Справа № 440/1957/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/310/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року у м. Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000669 від 11 жовтня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України, з участю

прокурора ОСОБА_7

за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Буського районного суду Львівської області від 4 лютого 2015 року

в с т а н о в и л а:
вироком Буського районного суду Львівської області від 4 лютого 2015 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чучмани-Заболітні, Буського району, Львівської області, жителя АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень в дохід держави.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 10.10.2014р. у вечірній час, перебуваючи на території свого господарства АДРЕСА_1 , під час конфлікту з ОСОБА_9 , умисно наніс їй удар кулаком в ліву частину обличчя, від чого та впала на землю і в подальшому копав ногами в ділянку спини, спричинивши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, прокурор ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, просить вирок скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 58 (п`ятдесят вісім) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 986 (дев`ятсот вісімдесят шість) гривень.

Обґрунтовуючи заявлену в апеляційній скарзі позицію покликається на те, що в порушення вимог ч.2 ст. 53 КК України, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 штраф у твердій грошовій формі 1000 /одна тисяча/ гривень, яка не є кратною і становить 58,82 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на думку апелянта свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

При апеляційному розгляді справи:

прокурор підтримав заявлену в апеляційній скарзі позицію та навів аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі;

Заслухавши доповідь судді, сторону обвинувачення та обговоривши наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказів, є обґрунтованим, в апеляційній скарзі не оспорюється.

У контексті перевірки доводів апеляційної скарги прокурора, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею /частиною статті/ закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Зі змісту даної частини статті вбачається, що розмір покарання у виді штрафу призначається судом у грошовій сумі, але в межах, вказаних у санкції статті, за якою судом визнано особу винуватою.

У даному кримінальному провадженні суд першої інстанції визнав винуватим ОСОБА_6 в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Санкцією ч.2 ст.125 КК України, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_6 , передбачено штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України, суд першої інстанції, виходячи із санкції даної статті, хоч формально і не вказав у резолютивній частині вироку кількості таких мінімумів, однак фактично дотримався вимог кримінального закону та призначив покарання в межах санкції статті у розмірі 1000 гривень.

Те, що ця сума становить 58,82 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а не кратне ціле число таких, на думку колегії суддів, не може свідчити про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і про порушення вимог п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.05.2004 року Про деякі питання застосування судами України адміністративного та кримінального законодавства у зв`язку з набранням чинності Законом України від 22.05.2003 року Про податок з доходів фізичних осіб, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Призначене ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 1000 грн. відповідає вимогам ст.65 КК України, є обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Даних, що свідчили б про неправильне застосування кримінального чи істотне порушення кримінального процесуального законів, які можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на наведене, вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Буського районного суду Львівської області від 4 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді