Справа № 460/510/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2015 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові кримінальне провадження № 0000247 від 10 листопада 2014 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , старшого солдата, не судимого,

про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 , 04 липня 2014 року у відповідності до наказів командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади № НОМЕР_3 від 04 липня 2014 року та № 50-ПМ від 04 липня 2014 року призначений на посаду заступника командира бойової машини-навідника-оператора 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта В НОМЕР_4 (військова частина НОМЕР_5 ) та зарахований на всі види забезпечення.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відтак з 04 липня 2014 року, тобто з моменту зарахування старшого солдата ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_5 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_6 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Однак, 29 вересня 2014 року, близько 08 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_7 самовільно залишив межі розташування військової частини та без поважних причин незаконно перебував поза межами її розташування, по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

13 жовтня 2014 року старший солдат ОСОБА_7 прибув у розташування військової частини та приступив до виконання обов`язків військової служби.

- 2 -

Близько о 09 год. 00 хв., 28 листопада 2014 року старший солдат ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, тобто діючи з єдиним умислом, не маючи на меті назавжди ухилитися від військової служби, знову самовільно залишив територію військової частини та перебував за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де допомагав батькам по домашньому господарству та проводив час на власний розсуд.

09 лютого 2015 року обвинувачений ОСОБА_4 усвідомив вчинене ним кримінальне правопорушення, тобто самовільне залишення військової частини та самостійно прибув до військової прокуратури Львівського гарнізону зі зізнанням, у якому вказав, що свою вину визнає та щиро розкаюється, після чого відправився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків та несення військової служби, про що доповів командуванню військової частини.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України визнав повністю і пояснив, що дійсно він, був призваним у відповідності до наказів командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригадит а призначений на посаду заступника командира бойової машини-навідника-оператора 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Йому було відомо про переведення військової частини у вищу ступінь бойової готовності, та розпочато особливий період несення військової служби. Проте 29 вересня 2014 року він без дозволу командира частини, самовільно залишив територію військової частини, та вирушив до свого дому у АДРЕСА_1 , де перебував до 13 жовтня 2014 року, 28 листопада 2014 року повторно самовільно залишив територію військової частини та відправився додому, де перебував до 09 лютого 2015 року, де допомагав матері по господарству та проводив час на власний розсуд. При цьому, не мав наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, тому 09 лютого 2015 року він добровільно прибув на територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про що доповів своєму командуванню та продовжив проходити військову службу. На даний час він шкодує про вчинене, просить суворо його не карати, обіцяє, що більше такого не повторить.

Враховуючи визнання вини обвинуваченим та показання обвинуваченого щодо обставин скоєного ним кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, з`ясувавши в обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності його позиції, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження усіх доказів по справі.

Суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.3 ст. 407 КК України правильна, оскільки він, будучи військовослужбовцем, не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби, вчинив самовільне залишення військової частини та місця служби військовослужбовцем, без поважних причин, понад один місяць.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, пом`якшуючі обставини: з`явлення зі зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, перебування в зоні АТО, що в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та вважає за можливе обрати йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Керуючись ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

- 3 -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок надрукований в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
Суддя ОСОБА_1