УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2013 року місто Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Самойленка А.І.

суддів Козодуба А.І., Черкашина М.В.

при секретарі Поповичу П.О.

з участю

прокурора Заїки О.В.

захисника ОСОБА_1

обвинуваченого ОСОБА_2

розглянувши кримінальне провадження
по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Макіївка Донецької області, який
мешкає в квартирі АДРЕСА_1, раніше
судимого: 1) 9 жовтня 2008 року Кіровським
районним судом міста Макіївки за
ст.ст.122 ч.1, 185 ч.1, 357 ч.3, 76, 104 КК України до
3 років позбавлення волі з іспитовим
строком на 2 роки; 2) 24 грудня 2009 року
Кіровським районним судом міста
Макіївки за ст.ст.15 ч.2, 186 ч.2, 186 ч.2, 70, 71 КК
України до 5 років 6 місяців позбавлення
волі, постановою Микитівського
районного суду міста Горлівки
Донецької області від 23 лютого 2013 року
звільнений умовно-достроково на 2 роки 6
місяців 28 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.187
ч.4 КК України,

встановив:

Вироком Кіровського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 27
серпня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ст.187
ч.4 КК України і призначено покарання у
виді 10 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його
власністю. На підставі ст.71 КК України
до цього покарання частково приєднано
невідбуте покарання за попереднім
вироком цього ж суду від 24 грудня 2009
року у виді 1 року позбавлення волі і
остаточно призначено покарання у виді
11 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
нападу з метою заволодіння чужим
майном, поєднаного з насильством,
небезпечним для життя, із заподіянням
потерпілому тяжкого тілесного
ушкодження за таких обставин.

3 лютого 2013 року приблизно о 21-й годині
ОСОБА_2, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, зайшов до
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованому
на першому поверсі житлового будинку
АДРЕСА_2 що належить на праві приватної
власності фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3, де у нього виник умисел на
протиправне заволодіння чужим майном -
наявними в магазині грошовими і
матеріальними цінностями, що належать
ОСОБА_3. Реалізуючи свій злочинний
умисел, ОСОБА_2, якому достовірно було
відомо, що в нічний час магазин
охороняє ОСОБА_4, перед закриттям
магазину сховався в його приміщенні.

3 лютого 2013 року приблизно о 22-й години 30
хвилин ОСОБА_2 вийшов з місця схованки
та з метою здійснення розбійного
нападу на охоронця озброївся кухонним
ножем, який знаходився на барній стійці
та використовувався продавцем для
нарізання продуктів харчування. Після
цього ОСОБА_2 через незачинені двері
зайшов до службової кімнати підсобного
приміщення магазину, де перебував
ОСОБА_4, і здійснив напад на охоронця
ОСОБА_4, застосувавши до нього фізичне
насильство, яке є небезпечним для
життя. При цьому він наніс потерпілому
зверху удар ножем в грудну клітину з
правої сторони. Захищаючись від нападу,
ОСОБА_4 став чинити йому активний
фізичний опір, унаслідок чого між ними
сталася боротьба, в ході якої ОСОБА_2
своєю рукою ззаду захватив і утримував
потерпілого за шию, а ножем завдав йому
удари в праве передпліччя, поранивши
при цьому перший палець лівої кисті
потерпілого. ОСОБА_4 вдалося вирвати
кухонний ніж, у зв'язку з чим ОСОБА_2
припинив напад.

Після цього ОСОБА_2, залишивши
потерпілого ОСОБА_4 в службовій
кімнаті, вийшов в торгівельну залу
магазину, де, продовжуючи свої дії, з
холодильної камери взяв дві пляшки
горілки «Зелена марка» вартістю по 50
гривень кожна на загальну суму 100
гривень, і зник із вкраденим з місця
вчинення кримінального
правопорушення, заподіявши потерпілій
ОСОБА_3 матеріальну шкоду на зазначену
суму.

В результаті застосування ОСОБА_2
протиправного насильства потерпілому
ОСОБА_4 було завдано колото-різане
поранення в області правого плечового
суглоба, проникаюче в праву плевральну
порожнину зі скупченням повітря в ній,
скупченням повітря в шкірі обличчя і
шиї, рани правого передпліччя та
першого пальця лівої кисті, які згідно
з висновком судово-медичної експертизи
від 14 березня 2013 року № 77 відносяться
до тяжких тілесних ушкоджень,
небезпечних для життя в момент
заподіяння.

