Справа № 464/2242/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/391/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу засудженого вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11 березня 2010 року до 6 років позбавлення волі ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 24 березня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

цією ухвалою відмовлено в умовно-достроковому звільненні засудженого 11.03.2010 року Сокирянським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.186, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Як вбачається з її змісту та поданих до неї доповнень, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою задоволити спільне подання Львівської виправної колонії (№ 48) та спостережної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про його умовно-дострокове звільнення. Вважає ухвалу місцевого суду незаконною, належним чином необгрунтованою та такою, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України. На його думку, суд першої інстанції не надав належної оцінки матеріалам особової справи та прийшов до помилкового висновку про неможливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії, під сумлінним ставленням до праці слід розуміти не тільки пасивну форму поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_6 засуджений Сокирянським районним судом Чернівецької області від 11 березня 2010 року на 6 років позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину. На момент розгляду подання відбув передбачений п.2 ч.3 ст.81 КК України строк, у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного судом покарання. До Львівської виправної колонії № 48 прибув 10.06.2010 року. За час відбування покарання 7 разів порушував вимоги встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. За сумлінну поведінку, ставлення до праці та добросовісне виконання своїх обов`язків як старшого днювального відділення № 2 тричі заохочувався. До роботи на виробництві установи не залучався у зв`язку із скороченням обсягів виробництва. Працевлаштований старшим днювальним відділення СПС №2. Залучається до професійно-технічного навчання в Львівському навчальному центрі № 48, де здобуває професію автослюсаря. Приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, регулярно відвідує заходи, які проводяться громадськими організаціями.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції належним чином врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбування покарання та дійшов правильного висновку, що засуджений не довів своє виправлення, хоча тричі за час відбування покарання заохочувався, однак таке заохочення не вказує на його виправлення, так як сім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також те, що засуджений сумлінною працею і поведінкою довів своє виправлення, на переконання колегії суддів, є безпідставними.

Покликання засудженого ОСОБА_6 щодо вагітності дружини, яка тривалий час одна виховує дітей, в даному випадку не можуть визнаватися підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд, проаналізувавши в сукупності усі наявні дані щодо особи-засудженого, його поведінки та ставлення до праці за весь час відбування покарання, ухвалив законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, й підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не вбачаються.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 24 березня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4