Справа № 728/2695/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/208/2015
Категорія - ст. 149 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000080, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2014 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Пскова Російської Федерації, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, приватного підприємця, розлученої, що має на утриманні малолітнього сина, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

За участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком колегії суддів Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2014 року ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України з призначенням покарання у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією на користь держави ? частини належного їй майна.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави 1179 грн. 36 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Питання речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, застосувавши щодо неї положення статті 75 КК України, звільнивши її від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що сторона захисту не погоджується з деякими висновками суду першої інстанції, і як наслідок, з призначеним покаранням. Зазначає, що твердження суду першої інстанції про наявність в діях обвинуваченої такої кваліфікуючої ознаки, як переховування, насправді спростовується матеріалами справи та показаннями потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не вказували на те, що їх переховували, а вказали лише на той факт, що перебували на дачі ОСОБА_7 в Батурині, чекаючи на приїзд інших дівчат, при цьому вони вільно пересувались та не ховались від оточуючих.

Вказує на те, що висновки суду першої інстанції стосовно передачі потерпілої ОСОБА_13 прямо протирічать дослідженим доказам. Так, сама потерпіла вказувала на те, що вільно пересувалась містом, купувала одяг, відвідувала салони краси та фітнес центри, проходила медичний огляд і вільно виїхала до України. Отже, твердження суду про наявність в діях обвинуваченої такої кваліфікуючої ознаки, як передача людини, спростовується матеріалами справи та показами самої потерпілої.

Не погоджується з висновком суду про те, що обвинувачена повністю не розкаялась, вказуючи на те, що ОСОБА_7 визнала всі фактичні обставини справи і лише не погоджується з їх викладом органом досудового розслідування, Насправді, ОСОБА_7 повністю розкаялась і усвідомила незаконність своїх дій, але не згодна з тим, щоб її обвинувачували у тому, чого вона не скоювала, а саме в переховуванні та передачі людини.

Зазначає про те, що стороною обвинувачення жодним чином не доведено, що обвинувачена отримувала будь-який дохід від скоєння даного кримінального правопорушення, оскільки кошти, які вона отримувала з Камчатки в повному обсязі витрачались нею на залізничні та авіаквитки, купування для потерпілих одягу, косметики, тощо.

З приводу призначеного покарання вказує на те, що суд вказав, як мінімум на дві пом`якшуючі обставини, однак з незрозумілих причин приходить до висновку, що покарання має бути тільки у виді позбавлення волі. Наголошує на тому, що у даному кримінальному провадженні практично нікому не завдано матеріальної або моральної шкоди, а у випадку з потерпілою ОСОБА_13 йдеться про отримання значної суми прибутку. Звертає увагу, що на момент вчинення злочину обвинуваченій виповнилось майже 37 років, які вона прожила не порушуючи закон, має на утриманні єдиного неповнолітнього сина. За єдину у житті помилку вже достатньою мірою сплатила, більше ніж пів року перебуваючи в умовах СІЗО. При вербуванні жінок вона нікого не вводила в оману, потерпілі свідомо робили свій вибір. Вважає, що в разі належного врахування всіх обставин, суд має підстави для призначення ОСОБА_7 покарання не пов`язаного із позбавленням волі.

Як встановив суд, ОСОБА_7 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення за рахунок одержання кримінальних прибутків, керуючись метою вчинення особливо тяжких злочинів на території України, спрямованих на порушення конституційних прав людини особисту волю, честь та гідність, що посягають на основні засади суспільної моральності у сфері статевих стосунків. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх наслідки у виді завдання шкоди охоронюваним законом інтересам громадян України і бажаючи їх настання, вступила в злочинну змову з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, щодо здійснення вербування, переховування, переміщення та передачі через державний кордон України молодих жінок з метою сексуальної експлуатації до території Російської Федерації.

Будучи об`єднаною єдиним злочинним умислом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_7 підшукувала на території України молодих жінок віком від 18 до 30 років привабливої зовнішності та використовуючи їх уразливий стан, який виражався у матеріальній незабезпеченості, пропонувала їм вигідні умови праці, високі заробітки та шляхом вмовлянь і переконань, схиляла останніх до зайняття проституцією на території Російської Федерації. В свою чергу особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, своїми порадами та вказівками ОСОБА_7 сприяла вербуванню, переміщенню та передачі жінок, а також здійснювала їх переховування з метою їх подальшої сексуальної експлуатації на території Російської Федерації.

Так, у грудні 2013 року, ОСОБА_7 , діючи за попередньою домовленістю з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, підшукала та обрала предметом злочинного посягання мешканку м. Дніпропетровська ОСОБА_13 , з якою зв`язалась за номером мобільного телефону та дізнавшись про її уразливий стан, який виражався у матеріальній незабезпеченості через відсутність постійної роботи, грошових коштів, наявність кредитного боргу, навчання на платній основі та відсутність перспектив на майбутнє, повідомила останній, що є робота, пов`язана з наданням оплатних сексуальних послуг на території Російської Федерації у м. Петропавловськ-Камчатський, обіцяючи при цьому високі заробітки, добрі умови проживання та роботи.

