Справа №150/817/14-к
Провадження по справі №1-кп/150/62/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2014 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000006 від 19.05.2014 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, одруженої, працюючої листоношею відділення Укрпошти в с. Букатинка Чернівецького району Вінницької області, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимої
про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, -

Керуючись ст. 373, 374 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді секретаря дільничної виборчої комісії (далі ДВК) № 051302 одномандатного виборчого округу № 15 з виборів народних депутатів України 2012 року, розміщеного за адресою: с. Букатинка Чернівецького району Вінницької області, являлася особою, тимчасово спеціально уповноваженою на виконання функцій держави щодо організації, підготовки, проведення виборів, підрахунку голосів виборців, а також забезпечення додержання однакового застосування законодавства. А тому, відповідно до вимог Закону України «Про вибори народних депутатів» ОСОБА_4 виконувала функції представника влади, так як була зобов`язана забезпечити законний порядок проведення цих виборів, виконання рішень, прийнятих в межах повноважень, які є обов`язковими для всіх суб`єктів та інших учасників виборчого процесу. Зважаючи на викладене, ОСОБА_4 являлася службовою особою та керуючись наданими повноваженнями, правами і обов`язками, вчинила службові злочини за наступних обставин: так, виконуючи обов`язки секретаря ДВК № 051302, ОСОБА_4 здійснювала покладені на неї організаційно - розпорядчі функції у відповідності до вимог частини 1 статті 33 Закону України «Про вибори народних депутатів», а саме основною формою роботи виборчої комісії є засідання, яке скликається головою комісії, в разі його відсутності - заступником голови, в разі відсутності голови та його заступника - секретарем комісії. У відповідності до частини 3 статті 47 Закону України «Про вибори народних депутатів» членам виборчих комісій у межах загальної економії фонду оплати праці, передбаченого кошторисом видатків відповідної виборчої комісії на підготовку і проведення виборів депутатів, може бути нарахована і виплачена одноразова грошова винагорода в порядку, встановленому Центральною виборчою комісією. При цьому згідно частини 1 розділу 2 Порядку нарахування та виплати одноразової грошової винагороди членам окружних і дільничних виборчих комісій з виборів народних депутатів України, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії № 108 від 12.07.2012 року - одноразова грошова винагорода членам виборчих комісій нараховується та виплачується виключно за наявності загальної економії фонду оплати праці, передбаченого кошторисом видатків відповідної окружної виборчої комісії, згідно з прийнятим виборчою комісією рішенням тим членам комісії, які брали активну участь у її роботі, незалежно від того, на платній чи на безоплатній основі вони працюють у відповідній комісії. Відповідно до розділу 2 частини 2 зазначеного Порядку - розмір одноразової грошової винагороди членам виборчої комісії визначається на засіданні цієї комісії за поданням її голови і залежить від особистого внеску кожного члена комісії у її діяльність, про що приймається відповідне рішення. Таким чином, 14 листопада 2012 року ОСОБА_4 , достовірно знаючи зазначені вище вимоги закону, працюючи секретарем дільничної виборчої комісії № 051302 одномандатного виборчого округу № 15 з виборів народних депутатів 2012 року, внаслідок службового становища, маючи право оперативного управління майном, а саме коштами, призначеними для оплати праці членів виборчих комісій, шляхом зловживання своїм службовим становищем, всупереч вимогам чинного законодавства, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою отримання одноразової грошової винагороди, яка була виділена на преміювання членів дільничної виборчої комісії, без проведення засідання виборчої комісії та без складання відповідного протоколу засідання, власноручно підписала постанову «Про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди» від 14 листопада 2012 року, яку в подальшому надала до бухгалтерії ОВК, внаслідок чого привласнила таким чином грошові кошти у вигляді незаконно отриманої грошової винагороди в сумі 1130 грн. та здійснила розтрату грошових коштів на загальну суму 1180 грн., а саме незаконно надала одноразову грошову винагороду голові ДВК № 051302 ОСОБА_5 в сумі 1180 грн. У зв`язку з протиправними діями ОСОБА_4 з державного бюджету в якості премії їй та голові дільничної виборчої комісії ОСОБА_5 всього було виплачено 2310 грн., що становить суму спричинених збитків.
