Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/372/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

перекладача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0008439 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді, республіка Грузія, грузина, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимий:
- 20.10.2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ст. 70 ч.1 КК України, на 3 роки позбавлення волі,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Також, стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави 589 грн. 68 коп. судових витрат та на користь потерпілих ОСОБА_7 35849 грн.; ОСОБА_12 40000 грн., ОСОБА_13 1305 грн.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази по справі, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, за таких обставин:

06.10.2014 року приблизно о 13.00 год., ОСОБА_10 , біля магазину "Бістро» по вул. Автолюбителів 1, в м. Кіровограді діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом розбиття правого переднього пасажирського скла, викрав з салону автомобіля марки «Chevrolet Lacetti", номерний знак НОМЕР_1 , майно, що належить потерпілому ОСОБА_7 , чим спричинив матеріальну шкоду останньому на загальну суму 30 649 гривень. З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 08.10.2014 року приблизно в 15 год.10 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи за адресою: м. Кіровоград, вул. Зінченка, 2а, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом розбиття правого переднього пасажирського скла, викрав з салону автомобіля марки «Lada Kalina», номерний знак НОМЕР_2 , майно, що належить ОСОБА_12 , чим спричинив матеріальну шкоду останньому на загальну суму 36480, 62 гривень. З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, 09.10.2014 року приблизно 18 год. 45 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні магазину «Дзеркальний», що розташований за адресою м. Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 84, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, викрав куртку марки GRS, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_13 на загальну суму 1 305 гривень. З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий, яким обвинуваченому призначити більш суворе покарання. Мотивуючи апеляційну скаргу, вказав, що судом не враховано того, що ОСОБА_10 раніше судимий за аналогічні злочини, спричинив йому матеріальну та моральну шкоду, яка не відшкодована.

Заслухавши доповідача, думку потерпілого та його представника, які просили призначити максимальне покарання визначене санкцією статті закону, прокурора який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_7 та просив її задовольнити, захисника і обвинуваченого, який в дебатах та в останньому слові просив залишити вирок суду без змін, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасуванню, з таких підстав.

Провівши під час апеляційного розгляду судове слідство в межах допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів, що характеризують його особу, колегія суддів дійшла висновку, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, за обставин, встановлених вироком є правильним, оскільки ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному досліджені доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та правильно оцінених судом.

Враховуючи те, що ніким із учасників судового розгляду юридична кваліфікація інкримінованого ОСОБА_10 правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та вина у його вчиненні не оспорюється, колегія суддів апеляційного суду не входить в обговорення доведеності вини засудженого, та вважає, що суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_10 , та правильно кваліфікував дії останнього за ст. 185 ч. 2 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно.

Відповідно до ст.409 КПК України підставами для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто призначення судом такого покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість.

При призначенні покарання ОСОБА_10 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, вірно врахував тяжкість вчиненого правопорушення, який відноситься до категорії середньої тяжкості, як особа обвинувачений характеризується позитивно, працював водієм, раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена. Належно враховано також обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання, з чим повністю погоджується колегія суддів.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців є достатнім та необхідним для перевиховування обвинуваченого.

Призначаючи остаточне покарання за ч. 4 ст. 70 КК України, суд першої інстанції належним чином не врахував кількість вчинених обвинуваченим умисних кримінальних правопорушень, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, та призначив покарання, яке за своїм розміром не відповідає тяжкості вчинених злочинів, особі винного та не є достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Так, на думку колегії суддів, дане покарання є занадто м`яким для виправлення та перевиховування обвинуваченого, оскільки судом першої інстанції неналежно та не в повній мірі враховано особу ОСОБА_10 . Зокрема, останній має непогашену судимість за вчинення аналогічного, корисливого злочину, а також судимість за злочин у сфері обігу наркотичних засобів. Крім того, обвинувачений вчинив три епізоди злочину середньої тяжкості, завдані матеріальні збитки не відшкодував, не одружений, на утриманні дітей не має, зареєстрований в м. Луганськ, але за місцем реєстрації не проживає.

Також, колегія суддів враховує, що ОСОБА_10 переїхав до м. Кіровограда у зв`язку антитерористичною операцією за місцем його реєстрації та проживання м. Луганська, не зважаючи на те, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів за попереднім місцем проживання за вчинення аналогічних злочинів, обвинувачений продовжив вчиняти злочини у м. Кіровограді, на шлях виправлення не став, не займався суспільно-корисною працею, утриманців не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Колегія суддів погоджується з встановленими судом першої інстанції обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме щире каяття, а також з відсутністю обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Урахувавши, обставини справи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_10 , обставини, що пом`якшують покарання, вартість викраденого, яука є значною, а також те, що обвинувачений вчинив декілька епізодів кримінальних правопорушень, думку потерпілого ОСОБА_7 , якому заподіяно значну матеріальну шкоду та який наполягав на призначенні більш суворого покарання передбаченого санкцією статті закону, колегія суддів, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, так як інші більш м`які види покарання, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України не забезпечать виправлення ОСОБА_10 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Остаточне покаранні обвинуваченому ОСОБА_10 призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів, призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, терміном 3 роки, та остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України терміном 4 роки 6 місяців, з реальним його відбуванням в умовах ізоляції від суспільства, буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами, а також буде законним і справедливим.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне, вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 скасувати, постановивши новий вирок.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419-420 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 лютого 2015 року щодо ОСОБА_10 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.10.2014 року та шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно до відбуття призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

В решті вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту його проголошення а обвинуваченим - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4