Окрім того, ОСОБА_7 , діючи згідно вказівок та порад особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою спонукати у ОСОБА_14 бажання працевлаштуватися на території Російської Федерації та залучити її у боргову кабалу, повідомила останній, що їй сплатять вартість проїзду до м. Петропавловськ-Камчатський Російської Федерації, а також придбають білизну, необхідну для роботи з клієнтами.

Так, ОСОБА_7 , згідно попередньої домовленості з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, достовірно знаючи про уразливий стан ОСОБА_13 , шляхом умовлянь та переконань схилила її до роботи повії на території Російської Федерації.

Одержавши згоду ОСОБА_13 на виїзд за кордон, ОСОБА_7 , діючи згідно вказівок та порад особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, переконала потерпілу про необхідність її подальшого прибуття до м. Бахмач Чернігівської області для переміщення через державний кордон України до території Російської Федерації, про що повідомила особу, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження.

17.01.2014 в ранковий час ОСОБА_13 потягом прибула до залізничного вокзалу, розташованого по вул. Дзержинського, 12 в м. Бахмачі Чернігівської області, де її зустріла ОСОБА_7 , та автомобілем «CHERY S11 QQ» д.н.з. НОМЕР_1 перевезла ОСОБА_13 до місця свого спільного проживання з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 , діючи спільно з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, шляхом переконань та схвалень, запевнили ОСОБА_13 у правильності та вигідності прийнятого нею рішення щодо виїзду до м. Петропавловськ-Камчатський Російської Федерації з метою надання нею платних сексуальних послуг.

18.01.2014 ОСОБА_7 , діючи згідно попередньої домовленості з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою переміщення через державний кордон України ОСОБА_13 , з корисливих мотивів, використовуючи уразливий стан останньої, отримавши її згоду на виїзд та працевлаштування з надання сексуальних послуг на території Російської Федерації, сплатила проїзд ОСОБА_13 , перевезла її потягом №056 сполученням «Ковель-Москва» до м. Москви, потім до аеропорту «Домодєдово», після чого супроводжуючи ОСОБА_13 здійснила виліт до м. Петропавловськ-Камчатський Російської Федерації, де передала потерпілу невстановленій слідством особі з метою подальшої її сексуальної експлуатації, за що ОСОБА_7 та особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, отримали грошову винагороду у сумі 200 доларів США.

В кінці березня 2014 року, точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_7 , діючи за попередньою домовленістю з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, виконуючи дії, пов`язані з вербуванням, переховуванням, переміщенням та передачею молодих жінок з метою їх сексуальної експлуатації, спілкуючись через мережу Інтернет на сайті знайомств «mamba.ru», отримала від ОСОБА_11 номер її мобільного телефону, яким 24.04.2014 року скористалась та призначила останній зустріч з метою обговорення питань, пов`язаних з працевлаштуванням.

Під час зустрічі, у призначений день, близько 12 години, на літній площадці кафе «Чернігівське», розташованого по вул. Гната Юри, 29 в м. Києві, ОСОБА_7 дізнавшись про уразливий стан ОСОБА_11 , який виражався у матеріальній незабезпеченості через відсутність постійної роботи, грошових коштів, наявності у неї неповнолітньої дитини та відсутності перспектив на майбутнє, діючи згідно вказівок та порад особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, надала ОСОБА_11 інформацію щодо роботи та умов працевлаштування, а саме повідомила, що є робота, пов`язана з наданням сексуальних послуг на території Російської Федерації у м. Петропавловськ-Камчатський, обіцяючи при цьому високі заробітки, добрі умови проживання та роботи.

Окрім того, ОСОБА_7 , діючи згідно вказівок та порад особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою спонукати у ОСОБА_11 бажання працевлаштуватися на території Російської Федерації та залучення її у боргову кабалу, повідомила останній, що їй сплатять вартість проїзду до м. Петропавловськ-Камчатський Російської Федерації, а також придбають все необхідне для роботи з клієнтами.

24.04.2014 року приблизно о 17:00 годині ОСОБА_11 , повернувшись до місця тимчасового проживання у м. Києві, де вона мешкала разом з ОСОБА_12 , розповіла останній про ОСОБА_7 , яка пропонує працевлаштуватися з високими заробітками на території Російської Федерації, при цьому надала останній номер мобільного телефону ОСОБА_7 для обговорення всіх питань, пов`язаних з можливістю працевлаштування, за яким ОСОБА_15 домовилась про зустріч з ОСОБА_7 25.04.2014 року.

24.04.2014 року у вечірній час ОСОБА_7 , виконуючи спільні з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, злочинні дії, пов`язані з вербуванням, переховуванням, переміщенням та передачею молодих жінок, з метою їх сексуальної експлуатації, зателефонувала ОСОБА_11 та запропонувала повторно зустрітись 25.04.2014 року та прийти на зазначену зустріч разом з ОСОБА_12 .

У призначений день приблизно о 15:00 год. ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 прибули до ресторану швидкого харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого в районі площі Севастопольської м. Києва, де ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_11 , дізналась про уразливий стан ОСОБА_12 , який виражався у матеріальній незабезпеченості через відсутність постійної роботи, грошових коштів, наявності у неї кредитного боргу та відсутності перспектив на майбутнє, діючи згідно вказівок та порад особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, надала ОСОБА_12 інформацію щодо роботи та умов працевлаштування, а саме повідомила, що є робота, пов`язана з наданням сексуальних послуг на території Російської Федерації у м. Петропавловськ-Камчатський, обіцяючи при цьому високі заробітки, добрі умови проживання та роботи.

Окрім того, ОСОБА_7 , діючи згідно вказівок та порад особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою побудити у ОСОБА_12 бажання працевлаштуватися на території Російської Федерації та залучення її у боргову кабалу, повідомила останній, що їй сплатять вартість проїзду до м. Петропавловськ-Камчатський Російської Федерації, а також придбають все необхідне для роботи з клієнтами.

Так, ОСОБА_7 , згідно попередньої домовленості з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, достовірно знаючи про уразливий стан ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , тривалий час шляхом умовлянь та переконань схиляла останніх до роботи повіями на території Російської Федерації, після чого 02.07.2014 року, одержавши їх згоду на надання платних сексуальних послуг, діючи згідно вказівок та порад особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, переконала ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у необхідності їх подальшого прибуття до м. Бахмача Чернігівської області для переміщення через державний кордон України до території Російської Федерації, про що повідомила особі, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження.

За вербування з метою сексуальної експлуатації ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, отримали грошову винагороду у сумі 10300 російських рублів.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , діючи за попередньою домовленістю з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, виконуючи дії, пов`язані з вербуванням, переміщенням та передачею молодих жінок з метою їх сексуальної експлуатації, періодично поновлювала оголошення через мережу Інтернет на сайтах «http://kiev.ukrgo/com/post_3287259_prediagaju_Vysokooplachivaemuju_rabotu_dlja_devushek_ot18_i_do27/let/html» ІНФОРМАЦІЯ_3 »,тим самим продовжуючи поширювати інформацію щодо працевлаштування молодих жінок з привабливою зовнішністю на території Російської Федерації.

13.07.2014 року ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , зацікавившись оголошенням, зателефонували за номером, вказаним у вищезазначеному оголошенні. Під час телефонної розмови з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , ОСОБА_7 з метою обговорення питань, пов`язаних з працевлаштуванням, запропонувала останнім зустрітись 14.07.2014 року о 13:00 год. у кафе швидкого харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_3 .

Під час зустрічі, у призначений день та час, ОСОБА_7 , діючи за попередньою домовленістю з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, дізналась про уразливий стан ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , який виражався у матеріальній незабезпеченості через відсутність постійної роботи, грошових коштів, наявності у них малолітніх дітей та відсутності перспектив на майбутнє, діючи згідно вказівок та порад особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, надала останнім інформацію, щодо роботи та умов працевлаштування, а саме повідомила, що є робота, пов`язана з наданням сексуальних послуг на території Російської Федерації у м. Петропавловськ-Камчатський, терміном на 3 місяці, обіцяючи при цьому високі заробітки, добрі умови проживання та роботи.

Окрім того, ОСОБА_7 , діючи згідно вказівок та порад особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою побудити у ОСОБА_16 та ОСОБА_17 бажання працевлаштуватися на території Російської Федерації та залучення у боргову кабалу, повідомила останніх, що їм оплатять вартість проїзду до м. Петропавловськ-Камчатський Російської Федерації, а також придбають все необхідне для роботи з клієнтами.

Так, ОСОБА_7 , згідно попередньої домовленості з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, достовірно знаючи про уразливий стан ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , шляхом умовлянь та переконань схилила їх до роботи повіями на території Російської Федерації.

Одержавши згоду ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на виїзд за кордон, ОСОБА_7 , діючи згідно вказівок та порад особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, переконала останніх у необхідності їх подальшого прибуття до м. Бахмача Чернігівської області для переміщення через державний кордон України до Російської Федерації, про що повідомила особі, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 в невстановлений слідством час, виконуючи дії, згідно попередньої домовленості з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, пов`язані з вербуванням, переміщенням та передачею молодих жінок з метою їх сексуальної експлуатації, через мережу Інтернет виклала на сайті «htt/ukrgo.com» оголошення щодо працевлаштування молодих жінок з привабливою зовнішністю на території Російської Федерації.

