Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 554/7256/15-к
Провадження № 1-кс/553/571/2015
У Х В А Л А
Іменем України
10.06.2015 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , поданого в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000002 від 11 січня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 383 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий в ОВС СВ прокуратури Полтавської області радник юстиції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором, про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на наступне.

Прокуратурою Полтавської області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного 11 січня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 383 КК України, на підставі заяви ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_5 представляючи інтереси Полтавського міського голови ОСОБА_7 , при зустрічі з нею пропонував їй, як судді Октябрського районного суду м. Полтави, неправомірну вигоду за прийняття рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 .

03 червня 2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, санкцією цієї статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої та зі спеціальною конфіскацією. Просить суд накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , з метою забезпечення конфіскації майна та спеціальної конфіскації, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та мотоцикл КМЗ Днепр 11, 1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, пояснив, що квартира, на яку він просить накласти арешт, йому не належить, застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження призведе до порушення прав та інтересів малолітніх дітей підозрюваного, які зареєстровані та проживають в цій квартирі. Просив в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Як встановлено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
В ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Так, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_5 03.06.2015 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, санкція вказаної статті передбачає застосування покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої та зі спеціальною конфіскацією.
Під час досудового розслідування слідчим здобуто дані про наявність у власності ОСОБА_5 нерухомого та рухомого майна.
Так, відповідно до облікової картки транспортного засобу, отриманої з Центру НП УДАІ з обслуговування м. Полтави та Полтавського району УДАІ УМВС України в Полтавській області згідно електронних баз даних "ДАІ-2000" та "НАІС", за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 22.05.2015 року зареєстроване право власності на мотоцикл КМЗ Днепр 11, 1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно повідомлення Приватного підприємства "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" № 4106 від 20.05.2015 року, за матеріалами БТІ станом на 31.12.2012 року за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на праві приватної власності.

Разом з тим, підозрюваний, заперечуючи проти задоволення клопотання слідчого, поряд з іншими обставинами, зазначив про те, що квартира АДРЕСА_1 в даний час не являється його власністю, оскільки відчужена ним, на підставі договору дарування від 04.06.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , власником вказаного нерухомого майна являється його дружина ОСОБА_9 .

На підтвердження достовірності вказаних тверджень підозрюваний ОСОБА_5 надав суду копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38570909 від 04.06.2015 року.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що санкцією ч. 3 ст. 369 КК України, за якою ОСОБА_5 оголошено підозру, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такою та зі спеціальною конфіскацією, суд приходить до висновку про наявність підстав для арешту майна підозрюваного.

Разом з тим, враховуючи те, що арешт може бути накладений лише на те майно, яке являється власністю підозрюваного чи обвинуваченого, беручи до уваги, що на час розгляду клопотання слідчого ОСОБА_5 не є власником квартири АДРЕСА_1 , яка передана ним у власність дружині ОСОБА_9 на підставі договору дарування та з огляду на положення ст. 57 Сімейного кодексу України являється її особистою власністю, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність жодних правових підстав для накладення арешту на вказане нерухоме майно.

А тому слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 131-132, 167-171 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Полтавській області радника юстиції ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на транспортний засіб мотоцикл КМЗ Днепр 11, 1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_5 .

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1