Справа № 182/2158/15-к
Провадження № 1-кп/0182/397/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2015 р. за № 0000288 стосовно неповнолітньої
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської обл.., українки, громадянки України, проживаючої та зареєстрованої у АДРЕСА_1 , з освітою 8 кл., учениці 9-го класу КЗ «НЗОШ № 10», не одруженої, раніше не судимої,
за вчинення суспільно-небезпечного діяння, відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
законного представника потерпілої ОСОБА_6
неповнолітньої ОСОБА_3
законного представника неповнолітньої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника служби у справах дітей
міськради ОСОБА_9
представника КМСД ОСОБА_10 ,
в с т а н о в и в :
Неповнолітня ОСОБА_3 , яка не досягла віку кримінальної відповідальності, 28 січня 2015 р. приблизно о 20-00 год., разом з неповнолітніми особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, знаходилися на пустирі в районі КЗ «НЗОШ №6» по вул. Електрометалургів в м. Нікополь Дніпропетровської області, де зустрілися з неповнолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою в них стався конфлікт, який виразився у взаємних образах та спричинені тілесних ушкоджень, де у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належало неповнолітній ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 під приводом того, щоб у ОСОБА_5 під час бійки не вимазалася зимова куртка та не розбився мобільний телефон «Самсунг», взяла собі на зберігання вказані речі. Після цього, під час нанесення неповнолітніми особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , умисно таємно з корисливих мотивів викрала мобільний телефон «Самсунг» вартістю 140 грн., з сім карткою оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 15 грн., на рахунку якої були відсутні грошові кошти та зимову куртку, вартістю 450 грн., які належали неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 , чим заподіяла їй матеріальну шкоду на загальну суму 605 грн.
В діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні ОСОБА_3 , не заперечуючи факт вчинення суспільно-небезпечного діяння, пояснила, що взимку 2015 р. вона зі своєю знайомою ОСОБА_11 гуляла в районі вул.. Некрасова в м. Нікополь. Там вони зустріли ще двох дівчаток ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . Всі разом вони поїхали на вул.. Жуковського, де проживає ОСОБА_14 . Дівчата зустріли потерпілу ОСОБА_5 , яку вона раніше не знала. Між потерпілою і ОСОБА_15 виникла сварка, і на пустирі біля школи ОСОБА_15 почала бити потерпілу. Щоб ОСОБА_5 не вимазала куртку, вона запропонувала віддати їй куртку. ОСОБА_5 погодилася і сама зняла куртку і віддала їй. Потім ОСОБА_5 віддала їй і телефон, щоб той не розбився у ході бійки. На деякий час вона відходила від місця, де була бійка, коли повернулася, то потерпіла була напівроздягнена. Коли вона відходила, по зняла свою куртку, наділа куртку ОСОБА_5 , а зверху свою куртку, телефон був у кармані куртки. Після бійки потерпіла ОСОБА_5 просила повернути їй речі куртку, телефон, вона відповіла, що у неї нічого немає і поїхала додому. Телефон на наступний день вона продала на Центральному ринку, а куртку видала працівникам міліції. У вчиненому вона розкаюється. Просить не направляти її до спеціального навчального закладу.
Законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 її мати ОСОБА_7 показала, що вона проживає з трьома доньками. ОСОБА_16 середня донька. Останнім часом у неї дійсно відносини з ОСОБА_16 не складаються, хоча з іншими доньками проблем немає. ОСОБА_16 часто пропускає школу без поважних причин. Вона інколи сама відводить доньку у школу, але та після 2-3 уроків уходить зі школи. Буває, що ОСОБА_16 не ночує вдома, але вона знає, де донька знаходиться. Викрадену куртку вона не бачила, побачила, коли приїхали працівники міліції. Просить не направляти ОСОБА_16 до спеціального навчального закладу, т.я. її поведінка покращилася. Донька планує закінчити 9 кл. і далі навчатися у професійному ліцеї. Усвідомлює, що дійсно не змогла належним чином здійснювати нагляд за ОСОБА_16 , яка знову вчинили суспільно-небезпечне діяння.
Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_3 перебуває на обліку у службі, т.я. надійшла скарга зі школи про пропуск занять без поважних причин, конфлікти з однокласниками, вчителями. Також щодо неповнолітньої були застосовані примусові заходи виховного характеру. З неповнолітньою і її матір`ю неодноразово проводилися бесіди, але належних висновків ОСОБА_16 не зробила. Матір вона не слухає, школу продовжує прогулювати. Вважає, що неповнолітня потребує направленню до спеціальної навчально-виховної установи.
Представник кримінальної міліції у справах дітей Нікопольсокого МВ ОСОБА_17 також показав, що ОСОБА_3 перебуває на обліку у КМСД, т.я. до неї застосовані примусові заходи виховного характеру передача під нагляд матері. Мати з цим не справляється, належний нагляд і контроль за поведінкою неповнолітньої не здійснює. Зі слів педагогів, ОСОБА_3 продовжує прогулювати уроки у школі. Вважає, що лише направлення до спеціальної навчально-виховної установи допоможе виправитися ОСОБА_3 , отримати освіту і професію.