15.07.2014 року у денний час ОСОБА_18 , зацікавившись оголошенням, зателефонувала за номером, вказаним у вищезазначеному оголошенні. Під час телефонної розмови з ОСОБА_18 , ОСОБА_7 дізналась про уразливий стан ОСОБА_18 , який виражався у матеріальній незабезпеченості через відсутність постійної роботи, грошових коштів, наявність кредитних боргів, навчанні на платній основі та повідомила, що є робота, пов`язана з наданням оплатних сексуальних послуг на території Російської Федерації у м. Петропавловськ-Камчатський. ОСОБА_7 , з метою обговорення питань, пов`язаних з працевлаштуванням, запропонувала ОСОБА_18 зустрітись того ж дня о 20:00 год. біля торгового центру «Квадрат», який розташований по вул. Гната Юри, 16 у м. Києві.

Під час зустрічі, у призначений день та час, у ресторані швидкого харчування «Пузата хата», розташованого по АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 , діючи згідно вказівок та порад особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, надала більш детальну інформацію щодо роботи та умов працевлаштування, обіцяючи при цьому високі заробітки, добрі умови проживання та роботи.

Окрім того, ОСОБА_7 , діючи щодо вказівок та порад особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою побудити у ОСОБА_18 бажання працевлаштуватися на території Російської Федерації та залучення у боргову кабалу повідомила останній, що їй сплатять вартість проїзду до м. Петропавловськ-Камчатський Російської Федерації.

Так, ОСОБА_7 , згідно попередньої домовленості з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, достовірно знаючи про уразливий стан ОСОБА_18 , шляхом умовлянь та переконань схилила її до роботи повії на території Російської Федерації.

Одержавши згоду ОСОБА_18 на виїзд за кордон, ОСОБА_7 , діючи згідно вказівок та порад особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою продовження виконання спільного злочинного наміру, переконала потерпілу про необхідність її подальшого прибуття до м. Бахмач Чернігівської області для переміщення через державний кордон України до території Російської Федерації, про що повідомила особі, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження.

За вербування з метою сексуальної експлуатації ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , ОСОБА_7 та особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, отримали грошову винагороду у сумі 1000 доларів США.

16.06.2014 року приблизно о 14:00 год., згідно попередньої домовленості з ОСОБА_7 , ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 , прибули до залізничного вокзалу, розташованого на площі Вокзальній, 1 у м. Києві, де у супроводі ОСОБА_7 , за придбані нею квитки, прибули потягом сполученням «Київ-Луганськ» до залізничного вокзалу м. Бахмача, розташованого по вул. Дзержинського,12. після чого, ОСОБА_7 перевезла потерпілих автомобілем «CHERY S11 QQ» д.н.з. НОМЕР_1 до місця її спільного проживання з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, за адресою: АДРЕСА_2 , де того ж дня приблизно о 19:30 год. за вказівкою особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою переховування, перевезла ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зазначеним автомобілем до дачного будинку, розташованого поруч с.Матіївка Бахмацького району Чернігівської області, де перебувала особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження.

Знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 спільно з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, шляхом переконань та схвалень, запевнили ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у правильності та вигідності прийнятого ними рішення щодо виїзду до м. Петропавловськ-Камчатський Російської Федерації з метою надання ними платних сексуальних послуг. Виконуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 спільно з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, переховували ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у дачному господарстві два дні, після чого 18.07.2014 року в денний час ОСОБА_7 автомобілем «CHERY S11 QQ» д.н.з. НОМЕР_1 перевезла останніх до місця її спільного проживання з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, за адресою: АДРЕСА_2 .

18.07.2014 року о 17:30 год. згідно домовленості з ОСОБА_7 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 потягом сполученням «Чернігів-Бахмач» прибули до залізничного вокзалу, розташованого у м. Бахмачі по вул. Дзержинського, 12, де їх зустріла ОСОБА_7 та перевезла автомобілем «CHERY S11 QQ» д.н.з. НОМЕР_1 до місця проживання за вищевказаною адресою, поставивши до відома про прибуття потерпілих особу, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження.

18.07.2014 року о 19:00 год. ОСОБА_7 зустріла ОСОБА_18 та трасі поруч м. Батурина Бахмацького району Чернігівської області, після чого вищевказаним автомобілем перевезла її до квартири свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де протримала декілька годин.