В апеляціях:

Захисник ОСОБА_1 просить змінити вирок
суду першої інстанції у зв'язку з
невідповідністю призначеного
покарання тяжкості злочину та особі
винного. В обґрунтування своєї
апеляції посилається на те, що суд не
врахував позитивні дані про особу
ОСОБА_2, наявність відповідно до ст.69-1
КК України умов для призначення
покарання, яке не може перевищувати дві
третини максимального строку або
розміру покарання, передбаченого
санкцією статті, покарання у виді
конфіскації майна не співрозмірне
матеріальному збитку, завданому
злочином. Вважає, що достатнім
покаранням за скоєний ОСОБА_2 злочин
буде покарання у виді 8 років
позбавлення волі, а за сукупністю
вироків - у виді 9 років позбавлення
волі;

Обвинувачений ОСОБА_2 просить змінити
вирок суду першої інстанції і
призначити йому більш м`яке покарання,
посилаючись на надмірну суворість
призначеного покарання судом першої
інстанції.

В апеляційному суді захисник ОСОБА_1 та
обвинувачений ОСОБА_2 підтримали
апеляційні скарги і просили прийняти
рішення, викладене в апеляційній
скаргах.

Прокурор прокуратури Донецької
області Заїка висловив думку про
необхідність відхилення апеляційних
скарг і залишення вироку без зміни.

Апеляційний суд вважає, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
за який його засуджено, та правильність
кваліфікації його дій за ст.187 ч.4 КК
України в апеляційних скаргах не
оспорюється і відповідно до вимог ст.404
КПК України підстави для перегляду
апеляційним судом вироку в цій частині
відсутні.

Покарання ОСОБА_2 призначено не в
максимальних межах санкції ст.187 ч.4 КК
України, що свідчить про врахуванням
судом як ступеню тяжкості вчиненого
злочину, так і обставин, що пом'якшують
покарання, а саме, визнання
обвинуваченим своєї вини і розкаяння
його у вчиненому, про які зазначено в
апеляції захисника. Оскільки цей
злочин ОСОБА_2 вчинив у стані
алкогольного сп'яніння, суд
обґрунтовано, відповідно до вимог ст.67
КК України визнав цю обставину такою,
що обтяжує покарання. Тому за наявності
як обставин, що пом'якшують покарання,
так і обставин, що обтяжують покарання,
підстави для застосування ст.69-1 КК
України, про що вказує захисник в своїй
апеляції, відсутні. Однак і при цьому
покарання, призначене ОСОБА_2, за своїм
розміром фактично не перевищує двох
третин максимального строку покарання,
передбаченого санкцією ст.187 ч.4 КК
України, встановленого ст.69-1 КК
України. Також судом враховані дані про
особу ОСОБА_2, який ніде не працює,
негативно характеризується за місцем
проживання, раніше неодноразово
судимий за вчинення умисних, в тому
числі й корисливих, злочинів, що новий
злочин він вчинив під час
умовно-дострокового звільнення його
від відбування покарання у виді
позбавлення волі за попереднім вироком
суду, що свідчить про його вперте
небажання стати на шлях виправлення і
було підставою для призначення
остаточного покарання за сукупністю
вироків відповідно до вимог ст.71 КК
України. При цьому до покарання,
призначеного за новий злочин, суд
приєднав частково, а не повністю,
невідбуте покарання за попереднім
вироком суду.

Додаткове покарання у виді конфіскації
майна відповідно до санкції ст.187 ч.4 КК
України є обов'язковим незалежно від
розміру та вартості викраденого майна,
а підстави для незастосування цього
покарання відповідно до ст.69 КК
України, про яку вказується в апеляції
захисника, відсутні.

Тому доводи апеляцій захисника та
обвинуваченого про призначення ОСОБА_2
надмірно суворого покарання і
наявність підстав для призначення йому
менш суворого покарання не можуть бути
визнані обгрунтованими.

Враховуючи наведене, керуючись
вимогами ст.ст.404, 407, 418 КПК України,
апеляційний суд

ухвалив:

Вирок Кіровського районного суду міста
Макіївки Донецької області від 27
серпня 2013 року щодо ОСОБА_2 залишити без
зміни, а апеляцію захисника і
обвинуваченого - без задоволення.

Ця ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

На судові рішення сторони можуть
подати касаційні скарги безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом трьох
місяців з дня проголошення цієї ухвали,
а засудженим ОСОБА_2 - у цей же строк з
дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді: