Провадження № 1-кп/750/48/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2015 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
потерпілої - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з
професійно технічною освітою, не одруженого, не
працюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України,
зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, -
02 серпня 2014 року, приблизно о 19.00 год., ОСОБА_6 , знаходячись поблизу громадського транспорту вул. Любченка, що по пр. Миру в м. Чернігові, в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар рукою в область голови ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим згідно висновку експерта № 1017 від 11.11.2014 року, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забиття головного мозку важкого ступеня, гострої травматичної правобічної субдуральної гематоми, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення.
Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням по ст. 121 ч. 1 КК України визнав частково та показав, що 02.08.2014 року, приблизно о 19 год., він вийшов з дому, щоб купити сигарет, і пішов на зупинку громадського транспорту вул. Любченка по проспекту Миру. Придбавши у ларьку цигарки, він залишився на вказаній вище зупинці, де закурив та став спостерігати за подіями, які відбувались на місці дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась біля зупинки. В цей час він побачив знайомого йому потерпілого ОСОБА_7 , який вів велосипед, спираючись на нього. На зовнішній вигляд він визначив для себе, що потерпілий перебував у нетверезому стані. Проходячи повз нього потерпілий трохи хитнувся в його бік і випадково зачепив педаллю велосипеда йому за праве коліно, при цьому розідравши його до крові. Після цього, він відразу автоматично рукою у груди відштовхнув потерпілого від себе, і той не втримавшись на ногах впав спиною на асфальтне покриття, вдарившись при цьому головою. Поряд з потерпілим також впав і велосипед. Потім, його товариш ОСОБА_8 підняв велосипед і поставив поруч із зупинкою. Коли ОСОБА_8 намагався допомогти потерпілому підвестися, то той став висловлюватися нецензурною лайкою та відмовився вставати. В цей момент він трохи відійшов у сторону, де зірвав якийсь листок, та приклав його до рани, щоб зупинити кров на коліні. Після цього вони разом з ОСОБА_8 направилися до нього додому, щоб обробити рану. В подальшому, він разом з ОСОБА_8 пішли до лісосмуги святкувати день десантника, де він вживав спиртні напої. Через деякий час його затримали працівники міліції, які доставили його до міськвідділу міліції для з`ясування обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. Вину визнає частково, оскільки він потерпілого не бив, а тільки відштовхнув його рукою від себе, і той впав, так як був у нетверезому стані. Заявлений потерпілою позов про відшкодування матеріальної шкоди визнає повністю.
Не дивлячись на часткове заперечення своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними та перевіреними у суді доказами.
Так, допитана у суді потерпіла ОСОБА_5 показала, що 02.08.2014 року, в ранковий час її чоловік ОСОБА_7 поїхав на дачу, а вона з подругою та онуком пішли відпочивати на річку Десна. Вона домовилась з чоловіком, що той зустріне її цього дня десь о 19 год. на зупинці громадського транспорту вул. Любченка. Коли вона у вечірній час поверталась з річки, то їй зателефонувала її кума ОСОБА_9 і повідомила, що її чоловіка у тяжкому стані забрала швидка медична допомога. Вона відразу приїхала до обласної лікарні, і лікар їй повідомив, що її чоловік знаходиться у дуже тяжкому стані. Вночі чоловіку зробили операцію, але значного покращення його здоров`ю не відбулося. В даний час чоловік лежить нерухомо, не розмовляє, знаходиться в такому стані, що всі органи працюють, крім розумової діяльності. Свого чоловіка вона може охарактеризувати з позитивної сторони, він за характером добрий, не конфліктний. Заявлений по справі позов про відшкодування матеріальної шкоди підтримує і просить його задовольнити.