18.07.2014 року ОСОБА_7 , діючи згідно попередньої домовленості з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою переміщення через державний кордон України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , діючи з корисливих мотивів, використовуючи уразливий стан вищевказаних жінок, отримавши їх згоду на виїзд та працевлаштування з наданням сексуальних послуг на території Російської Федерації, приблизно о 21:00 год. перевезла останніх автомобілем «CHERY S11 QQ» д.н.з. НОМЕР_1 до залізничного вокзалу, розташованого по вул. Дзержинського, 12 в м. Бахмачі та о 22:11 год. виїхали разом з зазначеними потерпілими потягом № 078 сполученням «Ковель-Москва», де при спробі перетнути державний кордон України «Конотоп» була затримана працівниками міліції.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченої, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив вирок суду щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, призначивши покарання із застосуванням вимог статті 75 КК України, зазначивши про не доведення в суді в діях обвинувачених кваліфікуючих ознак її дій як переховування та передача; представника потерпілих, який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника, наполягаючи на законності та обгрунтованості судового рішення, а доводи апеляційної скарги надуманими; міркування прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим та просив залишити його без зміни, зазначивши про недопустимість застування вимог ст. 75 КК України з огляду на характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, за яке її засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні загалом визнала, окрім окремих кваліфікуючих ознак, таких як переховування та передача людини, а також заперечила наявність у своїх діях корисливого мотиву. При цьому, пояснила, що в Росії проживає її двоюрідна тітка, яка у м. Петропавлоськ-Камчатському має різного роду бізнес, в тому числі і готельний. На її прохання вона підшукувала їй дівчат для надання клієнтам сексуальних послуг. З цією метою вона розмістила оголошення через мережу Інтернет. Запевнила,що всім дівчатам вона пояснювала, що саме вони мають робити в Росії, роз`яснювала умови роботу та обумовлювала оплату їх послуг. Однак, заперечила той факт, що була обізнана про тяжке матеріальне становище дівчат, їх кредитні зобов`язання, а також те, що вдавалась до вмовлянь дівчат. Крім того, заперечила і той факт, що переховувала потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у дачному будинку, вказавши на те, що спочатку дівчата погодились їхати до Росії, але потім зникли на три місяці, а потім самі з нею зв`язались та сказали, що напевне вирішили їхати на заробітки. Коли вони приїхали до неї до м. Бахмача, то вона їх поселила у дачному будинку, але вони не були обмежені у пересуванні, насильно там не утримувались, ходили засмагати на річку, гуляли по селищу. Щодо ОСОБА_13 , то її вона нікому не передавала, остання добровільно погодилась з нею їхати на Камчатку, перебуваючи у Росії вона вільно ходила по місту, купувала собі речі, проходила медичне обстеження, її свободу ніхто не обмежував. Також обвинувачена запевнила, що грошових коштів за підшукування дівчат ОСОБА_20 їй не платила, всі ті кошти, що їй перераховувались вона витрачала на квитки для дівчат та купування їм необхідної білизни, косметики, а також витрати в дорозі. Ці кошти дівчата повинні були відпрацювати в подальшому.

Спростовуючи доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що в її діях відсутні такі кваліфікуючи ознаки, як передача, переховування особи та корисливість дій, що їй інкримінуються, суд послався на докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, які є допустимими і підстав сумніватися у їх достовірності по справі не встановлено.

З показань потерпілої ОСОБА_13 вбачається, що саме ОСОБА_7 з нею зв`язалась по телефону та розповіла про можливість влаштуватись на роботу з надання сексуальних послуг на Камчатці. Анна їй повідомила інформацію щодо умов роботи та оплати. Зазначила про те, що до приїзду у м. Бахмач Анна постійно їй телефонувала, захопливо розповідала про умови проживання та про те скільки грошей вона зможе заробити, наполягаючи на швидкому від`їзді до Росії. Вказала на те, що погодилась на цю роботу лише тому, що в неї була кредитна заборгованість, яку вона не могла сплатити, оскільки навчалась в університеті на контрактній формі навчання, мала сплачувати за комунальні платежі та проживання. Крім того, в неї був пригнічений стан через втрату близької людини. По приїзду в м. Бахмач її зустріла обвинувачена та на своєму автомобілі привезла у квартиру де проживала, там була її мати яка стала запевняти, що вона зробила правильний вибір, що їй там буде добре, вона матиме вихідні та вільний час. Вночі вона з ОСОБА_21 виїхали потягом до Москви, а звідти літаком на Камчатку. Там їх зустріла ОСОБА_20 , вони знову обговорили умови роботи і спочатку все було ніби непогано, однак вихідних майже не було часу на відпочинок також не було, вільного часу теж не було. Коли вони йшли у місто, то повинні були звітувати куди, за чим і не мали права затримуватись. Їх примушували постійно купувати нову білизну, а вона там не дешева, ОСОБА_20 постійно підозрювала її в тому, що вона приховує від неї гроші і зчиняла сварки з цього приводу. Паспорт їй віддали перед самим від`їздом назад на Україну, а гроші на квиток їй позичили дівчата, які там працювали. Потерпіла наполягала на найсуворішій мірі покарання для обвинуваченої.

