Ухвала іменем україни 27 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 17 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком Літинського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Вінниці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 05 квітня 2005 року за ч. 2 ст. 186; ч. 1 ст. 115 КК, звільненого з місць позбавлення волі 20 травня 2014 року умовно-достроково строком на 4 роки 4 місяці 10 днів,

засуджено:

за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 71 КК, приєднавши невідбуте покарання за попереднім вироком, ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2, судові рішення стосовно якого не оскаржуються.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 368,94 грн.

Відповідно до ст. 100 КПК вирішено питання щодо долі речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17 лютого 2015 року зазначений вирок у частині стягнення з ОСОБА_1 й ОСОБА_2 витрат за проведення експертизи змінено і в резолютивній частині вироку зазначено стягнути із засуджених на користь держави в рівних долях витрати за залучення експерта в сумі 368,94 грн. В іншій частині вирок суду залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 25 серпня 2014 року, перебуваючи в с. Рибаче Літинського району Вінницької області, спільно з ОСОБА_2 у невстановленому слідством місці виявили дикоростучу коноплю, яку вони, діючи умисно, зірвали, принесли до житлового будинку в с. Рибаче Літинського району Вінницької області, де обірвали з цих рослин гілки та листя, висушили, подрібнили та незаконно зберігали цю коноплю без мети збуту, вагою у перерахунку на суху речовину 40,84 г, 0,24 г та 37,33 г., до моменту її вилучення працівниками міліції 28 серпня 2014 року приблизно о 18.30 год. біля кафе «Гавань» на автошляху Стрий-Кіровоград-Знам'янка в с. Рибаче вищевказаного району.

Крім того, 28 серпня 2014 року приблизно о 18.30 год. ОСОБА_1, перебуваючи на автошляху Стрий-Кіровоград-Знам'янка, біля с. Рибаче Літинського району Вінницької області у стані алкогольного та наркотичного сп'яніння, побачивши раніше незнайому йому ОСОБА_3, яка йшла обочиною в напрямку м. Хмельницького, і маючи умисел на вчинення відкритого викрадення чужого майна, повторно, використовуючи фактор раптовості, підбіг до неї та застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілої, відкрито заволодів її грошовими коштами у розмірі 20 грн.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості. Скаржник вважає, що суди помилково визнали обставинами, що пом'якшують покарання, - щире каяття та усвідомлення засудженим своєї вини, а також належним чином не врахували дані про особу засудженого та тяжкість скоєного.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені у скарзі доводи та вивчивши долучені копії судових рішень, колегія суддів вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, викладених у касаційній скарзі, немає з огляду на таке.

Прокурор не оскаржує висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 309; ч. 2 ст. 186 КК.

Посилання прокурора на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого через м'якість є безпідставними.

Щире розкаяння характеризує суб'єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Як убачається із вироку суду, ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю визнав свою вину, надав достовірні покази, не оспорював фактичні обставини, щиро розкаявся. Дослідження доказів проводилося у порядку ч. 3 ст. 349 КПК. А тому висновки суду про щирість каяття ОСОБА_1 та визнання даної обставини пом'якшуючою відповідають ст. 66 КК.

Доводи прокурора, аналогічні доводам, викладеним у касаційній скарзі, ретельно та належним чином перевірив суд апеляційної інстанції й обґрунтовано відмовив у повному її задоволенні, навівши в ухвалі відповідно до ст. 419 КПК ґрунтовні мотиви свого рішення. Зокрема, апеляційний суд, перевіривши вирок місцевого суду, встановив, що висновок суду першої інстанції повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК, із чим погоджується і колегія суддів. Місцевим судом враховано ступінь тяжкості скоєних засудженим злочинів (один із яких згідно зі ст. 12 КК є злочином невеликої тяжкості, а другий - тяжким), дані про особу ОСОБА_1 (усвідомив свою вину, щиро розкаявся у скоєному), обставину, що пом'якшує покарання (щире каяття), обставину, яка обтяжує покарання (рецидив злочинів), обставини скоєння злочину. Дійшовши висновку про неможливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства та застосувавши положення статей 70, 71 КК, цей суд призначив остаточне покарання в межах відповідних санкцій частин статей КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Обставини, на які посилається прокурор, звертаючись із проханням скасувати ухвалу апеляційного суду, були предметом розгляду судами першої та апеляційної інстанцій і повною мірою враховані при призначенні покарання ОСОБА_1

Всі доводи апеляційної скарги прокурора належним чином розглянуті, перевірені судом апеляційної інстанції і на кожен із них дано мотивовану відповідь.

Ухвала апеляційного суду повністю відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Призначене ОСОБА_1 покарання відповідає положенням статей 50, 65 КК, є необхіднім та достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення ним нових злочинів, підстав сумніватися у його справедливості немає.

З огляду на наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 17 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6