Окрім цього, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді секретаря дільничної виборчої комісії № 051302 одномандатного виборчого округу № 15 з виборів народних депутатів України 2012 року, розміщеної за адресою: с. Вила - Ярузькі Чернівецького району Вінницької області, являлася особою, тимчасово спеціально уповноваженою на виконання функцій держави щодо організації підготовки, проведення відповідних виборів, підрахунку голосів виборців, а також забезпечення додержання однакового застосування законодавства. У відповідності до вимог Закон України «Про вибори народних депутатів», ОСОБА_4 виконувала функції представника влади, так як забезпечувала законний порядок проведення виборів, мала реальну можливість впливати на їх хід, прийняття рішень в межах повноважень, які є обов`язковими для всіх суб`єктів та інших учасників виборчого процесу.
Відповідно до ч. 2 ст. 54 Виборчого кодексу України члени Комісії відповідно до цього Закону є посадовими особами. Згідно статті 96 даного Кодексу голова, заступник голови, секретар і члени виборчої комісії є посадовими особами виборчої комісії. Згідно статті 33 Закону України «Про вибори народних депутатів» - виборча комісія є колегіальним органом. Основною формою роботи ДВК є засідання, яке скликається головою комісії, в разі його відсутності - заступником голови, в разі відсутності голови та його заступника - секретарем комісії, рішення виборчої комісії приймається відкритим голосуванням більшістю голосів від складу комісії. Так, у відповідності до частини 3 ст. 47 Закону України «Про вибори народних депутатів» членам виборчих комісій у межах загальної економії фонду оплати праці, передбаченого кошторисом видатків відповідної виборчої комісії на підготовку і проведення виборів депутатів, може бути нарахована і виплачена одноразова грошова винагорода в порядку, встановленому Центральною виборчою комісією. При цьому згідно частини 1 розділу 2 Порядку нарахування та виплати одноразової грошової винагороди членам окружних і дільничних виборчих комісій з виборів народних депутатів України, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії № 108 від 12.07.2012 - одноразова грошова винагорода членам виборчих комісій нараховується та виплачується виключно за наявності загальної економії фонду оплати праці, передбаченого кошторисом видатків відповідної окружної виборчої комісії, згідно з прийнятим виборчою комісією рішенням тим членам комісії, які брали активну участь у її роботі, незалежно від того, на платній чи на безоплатній основі вони працюють у відповідній комісії. Враховуючи викладене, 14 листопада 2012 року ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді секретаря дільничної виборчої комісії № 051302 одномандатного виборчого округу № 15 з виборів народних депутатів України 2012 року, розміщеної за адресою: с. Букатинка Чернівецького району Вінницької області, маючи статус посадової особи, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою отримання одноразової грошової винагороди в сумі 1130 грн., видала завідомо неправдивий офіційний документ, а саме: надала до окружної виборчої комісії № 15 затверджену особистим підписом постанову від 14.11.2012 «Про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди». Дане діяння секретаря виборчої комісії ОСОБА_4 суперечить статті 33 Закону України «Про вибори народних депутатів України» та статті 106 Виборчого кодексу України, так як засідання дільничної виборчої комісії, що є основною формою роботи ДВК, з метою розгляду даного питання не проводилося і відповідне рішення не приймалося.
Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнала, суду показала, що на зборах ОВК №15 їй було роз`яснено про можливість надання винагороди двом членам окружних дільничних виборчих комісій з виборів народних депутатів України. Проте, головою ОВК №15 їй не було роз`яснено, що для цього необхідно скликати засідання виборчої комісії, в ході якого й приймається рішення про надання її членам одноразової грошової винагороди. Зазначила, що спілкувалась з бухгалтером ОВК №15, де їм остання пояснила, що є можливість надати двом членам ДВК одноразову грошову допомо

