№ 1-559/08
ПОСТАНОВА

попереднього розгляду справи

04 липня 2008 р.
суддя Печерського районного
суду м. Києва Підпалий В.В., при секретарі
Прилуцькій Н.М., за участю прокурора Панова В.Є. провівши в приміщенні суду в м. Києві попередній розгляд
кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1, у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 286 ч. 1 КК України, -

встановив:

Кримінальна
справа по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1
КК України надійшла до Печерського районного суду м. Києва 24.06.2008 року.

Прокурор
вважає, що справу необхідно призначити до судового розгляду і викликати в
судове засідання осіб, зазначених у списку, долученому до обвинувального
висновку, вважаючи, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст. 237 КПК
України.

Судом
було поставлено на обговорення питання про направлення справи на додаткове
розслідування з тих підстав, що під час досудового слідства були допущенні
істотні порушення кримінально- процесуального закону, а саме було допущено
неконкретність обвинувачення.

Вивчивши
матеріали кримінальної справи, заслухавши думку прокурора, суд дійшов до
висновку, що кримінальну справу слід направити на додаткове розслідування з
наступних підстав.

Виходячи з
вимог кримінально - процесуального закону, істотним порушенням кримінально-
процесуального закону є таке порушення, що перешкодило слідчому об'єктивно,
повно та всебічно розслідувати справу, зібрати докази на підставі та в порядку,
передбаченому КПК України, винести законне та обгрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України винність особи повинно бути доведено в
законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Крім того, згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального
судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб та
забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив
злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Відповідно до
вимог ст. 64 КПК України при розгляді кримінальної справи в суді підлягають
доказуванню, у тому числі подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини
вчинення злочину) та винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви
злочину.

Крім
того, суд повинен всебічно, повно та об'єктивно дослідити всі обставини справи,
з метою постановлення обгрунтованного рішення у справі.

Згідно ст. 281
КПК України кримінальна справа підлягає направленню на додаткове розслідування
у разі неповноти чи неправильності досудового слідства, якщо вони не можуть
бути усунені в судовому засіданні.

Згідно п. 8
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року за № 2 "Про
практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення
кримінальних справ на додаткове розслідування", досудове слідство визнається
неправильним у разі, коли органами досудового слідства, при вчиненні
процесуального провадження, були неправильно застосовані норми кримінально -
процесуального чи кримінального закону і, без усунення цих порушень, справа не
може бути розглянута в суді.

Зокрема, відповідно до ст. 370 КПК
України істотним
порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього
Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути
справу і постановити законний, обгрунтований і справедливий вирок чи постанову.

Зокрема, відповідно до ст.
370 ч. 2 п. п. 3, 11 КПК України порушення право обвинуваченого на захист та
вимог кримінально- процесуального закону про обовязковість пред'явлення обвинувачення, у
тому числі, його конкретність та порядок пред'явлення, є істотним порушенням
кримінально- процесуального закону.

Відповідно
до п. 10 ч. ч. 2, 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2003 року за № 8 "Про застосування
законодавства, яке забезпечує право на захист у
кримінальному судочинстві", суди
повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб постанова про притягнення
в якості обвинуваченого була конкретною за змістом і недодержання органами
досудового слідства вимог ст. ст. 132, 142 КПК України може бути підставою для
повернення справи на додаткове розслідування.

Так,
відповідно до вимог ст. 132 КПК України
пред'явлене особі обвинувачення повинно бути конкретним, а саме: у постанові
про притягнення в якості обвинуваченого повинно бути зазначено час, місце, спосіб, мета, мотив та інші
ознаки злочину, наскільки вони відомі слідчому.

Відповідно до
вимог ст. 21 КПК України слідчий зобов'язаний надати
обвинуваченому можливість захищатися встановленими законом засобами від
пред'явленого обвинувачення.

Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_1
обвинувачується, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Так,
диспозиція сформульована у цій нормі є бланкетною. Тому, відповідно до постанови
Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про
практику застосування судами України законодавства
у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,
а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди повинні
ретельно з'ясовувати у чому саме
полягали названі у
статтях порушення; норми яких
правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв'язок
між цими порушеннями
та

передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Проте, з
даних, які містяться у постановах про притягнення ОСОБА_1
в якості обвинуваченого, вбачається, що слідчим, у зазначених
постановах, в порушення вимог ст. 132 КПК України, не зазначено конкретні
пункти правил дорожнього руху України, які були порушенні ОСОБА_1 та чи є
причинний зв'язок між
цими порушеннями та передбаченими
законом суспільно небезпечними наслідками

Згідно ст. 16-1 КПК України на суд покладається функція розгляду справи,
недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві органам досудового
слідства.

Крім того, відповідно до ст. 275 КПК
України, суд не вправі, за результатами судового розгляду, змінити
обвинувачення підсудному на таке, що істотно відрізняється від пред'явленого, а також, не вправі за
власною ініціативою в будь-якій спосіб поставити питання про таку зміну
обвинувачення. Недодержання судом зазначених вимог кримінально- процесуального
закону, є порушенням права на захист.

Тому, суд, в судовому засіданні, був позбавлений
можливості, з дотриманням процесуальної природи судового розгляду, належним чином
усунути, вказані порушення вимог закону, навіть відповідно до ст. 315-1 КПК України, оскільки судові доручення суд дає лише метою перевірки й
уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства.

Таким чином,
органи досудового слідства під час проведення досудового слідства, допустили
істотне порушення кримінально- процесуального закону та прав ОСОБА_1

Крім того,
допустивши при вчиненні процесуального провадження неправильне застосування
норм кримінально - процесуального закону, без усунення порушень яких, справа не
може бути розглянута в суді, органи досудового слідства провели неправильне
досудове слідство по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Тому,
кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 286 ч. 1 КК України, слід направити прокурору Печерського району м.
Києва для організації додаткового розслідування.

Під час
додаткового розслідування з дотриманням вимог КПК України необхідно усунути
зазначені порушення та за потребою
здійснити інші необхідні слідчі дії.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 237, 240-244, 246 КПК України,

постановив:

Кримінальну
справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України направити прокурору м. Києва для організації проведення
додаткового розслідування.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд залишити без змін.

Постанова може
бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 7 діб з дня її винесення.

Суддя
В.В. Підпалий