УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів з участю прокурора

Школярова В.Ф. та Гриціва М.І.,
Опанасюка О.В.,

розглянувши в
судовому засіданні в місті Києві 04 грудня 2007 року справу за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 березня
2007 року,

встановила:

цією ухвалою скасовано постанову Арцизського районного суду Одеської
області від 22 лютого 2007 року, якою за наслідками розгляду скарги

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,

була скасована
постанова заступника начальника слідчого відділення Арцизького районного
відділу УМВСУ в Одеській області від 06 грудня 2002 року про порушення
кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,
та закрито провадження у справі.

Як вбачається з постанови слідчого, кримінальна справа
була порушена в зв'язку з встановленням у діях ОСОБА_1 достатніх даних, які
вказують на те, що він усупереч Закону України „Про металобрухт”, не будучи
суб'єктом підприємницької діяльності та не маючи спеціального дозволу на здійснення операцій з
брухтом чорних та кольорових металів, протягом 2001-2002 років за місцем свого
проживання незаконно організував пункт прийому й збуту металобрухту та
придбавав брухт цих металів у населення з метою збуту.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1, суд першої інстанції,
посилаючись на аналіз матеріалів, що послужили підставами для порушення справи,
скасував цю постанову через відсутність приводів для її порушення та достатніх
даних, які б об'єктивно вказували на облаштування ОСОБА_1 за місцем свого
проживання пункту прийому, зберігання й збуту металобрухту та здійснювання ним
незаконних операцій з ломом кольорових чи чорних металів.

Апеляційний суд, розглядаючи апеляцію прокурора, дійшов
висновку, що приводом та підставами для порушення кримінальної справа послужили
дані про купівлю ОСОБА_1 великої кількості алюмінієвого електропроводу в осіб,
які вкрали його шляхом демонтажу електричних мереж, про що свідчать пояснення
самого скаржника, а також факт виявлення та добровільної видачі ним частини
цього дроту. Визнавши ці дані достатніми для порушення кримінальної справи та,
не вбачаючи потреби в новому судовому розгляді справи з огляду на ці обставини,
апеляційний суд своєю ухвалою скасував постанову суду першої інстанції та
закрив провадження у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та
залишити без зміни постанову суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги тим,
що наведені в ухвалі висновки не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та
прийняті з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства.

Заслухавши доповідача, думку прокурора Опанасюка О.В. про
залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 382 КПК України апеляційна перевірка
постанови суду, винесеної за наслідками розгляду скарги на постанову слідчого
про порушення кримінальної справи, проводиться з додержанням загальних вимог
розгляду апеляцій на судові рішення. Це означає, що при перевірці зазначених
судових рішень апеляційний суд повинен не тільки невідкладно витребувати
відповідні матеріали справи, повідомити прокурора про дату апеляційного
розгляду та розглянути апеляцію у визначений законом строк, але й у
передбаченому ст. 361 КПК України порядку викликати до суду апеляційної
інстанції інших учасників процесу, інтересів яких стосуються розгляд даної
справи.

Між тим при перевірці постанови суду першої інстанції,
винесеної стосовно скарги ОСОБА_1, зазначені вимоги процесуального закону не
були дотримані.

Як видно з матеріалів справи, апеляційний суд після
отримання апеляційного подання прокурора витребував з місцевого суду відповідні
матеріали й без повідомлення та участі в судовому засіданні скаржника ОСОБА_1,
тобто особи, яка ініціювала розгляд даної справи й, що головне, щодо якої в
апеляційному поданні порушувалось питання про прийняття проти нього
протилежного за значенням рішення, виніс оскаржену ухвалу.

Крім того, відповідно до вимог ст. 2368 КПК
України за результатами розгляду скарги, залежно від того, чи були при
порушенні кримінальної справи додержані вимоги статей 94, 97, 98 КПК України,
суддя приймає одне з таких рішень: залишає скаргу без задоволення або
задовольняє її, скасовує постанову про порушення справи і виносить постанову
про відмову в порушенні справи.

Отож, з урахуванням цих вимог закону апеляційний суд,
дійшовши висновку про безпідставність скарги ОСОБА_1 на постанову слідчого про
порушення кримінальної справи щодо нього, в межах своєї компетенції та за
наявності для цього підстав мав би прийняти одне із зазначених рішень.

Однак цього не було зроблено, а навпаки суд усупереч
вимогам кримінально-процесуального закону закрив провадження у справі.

За наведених обставин ухвала апеляційного суду не може
залишатись у силі. Вона підлягає скасуванню з направленням справи на новий
апеляційний розгляд, під час якого слід прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2007 року щодо
ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд у той же суд
в іншому складі суду.

С у д д і:

Синявський О.Г. Школяров
В.Ф. Гриців М.І.