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що 02.08.2014 року, приблизно о 19 год., вона знаходилась за місцем проживання. В цей час вона вийшла на балкон дев`ятого поверху, який виходить на проспект Миру і з нього добре видно зупинку громадського транспорту вул. Любченка, та побачила там чоловіка з велосипедом, який вів розмову з двома хлопцями. В ході спілкування хлопець меншого зросту міцної статури рукою доторкнувся до чоловіка, який був з велосипедом, від чого останній похитнувся. Після чого, другий хлопець вищого зросту худорлявої статури забрав у чоловіка велосипед і відвів його десь на два метри, та поставивши того біля поручнів залишився на тому місці. В цей час потерпілий і хлопець меншого зросту міцної статури стали знову між собою про щось розмовляти. В ході розмови хлопець знову штовхнув рукою потерпілого, і той присів. Потім, потерпілий підвівся і вони знову стали розмовляти. Під час спілкування хлопець наніс удар рукою потерпілому в область голови, від чого чоловік впав і більше не рухався. Після цього, хлопці відійшли в сторону, а вона з балкону зайшла до кімнати і продовжила займатися своїми справами. За тілобудовою обвинувачений схожий на того хлопця, який рукою вдарив потерпілого. На балконі разом з нею перебувала її сусідка ОСОБА_11 , яка теж спостерігала вказані вище події. В подальшому у дворі вона чула від дитини, яка каталася на велосипеді, що потерпілого побив хлопець на ім`я ОСОБА_12 , який мешкає по сусідству у середньому під`їзді.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що 02.08.2014 року, приблизно о 19 год., вона разом зі своєю сусідкою ОСОБА_10 знаходилась на балконі дев`ятого поверху, який виходить на проспект Миру і з нього добре видно зупинку громадського транспорту вул. Любченка. В цей час вона побачила, як на вказаній вище зупинці обвинувачений спочатку рукою штовхав потерпілого, після чого вдарив того кулаком в обличчя, від чого потерпілий впав і не піднімався. Після цього, обвинувачений разом з хлопцем високого зросту худорлявої тілобудови, який участі у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому не приймав, пішли спокійно за зупинку, а потім направились до будинків малосімейок. Вони разом з ОСОБА_10 вийшли на вулицю і бачили, як непритомного потерпілого якісь люди відтягнули до зупинки і посадили його там під кіоск. Після цього, на місце прибули працівники міліції і швидка медична допомога, яка і забрала потерпілого.
Свідок ОСОБА_13 у суді показав, що 02.08.2014 року, у вечірній час, він повертався додому з села, і під`їжджаючи на автобусі до зупинки громадського транспорту вул. Любченка, побачив потерпілого, який рухався на велосипеді. Потім, він вийшов з автобуса на вказаній вище зупинці, і побачивши там аварію, зупинився та став зі своїми знайомими за нею спостерігати. В цей час потерпілий стояв з велосипедом з протилежної сторони дороги, і також дивився на місце дорожньо-транспортної пригоди. Потім, він направився додому, і проходячи через вказану вище зупинку зустрів обвинуваченого та потерпілого, привітався з ними та пішов далі. По зовнішньому вигляду потерпілий був тверезим. Перебуваючи вдома, його кума виявила бажання попити пива, і він пішов за ним до магазину. Коли виходив з під`їзду, то від сусідки дізнався, що на зупинці б`ють ОСОБА_14 . Він побіг на зупинку і побачив там потерпілого, який сидів притулившись до ларька без свідомості. Поряд з ним знаходився якийсь чоловік та дві жінки, одна з яких йому була знайома ОСОБА_11 . Через деякий час приїхала швидка медична допомога і забрала потерпілого.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 повідомили, що вони спостерігали конфлікт обвинуваченого з потерпілим на зупинці громадського транспорту вул. Любченка, але не бачили, щоб ОСОБА_6 наносив потерпілому удар рукою в область голови. Вони тільки бачили, як обвинувачений штовхнув рукою потерпілого у груди і той впав на асфальт. При цьому, потерпілий знаходився у нетверезому стані.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується і іншими наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами:
- протоколом огляду місця події та ілюстрованою таблицею до нього від 02.08.2014 року, згідно якого оглядалась ділянка місцевості біля зупинки громадського транспорту вул. Любченка по проспекту Миру в м. Чернігові, де виявлено пляму бурого кольору (а.п. 56-57);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 та протоколом перегляду відеозапису від 04.09.2014 року, згідно якого та на місці показала та розповіла про обставини заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, а саме вказала, що ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_7 кулаком у голову, від чого той впав і не рухався (а.п. 91-95);