гу. Після чого було запропоновано заповнити бланки постанов, в яких необхідно було вказати членів ДВК, які на думку голів ДВК заслуговують на надання їм одноразової грошової допомоги.

В скоєному щиро кається, обіцяє в подальшому не вчиняти кримінальних правопорушень.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що у 2012 році була членом ДВК №051302 в с. Вила Ярузькі Чернівецького району Вінницької області по виборах народних депутатів України, головою комісії була ОСОБА_5 , заступником голови комісії буда ОСОБА_7 , секретарем комісії була ОСОБА_4 . Засідання ДВК з приводу надання її членам одноразової грошової допомоги не проводилось.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 дали суду аналогічні покази.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що будучи головою ДВК №051302, разом з обвинуваченою спілкувалась з бухгалтером ОВК №15, де їм остання пояснила, що є можливість надати двом членам ДВК одноразову грошову допомогу. Після чого свідкам та обвинуваченій було запропоновано заповнити бланки постанов, в яких необхідно було вказати членів ДВК, які на думку голів ДВК заслуговують на надання їм одноразової грошової допомоги.

Вина обвинуваченої у скоєнні інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при встановлених судом обставинах, крім наданих в судовому засіданні показів свідків, підтверджується й дослідженими судом доказами, а саме:

- рапортом старшого прокурора прокуратури Чернівецького району Вінницької області ОСОБА_3 , з якого слідує, що ОСОБА_4 вчинила дії, що містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України - привласнення та розтрата чужого майна шляхом зловживання службовим становищем, а також ч.1 ст. 366 КК України - службове підроблення, у зв`язку із чим необхідно внести відповідні дані до ЄРДР та розпочати кримінальні провадження /а.к.п. 2/;

- постановою ДВК від 14.11.2012 року, з якої слідує, що ДВК ВД №051302 постановляє : за активний особистий внесок та участь в проведенні виборчої компанії з виборів народних депутатів України, виплатити одноразову грошову винагороду від загальної суми, виділеної на дільницю, слідуючим членам дільничних комісій: ОСОБА_4 та ОСОБА_21 /а.к.п. 25/;

- постановою №71 «Про затвердження рішень дільничних виборчих комісій про виплату одноразової грошової допомоги членам дільничних виборчих комісій», відповідно до якої постановлено нарахувати та виплатити одноразову грошову винагороду керівному складу та членам дільничних виборчих комісій з розрахунку 100% на кожну ДВК, враховуючи економію загального фонду заробітної плати.

Здобуті на досудовому розслідуванні та досліджені в судовому засіданні докази є внутрішньо погодженими між собою і в сукупності доводять вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ст.191 ч.2 КК України привласнення та розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем; ст.366 ч.1 КК України складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.
Відповідно до статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального

правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження /ч.2 ст.91 КПК України/.

Частиною 1 статті 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

В судовому засіданні прокурором надано достатні та належні докази, які підтверджують як подію вчинення кримінальних правопорушень, так і причетність ОСОБА_4 до їх вчинення.

Частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв*язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд у процесі розгляду кримінального провадження та дослідження наявних доказів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.191 ч.2, ст.366 ч.1 КК України.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, особу винної позитивно характеризується по місцю проживання, про що свідчить довідка характеристика, видана виконкомом Вила Ярузької сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 18.06.2014 року за №402 /а.с. 66/, раніше не судима, наявність обставин у відповідності до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, відсутність у відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання.

Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованих на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, передбачені ст.66 КК України обставини, що пом*якшують покарання та передбачені ст.67 КК України обставини, що обтяжують покарання, і з урахуванням особи винної, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі та штрафу без ізоляції її від суспільства та застосування ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування основного покарання із випробуванням. На підставі ст.72 КК України основне покарання у вигляді штрафу підлягає самостійному виконанню.

Враховуючи, що в судовому засіданні беззастережно доведено, що обвинувачена привласнила грошові кошти у вигляді незаконно отриманої грошової винагороди в сумі 1130 гривень та здійснила розтрату грошових коштів на загальну суму 1180 гривень., а саме незаконно надала одноразову грошову винагороду голові ДВК № 051302 ОСОБА_5 в сумі 1180 гривень, цивільний позов у кримінальному провадженні, заявлений прокурором Чернівецького району в інтересах держави, в особі Управління державного казначейства у Чернівецькому районі Вінницької області на суму 2310 гривень підлягає повному задоволенню.

Крім того, в судовому засіданні обвинуваченою було заявлено клопотання про застосування відносно неї положень Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки, обвинувачена має матір 81 - річного віку, яка не має інших працездатних дітей, підтвердженням чого є довідка, видана виконкомом Вила Ярузької сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 03.06.2014 року, №343. В підтвердження факту родинних відносин між обвинуваченою та її матір*ю ОСОБА_4 було надано свідоцтво про народження № НОМЕР_1 , видане 06.02.1965 року.

Враховуючи наведене, з огляду на те, що вчинені обвинуваченою злочини у відповідності з ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, має на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» матір, яка досягла 81-річного віку, у якої немає інших працездатних дітей, згідно п. є) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 року» на нього поширюється вказаний закон.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» виконання цього Закону покладається на суди. Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього. Обвинувачена ОСОБА_4 дала свою згоду про застосування до нього амністії.

Наведене свідчить про наявність підстав для застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 положень Закону України «Про амністію у 2014».

Таким чином, відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році», враховуючи згоду обвинуваченої про застосування відносно неї положень вищезазначеного Закону, суд вважає за необхідне, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. є) ст. 1 Закону, як таку, що засуджується за вчинення злочинів невеликої тяжкості і має на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» матір, яка досягла 81-річного віку, у якої немає інших працездатних дітей.

Керуючись ст. 373, 374 КК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України, та призначити їй покарання:
- за ч.2 ст. 191 КК України у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виборчим процесом строком на 1 рік;
- за ч.1 ст. 366 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /510 гривень/ з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виборчим процесом строком на 1 рік.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначити у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виборчим процесом строком на 1 рік.
Основне покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /510 гривень/ виконувати самостійно.

На підставі ст. 75, 76 КК України КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з призначенням іспитового терміну строком на 2 /два/ роки та покласти на неї наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;

- періодично з*являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.

На підставі ч. 2 ст. 86 КК України, п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014», - звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Управління державного казначейства у Чернівецькому районі Вінницької області 2310 /дві тисячі триста десять/ гривень.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя: ОСОБА_1