Справа № 1-346/10
В И Р О К

іменем України

02.06.2010 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Лисенко В.В.

при секретарі Турчин Ю.В.

за участю прокурора Онищенка Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 «а» , Вишгородського району , Київської області , українця , громадянина України , одруженого , не працюючого , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одруженого, не працюючого , проживаючого без реєстрації в с. Мощун, вул.. Шевченка, 12 , Києво-Святошинського району, раніше не судимого,

· у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України;

·

ВСТАНОВИВ:

5 березня 2010 року , приблизно о 17 годині ОСОБА_1, перебуваючи а вул. Леніна в с. Мощун , Києво-Святошинського району , Київської області з метою відкритого викрадення чужого майна підійшов до ОСОБА_2 та реалізовуючи свій злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна , відкрито викрав мобільний телефон марки «Нокіа 5130» ІМЕІ:8657, вартістю 1250,83 гривень , в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «UМС», вартістю 50 гривень , на рахунку якої знаходилось 30 гривень.

Після чого , з викраденим з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілій ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 1 330, 83 гривень . Викраденим розпорядився на власний розсуду.

ОСОБА_1 свою вину в пред»явленому йому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що 5 березня 2010 року протягом дня він перебував в м. Києві по справах , а ввечері , близько 16 години 30 хвилин, сів в маршрутне таксі № 226 сполучення «Нивки- Мощун» , щоб їхати додому.

На зупинці в с. Мощун він провів жінку ОСОБА_2 , якій було погано , з маршрутки . Після чого, вона пішла по вул.. Леніна , а він пішов за нею.

Дана жінка відразу ж після виходу з маршрутного таксі вийняла зі своєї сумочки мобільний телефон синього кольору та почала з кимось говорити .

Йдучи за жінкою , він вирішив попросити в неї телефон , щоб зателефонувати дружині , оскільки не має власного мобільного телефону . Жінка припинивши говорити по телефону зупинилась і він відразу запитав у неї, чи не може вона дати свій телефон йому , щоб зателефонувати , на що вона погодилась . Тільки но вона почала простягати йому ліву руку, в якій тримала свій мобільний телефон , як у нього виник умисел на те, щоб скористатись її нетверезістю , викрасти її телефон . У зв»язку з чим , він вирвав у неї з рук її мобільний телефон та побіг по вул. Шевченка в напрямку будинку, в якому проживає. По дорозі додому він вимкнув телефон та більше його не вмикав. Відразу вийняв з нього сім- карту , яку на подвір»ї спалив.

В подальшому він викрадений мобільний телефон «Нокіа 5130» продав своєму товаришу ОСОБА_4 за 300 гривень.

З сумою викраденого він повністю згоден. В скоєному злочині щиро кається .

Крім повного визнання своєї вини підсуднім , його винність в скоєному злочині підтверджується іншими доказами.

Так, із показів потерпілої ОСОБА_2 видно , що дійсно 5 березня 2010 року , приблизно о 16 годині 40 хвилин вона сіла в маршрутне таксі № 226 сполученням «Нивки Мощун» Щоб їхати додому.

Приїхавши в с. Мощун, вона вийшла з маршрутного таксі, за нею вийшов ОСОБА_1. Вона відразу дістала зі своєї сумочки мобільний телефон марки «Нокіа 5130» , щоб зателефонувати сину .

Йдучи по вул. Леніна в с. Мощун , вона говорила по телефону зі своїм сином та чула , як за нею йде хтось.

Коли вона закінчила розмову по телефону , то до неї підійшов ОСОБА_1 та попросив телефон, щоб комусь зателефонувати.

Вона в цей час тримала мобільний телефон в лівій руці . Несподівано підсудній вирвав у неї з рук телефон та побіг по вул. Шевченка в невідомому напрямку .

Свій мобільний телефон марки «Нокіа 5130» придбала в гіпермаркеті «Ашан» 29 січня 2010 року за 1250,83 гривень . В мобільному телефоні , який у неї викрали , знаходиться сім-карта мобільного оператора «UМС», яку вона придбала в 2006 році в магазині за 50 гривень, на рахунку знаходились гроші в сумі 30 гривень.

На даний час вона до підсудного ніяких претензій не має.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що 5 березня 2010 року до нього додому прийшов ОСОБА_1 , близько 22 годин і запропонував йому купити мобільний телефон марки «Нокіа», який він знайшов на вулиці . Він за 300 гривень придбав вищевказаний мобільний телефон з підсудного.

Про те, що телефон крадений, він дізнався від працівників міліції . 12 квітня 12010 року він добровільно віддав працівникам міліції даний мобільний телефон.

Вина підсудного в скоєнні злочину також підтверджується заявою потерпілої про викрадення у неї мобільного телефону (а.с.6); протоколом огляду місця події від 9.03.2010 року (а.с.7), (а.с.17);чеком про вартість викраденого мобільного телефону (а.с 25); звітом судової товарознавчої експертизи по визначенню вартості мобільного телефону (а.с.33-37); протоколом огляду речових доказів від 21.04.2010 року і постановою про приєднання до справи речових доказів від 21.04.2010 року викраденого мобільного телефону (а.с. 39-40); розпискою потерпілої про отримання викраденого мобільного телефону(а.с.41);

Суд визнає, що підсудній , потерпіла і свідок давали суду правдиві покази , які підтверджуються іншими доказами, дослідженими в процесі судового слідства.

А тому , оцінюючи досліджені в процесі судового слідства докази суд, визнає , що вина підсудного в скоєнні злочину доказана повністю і його дії судом кваліфікуються за ч. 1 ст. 186 КК України , як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) .

При призначенні покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу підсудного.

Обставиною , яка пом»якшує покарання підсудного , визнається : щире його каяття в скоєному злочині.

З врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину і особи підсудного , який не працює , по місцю проживання характеризується позитивно , раніше не судимий , суд. Вважає можливим його виправлення без відбування покарання і у відповідності зі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи наведене і керуючись ст. ст. 323-324 КПК України , суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винним за ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності зі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 2 (два) роки.

Зобов»язати засудженого ОСОБА_1 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_1 обчислювати з моменту проголошення вироку .

Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про невиїзд з постійного місця проживання .

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд на протязі п`ятнадцяти діб засудженим, потерпілою і прокурором з моменту його проголошення.

СУДДЯ В.В. Лисенко