Провадження № 11-кп/792/313/13
Головуючий в 1-й інстанції
Справа № 671/2178/13-к
Категорія: ч.2 ст.296, ч.3 ст.296 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року
Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Хмельницької
області у складі:

головуючого-судді Латюка П.Я.,

суддів Задворного О.Л.,
Кулеші Л.М.,

з участю секретаря

судового засідання Купельської
Н.П.,

прокурора Павлишина
В.І.,

потерпілого ОСОБА_2,

обвинуваченого ОСОБА_3

та його захисника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому
матеріали кримінального провадження
за апеляційною скаргою обвинуваченого
ОСОБА_3 на вирок Волочиського районного
суду від 30 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя
АДРЕСА_1 громадянина України, з
середньою освітою, непрацюючого, не
одруженого, судимого Волочиським
районним судом:

- 31 травня 2002 року за ч.3 ст.185, ст.15
ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.15 ч.2 ст.186, ст.70 КК
України на 4 роки 1 місяць позбавлення
волі, на підставі ст.104 КК України
звільненого від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2
роки;

- 27 травня 2003 року за ч.1 ст.296, ст.71
КК України на 4 роки 6 місяців
позбавлення волі;

- 25 січня 2007 року
за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на 2
роки 3 місяці
позбавлення волі;

- 27 серпня 2010 року за ч.2 ст.185, ч.3
ст.185, ст.70 КК України на 3 роки 1 місяць
позбавлення волі, звільненого з місць
відбування покарань 26 липня 2013 року у
зв'язку із відбуттям строку покарання,

визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.3 ст.296 КК України та
призначено покарання у виді
позбавлення волі строком 3 роки.

Запобіжний захід до набрання
вироком законної сили з особистого
зобов'язання змінено на тримання під
вартою та взято під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання
ухвалено рахувати з 30 жовтня 2013 року.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

року народження, уродженця м. Волочиськ
Хмельницької області, жителя АДРЕСА_2
громадянина України, з середньою
освітою, непрацюючого, одруженого,
такого, що має на утриманні двох
малолітніх дітей, в силу ст.89 КК України
не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.296 КК України та
призначено покарання у виді 3 років
позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено
від призначеного покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2
роки та із покладенням передбачених
ст.76 КК України обов'язків: не виїжджати
за межі України на постійне проживання
без дозволу кримінально-виконавчої
інспекції; повідомляти цей орган про
зміну місця проживання, роботи;
періодично з'являтися на реєстрацію до
органу кримінально-виконавчої
інспекції.

За вироком суду, 20 серпня 2013 року
приблизно о 17.00 годині в приміщенні
літнього павільйону пивного бару
"Свіже пиво" в м. Волочиську по вул.
Незалежності, 27 між потерпілим ОСОБА_2
та ОСОБА_3 і ОСОБА_5 виник конфлікт,
спровокований ОСОБА_5, в ході якого
ОСОБА_3 та ОСОБА_5, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, діючи умисно,
усвідомлюючи суспільно-небезпечний
характер своїх дій, передбачаючи
суспільно-небезпечні наслідки у виді
заподіяння тілесних ушкоджень
потерпілому та свідомо припускаючи їх
настання, використовуючи малозначний
привід, з хуліганських спонукань, грубо
порушуючи при цьому громадський
порядок, з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалося
особливою зухвалістю та виразилося у
прагненні показати свою зневагу до
існуючих правил і норм поведінки у
суспільстві, самоутвердженні за
рахунок приниження інших людей, в
присутності інших осіб, принижуючи при
цьому гідність ОСОБА_2, руками почали
наносити удари в обличчя останнього,
спричинивши йому тілесні ушкодження у
вигляді припухлості м'яких тканин та
крововиливів на обох повіках правого
та лівого ока, припухлості та
крововиливу всієї поверхні спинки
носа, які відносяться до категорії
легких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі, як
убачається із її змісту, обвинувачений
ОСОБА_3, не визнаючи себе винним у
вчиненні злочину, за який його
засуджено, просить вирок суду змінити,
перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.296 КК
України на ч.2 ст.296 КК України та
призначити покарання не пов'язане із
позбавленням волі.

В обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що потерпілого
ОСОБА_2 побив не із хуліганських
спонукань, а тому, що не розібравшись у
ситуації, та побачивши бійку між ОСОБА_2
та ОСОБА_5 у такий спосіб захистив
останнього, що при призначенні
покарання не ураховано, що потерпілий
не має до нього претензій, а
адміністративний нагляд щодо нього був
установлений уже після побиття ОСОБА_2

Акцентує увагу й на тому, що при
кваліфікації його дій за такою,
передбаченою ч.3 ст. 296 КК України
кваліфікаційною ознакою як вчинення
кримінально-карного хуліганства
особою, раніше судимою за хуліганство,
судом не ураховано й того, що з часу
вчинення ним злочину, передбаченого ч.1
ст.296 КК України пройшло більше 10 років.