З показань потерпілої ОСОБА_16 вбачається, що вона шукала роботу разом з подругою ОСОБА_17 побачили оголошення, що розмістила в Інтернеті обвинувачена та наступного дня зустрілися з нею в кафе. При зустрічі ОСОБА_22 їм повідомила, що робота полягає в наданні сексуальних послуг, повідомила про умови роботи та оплату праці. Вони сказали, що подумають, але ОСОБА_22 постійно їм телефонувала та підганяла, казала про те, що треба вирушати швидше, тому в середині липня 2014 року вони виїхали до м. Бахмач, де на вокзалі їх зустріла ОСОБА_7 та привезла до себе на квартиру. Вказали на те, що мати обвинуваченої запевняла їх, що вони зробили правильний вибір, що в Росії дуже гарні умови праці і що ОСОБА_20 гарна жінка. Запевнили, що ніколи б не погодились на таку роботу, якби не скрутне матеріальне становище, потребування грошей на навчання, утримання дитини та виплату кредитної заборгованості, про що було відомо ОСОБА_7 , та яка постійно говорила про те, що в Росії вони зможуть гарно заробити.

Потерпіла ОСОБА_17 у судовому засіданні в суді першої інстанції надала показання аналогічні показанням потерпілої ОСОБА_16 . Крім того, потерпіла звернула увагу, що ОСОБА_7 гарний психолог та маніпулятор, оскільки використовуючи їх скрутне з ОСОБА_16 матеріальне становище, не даючи змоги все обдумати, постійними телефонними дзвінками, наполегливо змогла їх умовити на роботу повіями.

З показань потерпілої ОСОБА_11 вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 сама з нею зв`язалась та запропонувала дуже вигідну роботу на Камчатці, на що вона обіцяла подумати. Потім обвинувачена знову їй зателефонувала та призначила зустріч, під час якої повідомила їй деталі роботи, умови проживання та оплати. На цю пропозицію вона не давала чіткої відповіді та вирішила порадитись з подругою ОСОБА_12 , якій все розповіла. Наступного разу ОСОБА_22 знову призначила зустріч, на яку вона пішла вдвох з подругою, та під час якої обвинувачена знову дуже яскраво описувала яке розкішне їх чекає життя в Росії. Вони обіцяли подумати. Але ОСОБА_22 постійно телефонувала, казала, що терміново треба їхати, що білети вже заброньовано і вони приїхали до м. Бахмача, де ОСОБА_7 їх зустріла та на своєму автомобілі відвезла на дачу, де вони проживала дві доби, чекаючи на приїзд інших дівчат. За все, що ОСОБА_23 їм купувала, продукти, білизну косметику, білети, вони повинні були відпрацювати. Вказала на те, що не погодилась би на таку роботу, якби не тяжке матеріальне становище та відсутність грошових коштів на забезпечення нормальних умов життя для своєї дитини.

Такі показання потерпілої ОСОБА_11 у судовому засіданні в суді першої інстанції підтвердила потерпіла ОСОБА_12 , як окрім іншого вказала на те, що вони з подругою вагались у прийнятті рішення, однак під натиском телефонних дзвінків обвинуваченої піддались на її умовляння. Під час їх перебування на дачі, мати обвинуваченої ОСОБА_24 запевняла їх в тому, що там їм буде дуже добре, вони зможуть заробити гроші, оскільки чоловіки там люблять українських жінок, дарують дорогі подарунки. При цьому, вказала на те, що ОСОБА_22 ще в ОСОБА_25 забрала у них паспорти та віддала лише в потязі дорогою до м. Москви. Зауважила, що погодилась на пропозицію обвинуваченої оскільки мала багато кредитів, потребувала грошей на навчання та проживання, про що знала ОСОБА_22 і під час постійних телефонних дзвінків казала про те, що погодившись на цю роботу вона вирішить свої матеріальні проблеми.

Так, показаннями потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтверджується, що обвинувачена саме переховувала їх у дачному будинку, а не просто поселила їх там для відпочинку. Те, що потерпілі мали змогу вільно пересуватись по селищу не вказує на те, що вони мали змогу піти, оскільки паспорт в них був вилучений обвинуваченою. Крім того, вони не знали, в якому селищі перебувають.

Показаннями потерпілої ОСОБА_13 підтверджується, що ОСОБА_7 передавала її жінці на ім`я ОСОБА_20 . В даному випадку висновки суду не суперечать дослідженим доказам, як про це вказує захисник.

Дійсно, передача людини означає встановлення фактичного контролю за її місцем перебування, над свободою руху та позбавлення можливості вільного пересування. З показань потерпілої вбачається, що вона пересувалась по м. Петропавловськ-Камчатський, однак, з її показань не вбачається, що це пересування було вільним. Навпаки, вона була обмежена в пересуванні, мала звітувати де була, не мала права затримуватись, а в подальшому в неї був вилучений паспорт, який їй було повернуто лише перед від`їздом. Вказуючи на те, що потерпіла мала можливість на придбання одягу, захисник не звернув уваги на те, що потерпіла вказувала на те, що білизну та одяг вони купували за наказом ОСОБА_26 , щоб не набридати клієнтам, і ніяким чином не з власної ініціативи.

