Дата документу 26.02.2015

Справа № 334/985/15-к
Провадження № 1-кп/334/153/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000215 від 17.01.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, неповна середня, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрований: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:
В ході досудового розслідування встановлено, що на початку січня 2015р. ОСОБА_4 перебуваючи на території подвір`я будинку АДРЕСА_2 , маючи намір на незаконне носіння та зберігання незаконно придбав шляхом привласнення знайденого, ніж, який згідно з висновком експерта №20 від 17.01.2015р. відноситься до бойової клинкової холодної зброї колючо-ріжучої дії, який постійно незаконно носив при собі з метою самозахисту.

15.10.2014р. в 16год 00хв. ОСОБА_4 незаконно переносив ніж у правій внутрішній кишені куртки, в яку він був одягнений, проходячи біля будинку №26а по вул. Дудикіна в м. Запоріжжя, був зупинений працівниками міліції, які в ході огляду місця події, вилучили зазначений ніж.

Таким чином ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.263 КК України, носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з угодою про визнання винуватості від 30 січня 2015р., укладеною між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000215, та обвинуваченим ОСОБА_4 , просить затвердити укладену угоду.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заяву прокурора, пояснив, що він дійсно носив при собі ніж для самооборони, порушуючи цим закон, повністю визнає свою винуватість і просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 ч.4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю і беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України в обсязі обвинувачення. Підписанням цієї угоди сторони погодили покарання у вигляді ста двадцяти годин громадських робіт.

Під час судового засідання обвинувачений стверджує, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.2 ст.263 КК України, щодо якого він визнає себе повністю винним, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім того, обвинувачений підтвердив, що вищезазначена угода про визнання його винуватості укладена нею з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Під час досудового розслідування він скарг на слідчого чи прокурора не подавав.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст.472 КПК України, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Під час судового засідання на підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 , суд переконався, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження вищевказаної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому він визнає себе винуватим і вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердженням судом угоди, передбачені п.п.3-4 ч.4 ст.474 КПК України, а також що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбаченні в угоді.

Суд вважає, що погоджене сторонами угоди покарання у вигляді 120 годин громадських робіт відповідає вимогам закону.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 469, 472, 473, 474 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 січня 2015р. у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000215 від 17.01.2015р., укладену між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України і призначити йому покарання у 120 годин громадських робіт.

Речовий доказ: ніж, який знаходиться на зберіганні в Ленінському РВ, квитанція №519 від 20.01.2015р. журнал№49 порядковий №1043 знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30-ти днів з дня його проголошення:

- засудженим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя: ОСОБА_1