Вирок суду обвинуваченим ОСОБА_5 не
оспорювався.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
обвинуваченого ОСОБА_3 та його
захисника - адвоката ОСОБА_4 на
підтримку апеляційної скарги з
посиланням на зазначені у ній доводи,
потерпілого ОСОБА_2, який просив
пом'якшити ОСОБА_3 покарання, прокурора
в її заперечення, перевіривши
матеріали кримінального провадження
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
до задоволення не підлягає з таких
підстав.

Висновки суду про винуватість
ОСОБА_3 у вчиненні кримінально- карного
хуліганства за вказаних у вироку
обставин відповідають фактичним
обставинам справи та ґрунтуються на
досліджених в судовому засіданні та
викладених у вироку доказах.

Так, згідно показань потерпілого
ОСОБА_2, коли біля 17 години 20 серпня
2013 року він, відпочиваючи у приміщенні
літнього павільйону «Свіже пиво», що в
м. Волочиську по вул. Незалежності, 27,
залишивши на столику цигарки відійшов
щоб купити пива, то повертаючись
побачив, що їх забрав раніше незнайомий
ОСОБА_5, який на його прохання їх
повернути почав провокувати бійку,
кинув ці цигарки йому в обличчя, а коли
він розпочав їх збирати, то до нього
підійшов ОСОБА_3, який безпричинно
розпочав наносити йому удари в обличчя,
заподіявши у такий спосіб тілесні
ушкодження.

Про побиття із хуліганських
спонукань цього потерпілого
ОСОБА_3 підтвердив суду і обвинувачений
ОСОБА_2, додавши, що також наносив йому
удари, а коли це побиття побачила
продавець павільйону та почала
кричати, то вони з ОСОБА_3 втекли.

Будучи допитаним судом, ОСОБА_3
також не заперечував того, що наніс
ОСОБА_2 декілька ударів, від яких той
падав на підлогу.

Згідно даних висновку
судово-медичної експертизи у
потерпілого ОСОБА_2 виявлені тілесні
ушкодження у вигляді припухлості
м'яких тканин та крововиливів на обох
повіках правого та лівого ока,
припухлості та крововиливу всієї
поверхні спинки носа, які відносяться
до категорії легких тілесних
ушкоджень.

Перебування ОСОБА_3 під час
інкримінованих йому дій в стані
алкогольного сп'яніння підтверджено
даними висновку Волочиської районної
лікарні.

За таких обставин, доводи
апелянта про те, що його дії були
спрямовані лише на захист ОСОБА_5 від
ОСОБА_2 та не містили ознак хуліганства
на увагу суду не заслуговують, оскільки
спростовуються сукупністю
вищезазначених доказів.

Проаналізувавши ці докази в їх
сукупності, в тому числі показання
обвинуваченого ОСОБА_3, суд першої
інстанції дав їм належну оцінку та
прийшов до обґрунтованого висновку про
доведеність його винуватості у
вчиненні кримінально-карного
хуліганства, тобто грубого порушення
громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою
зухвалістю, групою осіб, та правильно
кваліфікував його дії за ч.3 ст.296 КК
України, за такою її кваліфікуючою
ознакою, як вчинене особою, раніше
судимою за хуліганство.

Що ж стосується доводів апелянта про
необхідність перекваліфікації його
дій з ч.3 на ч.2 ст.296 КК України з огляду
на те, що за вчинення у 2003 році злочину,
передбаченого ч.1 ст.296 КК України, у
нього судимість погашена, то вони не
ґрунтуються на вимогах закону,
оскільки наступний злочин він вчинив
під час умовно - дострокового
звільнення від відбування покарання,
призначеного вироком Волочиського
районного суду від 27 травня 2003 року за
ч.1 ст. 296, ст.71 КК України у виді
позбавлення волі строком 4 роки 6
місяців, а послідуючі - із проміжком, що
не перевищував одного року з дня
відбуття покарання.

Покарання ОСОБА_3 за цей злочин у
виді 3 років позбавлення волі
призначено у відповідності до положень
ст.65 КК України та у межах санкції ч.3
ст.296 КК України з наведенням у вироку
обґрунтувань такого рішення. Воно є
необхідним й достатнім для його
виправлення та попередження нових
злочинів.

При призначенні саме такого
покарання судом, зокрема, ураховано як
позиція потерпілого з цього приводу,
так і те, що звільнившись 26 липня 2013
року з місць позбавлення волі ОСОБА_3
уже 20 серпня 2013 року вчинив не тільки це
кримінально - карне хуліганство, але й
адміністративні правопорушення, і, як
наслідок, 16 вересня 2013 року щодо нього
було встановлено адміністративний
нагляд.

З урахуванням наведеного, підстав
для зміни чи скасування вироку в межах
апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного,
керуючись п.1 ч.1 ст.407, ст.419 КПК України,
колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Волочиського районного суду від
30 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_3 залишити
без зміни, а його апеляційну скаргу -
без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 3-х
місяців з дня її оголошення до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, а засудженим ОСОБА_3 - в той самий
строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області
П.Я.Латюк