Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/202/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.02.2015 року м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

потерпілих - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесеного 03 червня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 стосовно ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 122 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комінтерн Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною освітою, що не працює, на утриманні має 4 неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК Українидо покарання у виді 100 годин громадських робіт, за ч.1 ст. 122 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки. Згідност. 76 КК України ОСОБА_7 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

На підставі п. в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання.

Постановлено про стягнення з ОСОБА_7 на користь Олександрійської центральної районної лікарні 5 673, 88 грн. витрат на лікування потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

На користь потерпілого ОСОБА_8 з ОСОБА_7 стягнуто 642,84 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та 2000, 00 грн. моральної шкоди, на користь потерпілого ОСОБА_9 з ОСОБА_7 також стягнуто 959, 60 грн. завданої матеріальної та 10000,00 грн. моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:
Суд визнав винним та засудив ОСОБА_7 за те, що він 03 червня 2013 року близько 14.00 год., перебуваючи неподалік домоволодіння АДРЕСА_1 , з неприязні, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій та бажаючи спричинити тілесні ушкодження, умисно, наніс потерпілому ОСОБА_8 не менше 5-7 ударів в область голови та тулубу, спричинивши останьому легкі тілесні ушкодження у вигляді саден, гематоми лівої виличної ділянки.

Крім того, ОСОБА_7 в цей же час та в указаному місці, з неприязні, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи спричинити тілесні ушкодження, умисно наніс ОСОБА_9 не менше 5-7 ударів в область голови та тулубу, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки, переломів 8, 9 ребер зліва, які не були небезпечними в момент їх заподіяння і відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних, які потягли тривалий розлад здоров`я більше 21 доби.

На підставі п. в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи юридичну кваліфікацію своїх дій, а також доведеність вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушень, просить змінити вирок суду першої інстанції, відмовити потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальних збитків, а розмір моральної шкоди зменшити.

Зокрема ОСОБА_7 , з посиланням на норми цивільного законодавства та судову практику Верховного Суду України в справах про відшкодування немайнової шкоди, зазначає про те, що вирок суду в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди ухвалений з порушенням матеріальних та процесуальних норм, без належного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, що вплинуло на його законність та обґрунтованість.

Так, на думку ОСОБА_7 позивачі при пред`явленні позову про стягнення моральної шкоди, належним чином не обґрунтували її розмір, не представили суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про їх моральні страждання, крім того суд при визначенні суми грошового відшкодування не звернув уваги і не врахував віктимну поведінку потерпілих, які перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території його домоволодіння, висловлювались в адресу його дружини ОСОБА_11 нецензурною лайкою, ображали її, штовхали та хапали за одяг, а ОСОБА_8 наніс їй тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він змушений був захищати свою дружину, яка покликала його на допомогу від протиправних дій потерпілих.

Крім того, вказує, що за побиття його дружини, вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст. 125 КК України та стягнуто 700,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а тому вважає, що стягнення на користь потерпілого ОСОБА_8 2000 грн. моральної шкоди не є співмірним.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить також врахувати відсутність підтверджуючих документів, які б свідчили про придбання потерпілими медичних препаратів, оскільки в товарних чеках не вказані їх прізвища та не має призначення лікаря, що після ухвалення вироку, змінився його матеріальний стан, а саме він разом з дружиною оформили опіку над двома дітьми - сиротами, які знаходяться на їх повному матеріальному забезпеченні.

За клопотанням ОСОБА_7 , проти задоволення якого ніхто з учасників судового розгляду не заперечував, судове слідство проведено судом апеляційної інстанції в межах дослідження документів, які стосуються пред`явленого цивільного позову та складу сім`ї ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, з`ясувавши обставини справи, в межах доводів апеляційної скарги, в дебатах думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 в частині зменшення розміру моральної шкоди, потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також їх представника адвоката - ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили вирок районного суду залишити в силі, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід задовольнити частково за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку суду першої інстанції висновки про винуватість ОСОБА_7 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_8 легких, а потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень ґрунтуються на сукупності зібраних, взаємоузгодженими між собою та досліджених судом доказах, які є правильними і відповідають фактичним обставинам справи.

