Справа № 159/818/15-к
Провадження № 1-кп/159/73/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 24 лютого 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

в складі: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 22 січня 2015 року, за ч. 1 ст. 164 КК України щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тойкут Ковельського району та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, з середньою-спеціальною освітою, працездатного, не працюючого, раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою злісного ухилення від сплати аліментів, присуджених рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.01.2014 року, яким вирішено стягувати з його аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 650 гривень щомісячно, починаючи з 09.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Добровільно рішення суду не виконує, він ніде не працює, в Ковельський центр зайнятості не звертався, на обліку як безробітний не перебував. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, хоча неодноразово попереджався державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, ніяких заходів з метою погашення заборгованості не вживав, а тому за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року утворилась заборгованість по аліментах у розмірі 3 900.00 гривень. Поряд з цим, в нього існує заборгованість за попередні періоди в сумі 2 611.00 гривень, що в загальному заборгованість складає 6 511.00 гривень.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України.

Тобто, своїми умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів), вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, надав показання про те, що йому відомо про необхідність сплачувати аліменти в користь бувшої дружини на утримання сина ОСОБА_7 , однак через відсутність постійної роботи та коштів належно виконувати покладені обов`язки він не може, хоча працює на тимчасових роботах та зароблені гроші витрачає на погашення заборгованості по аліментах, однак за період з липня 2014 року він нічого не сплачував. Інших зобов`язань він не має та зобов`язується в подальшому виконувати рішення суду по своєчасній сплаті аліментів. В період цього кримінального розслідування ним частково сплачена заборгованість за попередні періоди в сумі 6 600 гривень, та залишилося до сплати 6 300 гривень Він щиро кається у скоєному, просить вибачення, заборгованість по аліментах ним буде відшкодовано повністю, просить сурово його не карати та призначити покарання у виді штрафу. Він має зароблені гроші, але йому ще їх не виплатили.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що її бувший чоловік за рішенням суду повинен сплачувати по 650 гривень щомісячно в її користь на утримання сина ОСОБА_7 , 2001 року народження, однак постійно ігнорує рішення суду, тому вона вимушена звертатися в правоохоронні органи для притягнення його до відповідальності. Заборгованості за попередні періоди він частково погасив та обіцяє погасити борги по аліментах повністю.

Суд оцінює, що показання обвинуваченого та потерпілої є правдивими та такими, що відповідають суті тих подій, що сталися і вони узгоджуються між собою.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті. Прокурор та інші особи не оспорюють фактичних обставин провадження. Тому, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники провадження не заперечують проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і судом встановлено, що учасники, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного в їх сукупності, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини справи.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає часткове добровільне відшкодування заборгованості, щире каяття та активне сприяння слідству.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При призначенні виду покарання, суд у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, враховує щире розкаяння обвинуваченого у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працездатний, працює на тимчасових роботах.

За таких обставин та враховуючи думку прокурора і потерпілої суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді мінімального штрафу в межах санкції статті, що буде достатнім для його виправлення.

Міра запобіжного заходу досудовим слідством не обиралася.

Цивільний позов по справі відсутній.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, ОСОБА_8 , -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України, призначивши покарання у виді штрафу розміром 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1