АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ПАТ Банк «Контракт» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_5 та накладено арешт на майно (ювелірні вироби), яке знаходиться в ПАТ Банк «Контракт» за адресою: м. Київ, вул. Воздвиженська, 58 та належить на праві власності ФОП « ОСОБА_9 »
Накладаючи арешт на майно слідчий суддя вказав, що суду були надані достатні підстави вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає критеріям, зазначеним у п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.
Апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді посилаючись на те, що ПАТ Банк «Контракт» не було повідомлено про час та день розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а ухвалу слідчого судді представник ПАТ Банк «Контракт» отримав лише 29 квітня 2015 року.
Стверджує, що ухвала суду порушує права та законні інтереси ПАТ Банк «Контракт», оскільки даними діями істотно порушується принцип непорушності приватної власності, а обмеження в розпорядженні майном може спричинити суттєві збитки банку.
Посилається на те, що за не виконання умов договору боржником «ФОП ОСОБА_9 », ПАТ Банк «Контракт» було звернуто стягнення на предмет закладу, відомості про що було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а повідомлення про факт звернення стягнення направлено заставодавцю.
Далі, апелянт посилається на те, що правочин по зверненню стягнення на момент накладення арешту був і є дійсним, а тому ПАТ Банк «Контракт» є добросовісним володільцем зазначеного майна. Представник банку також в своїй апеляції посилається на рішення господарського суду м. Києва від 22 квітня 2015 року, яким було встановлено, що на момент вирішення спору, за доводами відповідача, що підтверджується витягом про реєстрацію в Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна, відповідачем звернуто стягнення на предмет закладу, та повідомлено позивача та третю особу про завершення звернення стягнення. А тому, на думку апелянта ФОП « ОСОБА_9 » наразі втратила всі права та обов`язки як власник майна.
В апеляційній скарзі представник зазначає, що накладення арешту тягне за собою спричинення негативних наслідків власнику заставленого майна, яким на разі є ПАТ Банк «Контракт».Так, апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що протиправно обмежує ПАТ Банк «Контракт» в праві розпоряджатися власним майном, а тому просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який просив скасувати ухвалу слідчого судді, прокурора який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу без змін, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд м. Києва перевіряє законність судового рішення на момент його постановлення, оскільки завданням апеляційного провадження є виявлення помилок матеріального (кримінально-правового) і процесуального характеру, допущених місцевим судом в процесі розгляду і вирішення клопотання.
Виходячи з наявних в Апеляційному суді м. Києва матеріалів, колегією суддів встановлено, що порушень норм КПК України слідчим суддею на момент постановлення рішення допущено не було.
Так, як вбачається з наявних в апеляційному суді матеріалів, в провадженні СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України перебувають матеріали кримінального провадження № 000585 від 20 січня 2015 року за ч.1 ст. 388 КК України.
Органом досудового розслідування було встановлено, що 20 січня 2015 року до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві надійшла заява ОСОБА_9 , з приводу того, що між ФОП « ОСОБА_9 » та ПАТ «КБ Експобанк» укладався договір застави, предметом якого виступають ювелірні вироби із золота за оцінкою загальною вартістю 8 361 103,80 грн. В подальшому ПАТ Банк «Контракт» не допускає до предмету закладу і на даний час не встановлено місцезнаходження майна.
Розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на вказану квартиру слідчий суддя правильно послався на вимоги ст.ст. 167, 170 КПК України, визнавши ювелірні цінності предметом кримінального правопорушення, який має значення в якості речового доказу у кримінальному провадженні, та відповідає критеріям ч.2 ст. 167 КПК України і є необхідним для забезпечення виконання завдань кримінального провадження.
Твердження представника про те, що на даний час правовідносини за договором застави укладеним ФОП ОСОБА_9 та ПАТ Банк «Контракт» припинений, а за результатами невиконання договору застави на користь ПАТ Банк «Контракт» звернуто стягнення у вигляді ювелірних цінностей, який є добросовісним володільцем зазначеного майна, суд не бере до уваги, оскільки такий засіб забезпечення виконання завдань кримінального провадження є необхідним до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що накладення арешту на майно сприяє досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобіганню настанню будь-яких негативних наслідків.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як арешт.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для ПАТ Банк «Контракт» та інших осіб колегією суддів не встановлено.
Майно, яке стало предметом злочину може арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання), що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається. Клопотання слідчого розглянуто за відсутності сторони захисту при наявності для цього законних підстав, передбачених ст. 172 КПК України.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга із зазначених у ній доводів не підлягає задоволенню, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, як таку, що постановлена відповідно до вимог КПК України.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити представнику ПАТ Банк «Контракт» ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_5 та накладено арешт на майно (ювелірні вироби), яке знаходиться в ПАТ Банк «Контракт» за адресою: м. Київ, вул. Воздвиженська, 58 та належить на праві власності ФОП ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ПАТ Банк «Контракт» ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ___________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3