Крім того, факт вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння підтверджується показаннями потерпілої, матеріалами кримінального провадження.
Потерпіла ОСОБА_5 показала, що знала ОСОБА_12 , влітку 2014 р. у них ні з чого виник конфлікт і ОСОБА_14 її побила. Наприкінці січня 2015 р. вона не пішла у школу, а поїхала у м. Нікополь. По телефону вона домовилася зустрітися з ОСОБА_18 , щоб домовитися. Коли вони розмовляли, підбігла ОСОБА_15 і почала її бити. Інші дівчата сказали, щоб всі відійшли. Вони пішли на пустир біля школи. Там у неї потребували передати куртку і телефон ОСОБА_16 , щоб куртка не вимазалася, а телефон не розбився. Вона спочатку не хотіла цього робити, потім все ж передала ці речі. ОСОБА_15 била її, а потім потребувала роздягтися. Вона злякалася і зняла кофту, сорочку, штани, ОСОБА_15 зняла з неї бюстгальтер. Юля знімала це на відео. Потім дівчата її відпустили і вона одяглася. Просила повернути їй куртку і телефон, але дівчата сказали, що нічого не брали. При цьому була присутня і ОСОБА_16 . Потім ОСОБА_16 і ОСОБА_19 пішли додому, а ОСОБА_15 ще тривалий час не відпускала її, додому вона повернулася приблизно о 3 годині.
Законний представник потерпілої ОСОБА_6 показав, що 28 січня 2015 р., коли він прийшов з роботи, доньки вдома не було. Він намагався їй подзвонити, але вона не відповідала. Приблизно о 19-30 20 год. він додзвонився і донька сказала, що вже йде додому. Оскільки донька не прийшла, він знову почав їй дзвонити, але телефон був поза зоною зв`язку. Він кілька раз виходив виглядати доньку, а потім, т.я. вже було пізно, задрімав. Посеред ночі він прокинувся і пересвідчився, що донька була дома і вже спала. Він не став її будити. Вранці, коли він побачив у доньки тілесні ушкодження, вони поїхали у міліцію. Їм повернули куртку. Хоча вартістю телефону не відшкодована, претензій він не має.
Згідно довідок (а.п. 1, 14) встановлена вартість викрадених у потерпілої речей куртки 450 грн., телефону 140 грн. Відповідно до протоколу від 05.02.3015 р. ОСОБА_7 добровільно видала куртку темно-зеленого кольору і пояснила, що цю куртку принесла її донька ОСОБА_3 (а.п. 29-31), вказану куртку повернуто ОСОБА_6 під розписку (а.п. 27). В ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_3 у присутності законного представника, захисника на місці розповіла та показала обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння (а.п. 72-77).
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Суспільно-небезпечне діяння, вчинене неповнолітньою ОСОБА_3 має вірну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Ст. слідчий СВ Нікопольського МВ (з обслуговування м. Нікополя та Нікопольського р-ну) ГУ МВС України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_20 за погодженням зі ст.. прокурором Нікопольської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування до неповнолітньої примусових заходів виховного характеру, посилаючись на те, що вона на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність і просить застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення неповнолітньої до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків на строк три роки.
Дослідивши зібрані по справі докази суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню і до неповнолітньої ОСОБА_3 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру.
Обираючи вид примусових заходів виховного характеру, суд враховує всі обставини справи, особу неповнолітньої, яка навчається у КЗ «НЗОШ № 10», де характеризується незадовільно, оскільки прогулює заняття, має конфлікти з однокласниками, вчителями, перебуває на внутрішкільному обліку у зв`язку з девіантною поведінкою.
Також суд враховує її вік, стан здоров`я, що вона здорова, умови життя та виховання, що вона виховується у неповній сім`ї з матір`ю, яка не має впливу на неповнолітню, хоча за місцем проживання створені належні умови для проживання, навчання, що вона вийшла з-під контролю матері, не піддається виховному впливу. Також суд враховує те, що ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 05.01.2015 р. за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України до ОСОБА_3 вже застосовувались примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і передачі під нагляд матері строком на один рік, але ці заходи виховного характеру не дали належного результату і ОСОБА_3 знову вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Враховуючи всі зазначені обставини по справі, думку представників служби у справах дітей Нікопольської міськради, КМСД, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення неповнолітньої до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків - до професійного училища соціальної реабілітації, оскільки вона не може бути виправленою шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру, при цьому суд також враховує, що за станом свого здоров`я ОСОБА_3 може бути направлена у такі установи, а також те, що 14-ть років їй виповниться 22.07.2015 р. .
Речовий доказ викрадену куртку необхідно залишити потерпілій.
На підставі наведеного, керуючись ст.. 105 КК України, ст. 497, 501 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Застосувати до ОСОБА_3 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення неповнолітньої до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків - направлення до професійного училища соціальної реабілітації строком на 2 (два) роки.
Речові докази - куртку - залишити потерпілій
На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом 30 днів з моменту її проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1