потерпілого, перешкодили повно й всебічно розглянути
справу та постановити законний,
обґрунтований і справедливий вирок.

За таких
обставин доводи апелянтів в цій частині слід визнати обґрунтованими, а вирок таким, що підлягає скасуванню .

Враховуючи
вимоги ч. 2 ст. 374 КПК України щодо неможливості виправлення
апеляційною інстанцією в межах своїх повноважень тієї судової помилки, що допустив суд першої інстанції, колегія суддів вважає, що справа підлягає направленню на новий
судовий розгляд.

Керуючись ст.
ст. 365, 366,
370, 374 КПК України, апеляційний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково, апеляцію
прокурора задовольнити.

Вирок
Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2007 року
щодо ОСОБА_1 скасувати, справу направити
на новий судовий розгляд в іншому складі суддів.

Запобіжний захід
ОСОБА_1 залишити
попередній - тримання під вартою.