Крім того, стверджуючи у своїй апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_13 отримала прибуток у 40 тисяч доларів США за час роботи повією, захисник не звернув уваги на її показання про те, що в неї не було грошей навіть на квиток додому, на який їй дали гроші дівчата, що з нею працювали.

Окрім показань потерпілих вина обвинуваченої ОСОБА_7 підтверджується і показаннями свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 в частині того, що обвинувачена купувала невідомим дівчатам нижню білизну.

Показаннями свідка ОСОБА_29 , яка підтвердила, що ОСОБА_7 пропонувала їй роботу на Камчатці, але детально не говорила якого роду буде ця робота, оскільки вона відразу відмовилась, в зв`язку з віддаленістю місця роботи від місця проживання.

Показаннями свідка ОСОБА_30 , яка вказала на те, що в неї викликало сумнів, що для роботи її дочки на Камчатці, яка повинна була бути пов`язана з рибним промислом, необхідно було купувати нижню білизну, тому після від`їзду дочки до м. Бахмача вона звернулась до правоохоронців.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав вірну юридичну оцінку показанням вказаних потерпілих та свідків, з урахуванням того, що вони були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, та правильно визнав їх допустимими доказами у кримінальному провадженні.

З мотивувальної частини вироку суду вбачається, що на підтвердження своїх висновків щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 суд керувався не лише показаннями свідків та обвинуваченої, а й іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності утворюють єдину картину подій, що відбувались, та підтверджують той факт, що ОСОБА_7 вербувала, переміщувала, переховувала, передавала людей з метою експлуатації, використовуючи уразливий стан потерпілих.

Таким чином, суд першої інстанції, у відповідності до вимог законодавства, правильно дослідив усі зібрані у кримінальному провадженні докази та дав їм належну оцінку у нарадчій кімнаті під час прийняття рішення у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів суд першої інстанції вірно прийняв до уваги дані протоколу за результатами проведення оперативно-розшукових заходів від 27.02.2014 року; даними, зібраними за результатами проведення ОРЗ, магнітний носій з якими був досліджений у судовому засіданні; протоколами за результатами проведення візуального спостереження від 27.02.2014 року, від 21.07.2014 року, від 22.07.2014 рок; даними, зібраними за результатами візуальних спостережень, магнітні носії з якими були досліджені в судовому засіданні;протоколом про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 02.06.2014 року; результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, магнітний носій з якими був досліджений у судовому засіданні; протоколами про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії візуального спостереження за особою від 07.08.2014 року; даними, зібраними за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, магнітний носій з якими був досліджений у судовому засіданні; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 27.08.2014 року, що містяться у томі четвертому кримінального провадження та достеменно підтверджують той факт, що обвинувачена ОСОБА_7 дійсно діяла дуже наполегливо по відношенню до потерпілих, яскраво описуючи картини їх майбутнього без турботливого життя, високі заробітки, наголошуючи на тому, що проживання безоплатне, в той час як це було не достовірною інформацією. При цьому, контролювала їх пересування, робила все для того, щоб вони не змогли відмовитись від її пропозиції, тиснула на них, зазначаючи про те, що необхідно терміново їхати, загалом не давала змоги потерпілим обдумати пропозицію обвинуваченої.

Крім того, з роздруківок телефонних розмов між ОСОБА_7 та громадянкою Російської Федерації на ім`я ОСОБА_31 вбачається, що перебуваючи у м. Петропавловськ-Камчатський дівчата знаходяться під постійним контролем. В той же час, з показань потерпілої ОСОБА_13 також слідує, що дівчата були під постійним контролем ОСОБА_26 або її дочки ОСОБА_32 , виходили вони тільки на певний проміжок часу, повідомляючи при цьому куди саме йдуть, через який час повернуться, а по поверненню повинні були звітувати, що придбали, чому були відсутні (в разі якщо вони затримались та повернулись не вчасно). Отже, доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_13 вільно пересувалась містом, відвідувала різні розважальні заклади та магазини суперечать зібраним у кримінальному провадженні доказам.

Також, даними документами та іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, підтверджується корисливий мотив обвинуваченої та спростовуються доводи апеляційної скарги в тій частині, що обвинувачена ОСОБА_7 не отримувала прибутку за те, що вербувала дівчат.

