Провадження №: 1-кп/752/87/15
Іменем України
15.04.2015 року м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Няндома, Архангельської області, Російської Федерації, громадянина України, українця, який не одружений, не працює, із середньою освітою, раніше судимий вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 05.04.2007 року за ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115,69, 70 КК України до 6 років позбавлення волі, 10.05.2011 року умовно-достроково звільнений на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 23 дня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України,
з участю сторін - прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
обвинувачений ОСОБА_3 11.07.2014 року, приблизно о 04.30 год., перебуваючи по пр. Науки,23 в м. Києві вирішив вчинити грабіж. З цією метою він, повідомив продавцю кіоску ОСОБА_6 , що поруч з приміщенням горить вогонь. Коли остання вийшла на вулицю, при цьому зачинивши кіоск, обвинувачений застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, штовхнув ОСОБА_6 , від чого остання впала. Далі, закрив їй рот та наказав відчинити кіоск, а коли у останньої це не вийшло із-за несправності замку, забрав у неї ключі та намагався самостійно відчинити двері приміщення, звідки викрасти гроші в сумі 200 грн, які знаходились в касі. Скориставшись зайнятістю обвинуваченого, потерпіла відштовхнула ОСОБА_7 та побігла в бік дороги, благаючи перехожого чоловіка про допомогу. В свою чергу ОСОБА_7 , зрозумівши, що може бути викритий, зник з місця злочину, не довівши свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Обвинувачений ОСОБА_3 після розяснення суті обвинувачення, визнав себе виним та пояснив, що 10.07.2014 року він відпочивав з друзями. Зранку, десь о 5.00 год. йшли додому по пр.Науки в м.Києві , проходили повз кіоск і він підійшов туди придбати цигарок. В цей момент у нього виник умисел виманити продавчиню з кіоску, щоб забрати гроші з каси і він сказав їй, що щось горить за кіоском. Коли продавець вийшла, штовхнув її в спину, від чого потерпіла впала на коліна. Далі, рукою закрив їй рот, сказав не кричати та наказав відкрити кіоск. Коли вона не змогла відкрити замок, сказав їй віддати ключі, що вона і зробила. Раптом він побачив людину, яка йшла повз, злякався та втік. Вкрасти нічого не встиг. Умислу бити потерпілу він не мав, хотів лише проникнути до кіоску, щоб викрасти гроші, однак потім добровільно відмовився від свого злочинного умислу. В той вечір алкогольні напої не вживав. Незабаром був затриманий працівниками міліції. Попросив вибачення у потерпілої.
Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його провина доводиться наступними доказами:
· показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працює продавцем в кіоску на пр.Науки в м.Києві. 11.07.2014 року, зранку була на роботі. Постукав у двері ОСОБА_7 та попросив цигарку. Вона продала йому цигарки. Потім він сказав їй, що за кіоском щось горить. Вона вийшла, замкнула двері та зайшла за кіоск. Побачила, що нічого не горить, лише сидить якийсь хлопець, та збиралася вже йти назад, як її перестрів ОСОБА_7 та сказав, щоб вона віддала ключі від кіоску. Потім він її штовхнув, вона впала. ОСОБА_7 допоміг їй піднятися та закрив рот рукою і попросив, щоб вона не кричала. Вона намагалася відчинити кіоск, але не змогла. Потім побачила, що по вулиці проходив якийсь хлопець, відштовхнула ОСОБА_7 , вибігла на дорогу, та попросила про допомогу. ОСОБА_7 , побачивши це втік з місця злочину, при цьому забрав і ключі. Вона викликала міліцію. Відчувала для себе небезпеку, але обвинувачений її не душив, про що вона також повідомляла слідчому під час досудового розслідування. Від ОСОБА_7 запаху алкоголю не було. Тоді у неї в кіоску був товар та гроші в сумі 200 гривень. На даний час збитки їй відшкодовані і вона не має жодних претензій до обвинуваченого;
· протоколом огляду місця події від 11.07.2014 року, в ході якого було оглянуто місцевість біля зупинки громадського транспорту «Стратегічне шосе» в м.Києві по пр.Науки,23
· протоколом огляду місця події від 11.07.2014 року, в ході якого було оглянуто домогосподарство по АДРЕСА_3
- матеріалами дізнання.
Проаналізувавши вказані докази, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного злочину.
Прокурор в судовому засіданні наполягав на визнанні винним обвинуваченого за ч.2 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій. З урахуванням кваліфікації призначити відповідне покарання, в межах санкції статті.
Судом перевірялося вказане обвинувачення, однак воно не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.
Так, обов`язковою ознакою розбійного нападу є не всяке насильство чи погроза його застосувати, а небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
В судовому засіданні встановлено, що нападу на потерпілу фактично не було, ОСОБА_7 лише один раз штовхнув її та закривав рот, щоб вона не кричала. Вказане підтвердили в своїх показаннях і обвинувачений, і потерпіла ОСОБА_6 . Остання наголосила, що обвинувачений її не душив, а коли вона від поштовху впала, навіть допоміг їй піднятися.
Отже, обвинувачений хоч і застосовував насильство по відношенню до потерпілої, але воно не було небезпечним для життя та здоров`я останньої.
Крім того, ОСОБА_7 не вчинив усі дії, які вважав необхідні для доведення злочину до кінця, а саме не встиг проникнути до кіоску та викрасти звідти гроші, оскільки злякався людину, яка проходила повз, та втік. Тобто вчинив незакінчений замах на вчинення злочину. В результаті злочину ОСОБА_7 дійсно заволодів ключами, однак суд не інкримінує йому закінчений злочин, оскільки умисел у останнього був направлений на заволодіння грошовими коштами, які знаходились в кіоску, а не на заволодіння ключами від вказаного кіоску. Вказане підтвердили в судовому засіданні обвинувачений і потерпіла.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне змінити кваліфікацію та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 186 КК України, а саме як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.
При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину- злочин , передбачений ч.3 ст.186 КК України, відноситься до категорії тяжких, обставини, які помякшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше судимий, не працює, задовільно характеризується, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, обставини, що помякшують та обтяжують покарання, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.3 ст. 186 КК України, з урахуванням ст.68 КК України, у виді позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , до вступу вироку в законну силу, необхідно залишити без змін, у виді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати засудженому час попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 , до вступу вироку в законну силу, залишити без змін тримання під вартою в Київському СІЗО № 13 УДПСУ в м. Києві та Київській області.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 15.04.2015 року.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання період перебування під вартою з 11.07.2014 року по 14.04.2015 року, включно.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1