В апеляційні скарзі кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 та ч.1 ст. 122 КК України не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Перевіркою матеріалів справи істотних порушень кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) також не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії невеликої та середньої тяжкості, особу ОСОБА_7 , який одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставини, які б пом`якшували або обтяжували покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції не встановлені.

Фактичні обставини справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України, є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Звільнення ОСОБА_7 від покарання на підставі п в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» також було обгрунтованим.

Разом з цим, слід зазначити про те, що судом першої інстанції при стягненні з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 - 642, 84 грн., а на користь ОСОБА_9 - 956, 60 грн. матеріальної шкоди, згідно товарних чеків про придбання медичних препаратів та ліків, не враховано, що до складу цих витрат включені добровільні благодійні внески ОСОБА_9 в сумі 160, 00 грн. та ОСОБА_8 в сумі 20,00 грн. на рахунок Олександрійської центральної районної лікарні, які в розумінні ст.ст. 22 та 1177 ЦК не можуть вважатись збитками та майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню винною особою.

Таким чином, сума матеріальної шкоди, а саме понесені витрати на придбання медичних препаратів, матеріалів та ліків, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повинна бути зменшена на 20,00 грн. та 160,00 грн. відповідно.

Доводи ОСОБА_7 про відсутність підтверджуючих документів та призначення лікаря, як підставу для відмови потерпілим у задоволенні цивільного позову в частині відшкодуванні матеріальних збитків, спростовуються оголошеними та дослідженими судом апеляційної інстанції довідками з Олександрійської центральної районної лікарні та оригіналами товарних чеків, які містяться в матеріалах кримінального провадження (а.с. 39-40, 42-43, 47-48), з чим фактично погодився ОСОБА_7 під час перегляду справи.

В даному випадку, фактичні обставини справи свідчать про те, що потерпілим ОСОБА_8 під час сварки, яка переросла в бійку дружині ОСОБА_7 - ОСОБА_11 були спричинені легкі тілесні ушкодження і за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з нього на користь потерпілої ОСОБА_11 , в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 700,00 грн., а тому з урахуванням конкретних дій ОСОБА_8 , наслідків, а також ступеню його фізичних та душевних переживань, колегія суддів вважає, що справедливим та спів мірним буде зменшення ОСОБА_8 суми відшкодування моральної шкоди з 2000,00 до 700,00 грн..

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх розумності і справедливості, характер порушення прав потерпілого, глибини фізичних та душевних страждань, а також ступінь вини особи, яка завдала матеріальної та моральної шкоди.

Моральна шкода у кримінальному проваджені може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, приниженні честі, гідності.

Під час розгляду справи, судом першої інстанції правильно встановлено наявність регламентованого законом юридичного складу, що є підставою для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_9 .

Право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, є однією з конституційних гарантій кожної фізичної та юридичної особи (ст.ст. 32, 56, 62 Конституції України).

В даному випадку, потерпілий ОСОБА_12 похилого віку, активних та протиправних дій стосовно дружини ОСОБА_7 не вчиняв, по суті став очевидцем конфлікту, а тому безпричинне його побиття ОСОБА_7 , в тому числі коли ОСОБА_12 лежав на землі було явно зухвалим та жорстоким.

Колегія суддів погоджується з тим, що ОСОБА_12 відчув приниження честі та гідності, переніс сильний фізичний біль, в результаті закритої травми грудної клітини та переломів 8, 9 ребер, отримав струс головного мозку, втрачав свідомість, переніс хірургічне втручання та після операційний період, фактично позбавлений був можливості вести активний спосіб життя, доглядати за господарством, що негативно вплинуло на нього та його оточення, а тому з урахуванням характеру, обсягів та ступеню моральних страждань ОСОБА_12 , колегія суддів вважає, що 10000,00 грн. в якості відшкодування заподіяної йому моральної шкоди буде справедливим, розумним та виваженим.

Підстав для зменшення вказаної суми відшкодування, з урахуванням доводів, викладених ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 слід змінити в частині вирішення цивільного позову, зменшивши розмір матеріальної та моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілих.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125, ч.1 ст.122 КК України - змінити в частині вирішення цивільного позову.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 - 622, 84 грн. матеріальної та 700,00 грн. - моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 - 799, 60 грн. матеріальної та 10000,00 грн. - моральної шкоди.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4