Відповідно до роздруківок телефонних розмов обвинуваченої, остання отримувала грошові кошти за кожну завербовану нею дівчину, а також окремо вона отримувала грошові кошти на придбання білизни для дівчат та проїзних білетів. Корисливий мотив в діях обвинуваченої підтверджується також протоколом огляду записника синього кольору від 26.09.2014 року, матеріалами до протоколу, та оглядом записника в судовому засіданні, згідно яких вбачається, що в даному записнику міститься інформація щодо номерів телефонів потерпілих, їх особистих даних, щодо вартості квитків на Москву, Камчатку, вартості білизни та витрачених на дівчат коштів, а також щодо грошових переказів; протоколом обшуку від 28.07.2014 року за місцем проживання обвинуваченої у АДРЕСА_2 , під час якого серед інших речей були виявлені аркуш паперу з рукописним записом, проїзні документи в кількості 4 штук та пластикові картки «Приватбанку», «Русский стандарт» та «Ощадбанку».

Протоколом огляду телефону Samsung Duos від 14.10.2014 року підтверджується той факт, що ОСОБА_7 постійно зв`язувалась з ОСОБА_33 щодо постачання їй дівчат для роботи повіями, щодо потреби у грошових коштах на різного роду витрати, в тому числі на харчування дівчат, їх переїзд та купівлю їм необхідних для роботи речей.

Факт перебування потерпілої ОСОБА_13 у м. Петропавловськ-Камчатський Російської Федерації підтверджується заявою потерпілої про долучення до матеріалів кримінального провадження ряду документів та самими документами, що знаходяться у томі другому кримінального провадження. Той факт, що обвинувачена ОСОБА_7 особисто доставляла потерпілу до м. Петропавловськ-Камчатський та передавала особі на ім`я ОСОБА_34 , окрім іншого, підтверджується протоколом огляду оптичного диску з додатками, згідно висновку комп`ютерно-технічної експертизи № 761 від 12.08.2014 року та фототаблицею окремих файлів, видалених з планшету «Camsung GALAXY TAB 2», де на фотознімках відображено, обвинувачену в компанії потерпілої ОСОБА_13 у приміщенні аеропорту та в салоні літака.

Вірним, на думку колегія суддів, є висновок суду першої інстанції про те, що згода потерпілих на зайняття проституцією була не добровільною, а вимушеною, зумовленою уразливим становищем внаслідок збігу об`єктивних тяжких особистих обставин, що істотно обмежувало їх у можливості вільного вибору, та не відповідало їх справжнім інтересам. Саме сукупність таких обставин і була вміло використана ОСОБА_7 для впливу на волю потерпілих з метою їх подальшого вербування, переміщення, переховування, передачі з метою експлуатації.

Колегія суддів вважає встановленим і доведеним той факт, що інкриміновані їй діяння ОСОБА_7 здійснювала за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, що підтверджується, як показаннями потерпілих і свідків, так і зібраними у кримінальному провадженні доказами, що були ретельно досліджені під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Так, під переховуванням слід розуміти обмеження фізичних контактів людини з іншими особами , особливо із представниками правоохоронних органів, що може проявлятись як у наданні приміщення для перебування так і у примусовому позбавленні, а під передачею людини слід розуміти вчинення дій, пов`язаних із переходом контролю над людиною від однієї особи до іншої. Зібраними під час досудового розслідування, дослідженими та перевіреними в суді першої інстанції доказами, доводяться вказані обставини в повному обсязі з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника в тій частині, що в діях ОСОБА_7 відсутні такі кваліфікуючі ознаки, як переховування та передача особи не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються показаннями потерпілих та зібраними у кримінальному провадженні доказами.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченої ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за частиною другою статті 149 КК України, як умисні дії, які виразились у вербуванні, переміщенні, переховуванні, передачі людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, вчиненими щодо кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При обранні обвинуваченій ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно врахував характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, особу винної що за місцем проживання характеризується формально посередньо, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, має на утриманні неповнолітнього сина, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась. Прийняв до уваги обставини, що пом`якшують покарання наявність на утриманні неповнолітньої дитини та те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, які його обтяжують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується, що виправлення ОСОБА_7 дійсно можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому, призначене покарання вважає достатнім і необхідним для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, і не вбачає підстав для його пом`якшення, як про це йдеться в апеляційній скарзі захисника.

Такими, що не можуть бути прийняті до уваги, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 щиросердно розкаюється у вчиненому і суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано не визнав це пом`якшуючою вину обставиною та не врахував під час визначення міри покарання.

Щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність. В даному випадку, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про те, що обвинувачена повністю не розкаялась у вчиненому, що вказує на її не усвідомлення наслідків вчиненого нею кримінального правопорушення. Так, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що поведінка обвинуваченої під час досудового розслідування та судового розгляду жодним чином не свідчить про її каяття, а тому, суд першої інстанції вірно не визнав це пом`якшуючою обставиною.

Наразі, колегія суддів не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та зміни вироку колегії суддів суду першої інстанції у зв`язку з суворістю призначеного ОСОБА_7 покарання, оскільки не вважає обране їй покарання занадто жорстоким за пред`явленим обсягом обвинувачення з врахуванням даних про особу обвинуваченої та думки потерпілих у кримінальному провадженні.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченої судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_35 ОСОБА_36 ОСОБА_37