Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянула 30 червня 2015 року в м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2015 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 14 грудня 2013 року об 00 год 50 хв, знаходячись в приміщенні буд. АДРЕСА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, умисно наніс 3 удари ножем ОСОБА_2 в область тулуба та руки, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2015 року вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується із судовими рішеннями постановленими відносно ОСОБА_1, вважає їх незаконними, у зв'язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості. Стверджує, що суд безпідставно врахував щире каяття як обставину, що пом'якшує покарання, що призвело до неправильного застосування положень ст. 69 КК України. Зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 121 КК України прокурором не оспорюється, а тому суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.

Безпідставними є доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом ст. 69 КК України та невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання через м'якість.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначені ОСОБА_1 покарання судом враховано тяжкість вчиненого ним злочину, позитивну характеристику, а також те, що він притягується до кримінальної відповідальності вперше.

Як убачається з копії вироку суду, ОСОБА_1 вину у вчиненому злочині визнав повністю та щиро розкаявся. Крім того, у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції засуджений підтвердив визнання ним винуватості та заявив готовність понести будь яке покарання, що свідчить про розкаяння останнього.

З огляду на викладене, суд обґрунтовано визнав щире каяття засудженого як обставину, що пом'якшує покарання.

Більше того, у відповідності до ч. 2 ст. 66 КК України, утримання ОСОБА_1 трьох неповнолітніх дітей, відсутність у потерпілого претензій до засудженого, вчинення ним злочину вперше судом визнано обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та пом'якшують покарання.

Судом також враховано і наявність обставин, які обтяжують покарання,

у відповідності до ст. 67 КК України, а саме скоєння злочину у стані алкогольного сп'яніння.

З урахуванням вищезазначених обставин кримінального провадження у їх сукупності, які знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого, а також наявність обставин, які пом'якшують покарання, суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_1 покарання нижче від найнижчої межі, встановленого санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Доводи апеляції прокурора, аналогічні за своїм змістом доводам у його касаційній скарзі, які суд апеляційної інстанції належним чином перевірив та виніс мотивовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України з наведенням підстав, з яких апеляційну скаргу прокурора визнано необґрунтованою.

За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора, та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2015 року щодо ОСОБА_1.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_3