- висновком експерта № 1017 від 11.11.2014 року, згідно якого у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забиття головного мозку важкого ступеню, гострої травмотичної правобічної субдуральної гематоми, котрі утворилися внаслідок контактування з тупими предметами, по давності утворення можуть відповідати даті 02.08.2014 року, як це вказано в постанові про призначення експертизи і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в мить їх спричинення. Зважаючи на тяжкість та об`єм черепно-мозкової травми, яка зазвичай супроводжується втратою свідомості, експерт вважає, що після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не міг пересуватися та виконувати будь-які активні дії. Заподіяння тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 , власноручно, експерт вважає не можливим. Виходячи з кількості тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 , їх характеру та розташування, можна припустити, що він міг піддаватися впливу, як мінімум однієї травмуючої дії в ділянку голови (а.п. 98-104);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.11.2014 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_6 , як ту особу, яка завдала тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 (а.п. 105-106);
- копією протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2014 року, яка завірена належним чином, згідно якої свідок ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_6 , як ту особу, яка завдала тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 (а.п. 188);
- висновком експерта № 1127 від 04.12.2014 року, згідно якого у ОСОБА_6 мається тілесне ушкодження в області правого колінного суглобу, яке могло утворитися за обставин, на які посилається обвинувачений, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що може свідчити про причину виникнення конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в ході якого обвинуваченим були завдані потерпілому тяжкі тілесні ушкодження (а.п. 149-151).
Аналізуючи показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які є знайомими обвинуваченого, а також протокол проведення слідчого експерименту за їх участю та його відеозапис, у сукупності з всіма дослідженими у суді доказами щодо заперечення ними факту нанесення ОСОБА_6 удару рукою в область голови потерпілого, суд ставиться до них критично, оскільки їх свідчення мають розбіжності між собою щодо викладення обставин події на місці пригоди, і повністю спростовуються наведеними вище доказами, які узгоджуються між собою, і розцінює їх як намагання допомогти обвинуваченому уникнути відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не завдавав потерпілому удару рукою в область голови, повністю спростовуються наданими у суді показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 1017 від 11.11.2014 року щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та їх локалізації.
Таким чином, свідчення обвинуваченого ОСОБА_6 , які він дав у судовому засіданні та показав при проведенні слідчого експерименту, протокол якого був досліджений у суді, де категорично заперечував нанесення ним удару рукою потерпілому в область голови, внаслідок чого тому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, суд розцінює лише як його версію захисту, спрямовану на уникнення кримінальної відповідальності та покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.
Враховуючи, що у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних про перебування обвинуваченого ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що така обтяжуюча обставина, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, підлягає виключенню з його обвинувачення.
Оцінюючи зібрані по справі та перевірені докази в їх сукупності, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_6 діяння повністю доведено та правильно кваліфіковано за ст. 121 ч. 1 КК України, як умисні дії, що виразились в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 , небезпечне для життя в момент заподіяння.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, фактичні обставини справи, його ставлення до цього, особу винного, який в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, відсутність даних про притягнення до адміністративної відповідальності, формально позитивну характеристику з місця проживання, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, думку потерпілої, яка наполягає на суворій мірі покарання, у зв`язку з чим суд приходить до висновку щодо необхідності призначення покарання у вигляді позбавлення волі і вважає, що саме таке покарання буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди обґрунтований, оскільки підтверджується наданими позивачем доказами, тому він підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з 02.08.2014 року, тобто з моменту його фактичного затримання.
До вступу вироку в законну силу, міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 залишити тримання під вартою, з подальшим його утриманням в Чернігівському слідчому ізоляторі.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 33 204 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через суд, який ухвалив судове рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1