Ухвала іменем україни 14 серпня 2014 року

м. Київ Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Лагнюка М. М.,

суддів:
Літвінова Є. В., Суржка А. В.,

з участю прокурора Голюги В. В.,

засудженого ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні
кримінальну справу за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_1 на ухвалу
Апеляційного суду Харківської області
від 21 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Нововодолазького районного
суду Харківської області від 19 лютого
2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, раніше неодноразово судимого,
останній раз: 19.10.2011 року Московським
районним судом

м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 2 (два) роки,

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців з
конфіскацією майна, яке є його
власністю.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК
України з урахуванням вироку
Московського районного суду м. Харкова
від 19.10.2011 року шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим,
ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у
виді позбавлення волі на строк 7 (сім)
років 6 (шість) місяців з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянку України, в силу ст. 89 КК

України такої, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 7 (сім) років з конфіскацією майна,
яке є її власністю.

Вироком вирішено питання про стягнення
судових витрат та про речові докази.

Згідно з вироком суду, 24 вересня 2011
року близько 00 год.

10 хв., ОСОБА_2 перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, знаходилась у
тамбурі електропоїзду № 6681
сполученням «Харків-Красноград», де
між нею та потерпілим ОСОБА_3 виник
словесний конфлікт. Під час даного
конфлікту вона висловлювалась
нецензурною лайкою в сторону
потерпілого та наносила йому удари
руками та ногами по різним частинам
тіла. У цей час в тамбур зайшов ОСОБА_1,
котрий також знаходився у алкогольному
сп'янінні та розцінив дії ОСОБА_3, як
образу ОСОБА_2 і також став наносити
потерпілому удари кулаками в обличчя
та тулуб, при цьому висловлюючись в
його сторону нецензурною лайкою. У ході
цього конфлікту ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
побачивши, що в руках ОСОБА_3
знаходиться мобільний телефон, за
попередньою змовою між собою з метою
заволодіння чужим майном, із
застосуванням насильства,
небезпечного для життя та здоров'я,
напали на потерпілого ОСОБА_3, при цьому
ОСОБА_1 ззаду правою рукою здавив шию
потерпілого, а лівою надавлював на очі,
намагаючись виштовхнути потерпілого з
тамбуру вагону у відкриті двері.

У той час, ОСОБА_2, знаходячись перед
ОСОБА_3, застосовуючи фізичне
насильство, розтиснула його руки та
вирвала у нього мобільний телефон
марки «Nokia» модель «E 71 Star TV, вартістю 474,
4 гривень, з флеш картою вартістю 50
гривень.

Також у процесі нанесення тілесних
пошкоджень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зірвали з
плеча ОСОБА_3 барсетку, у котрій
знаходились грошові кошти на суму 240
гривень, стилус до мобільного телефону
вартістю 20 гривень, навушники до
мобільного телефону та перепустка на
роботу.

Коли ОСОБА_3 намагався втекти від
засуджених, вони наздогнали його у
вагоні електропоїзду та продовжили
наносити удари. Потерпілому були
спричинені легкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 21 березня 2014 року вирок
місцевого суду змінено. Стягнуто з
ОСОБА_1 витрати, понесені за проведення
судово-товарознавчої експертизи в
дольовому порядку в сумі 100 грн.

Цей же вирок стосовно ОСОБА_2,
засудженої за ч. 2 ст. 187 КК України
скасований, а провадження по справі
закрито у зв'язку з її смертю.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
просить ухвалу апеляційного суду
скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд.

В обґрунтування касаційної скарги
зазначає, що судом першої інстанції
справа не була вивчена в повному об'ємі,
не були допитані ключові свідки і
потерпілий, ряд заявлених клопотань
залишено без розгляду. Так, в судовому
засіданні ним було заявлено клопотання
про причетність до скоєння злочину
ОСОБА_4, як співучасника, але в
порушення вимог КПК України 1960 року
місцевий суд не викликав та не допитав
даного свідка. Крім того, судом у вироку
вказано, що був допитаний потерпілий,
але це не відповідає дійсності. Вказує,
що умислу на відкрите заволодіння
чужого майна у нього не було, а отже і
кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 187 КК
України є невірною.

Заслухавши доповідь судді, засудженого
ОСОБА_1, який підтримав касаційну
скаргу, просив скасувати ухвалу
апеляційного суду, а справу направити
на новий апеляційний розгляд,
прокурора, яка заперечувала проти
задоволення касаційної скарги, просила
ухвалу апеляційного суду залишити без
зміни; обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 398 КПК України 1960 року
в суді касаційної інстанції підставами
для скасування або зміни вироку,
ухвали, постанови є істотне порушення
кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування
кримінального закону, невідповідність
призначеного покарання тяжкості
злочину та особі засудженого.

Як видно зі змісту касаційної скарги
засудженого

ОСОБА_1, останній хоча і посилається на
істотні порушення кримінально -
процесуального законодавства проте
наводить доводи щодо невідповідності
висновків суду фактичним обставинам
справи, тоді як перевірка цих обставин
до повноважень касаційного суду
законом не віднесена.

Згідно з положеннями ст. 367 КПК України
1960 року перегляд справ з підстав
однобічності або неповноти дізнання,
досудового чи судового слідства,
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи віднесено
до компетенції апеляційного суду.

Разом з тим, перевіркою матеріалів
справи встановлено, що висновки суду
про доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
187 КК України, підтверджується
сукупністю достатніх, допустимих та
відносних доказів, досліджених судом з
достатньою повнотою, їм дана об'єктивна
оцінка, зокрема :

- показанням потерпілого ОСОБА_3, з яких
убачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'янніня в тамбурі електропоїзду
напали на нього та наносили йому удари
кулаками в обличчя та тулуб,
висловлювались нецензурною лайкою,
погрожували викинути його з
електропоїзду. Також

ОСОБА_1 правою рукою обхватив його за
шию і почав душити, чим обмежив його
рух, також давив на очі, від чого він
погано бачив те, що відбувається, а в
цей момент ОСОБА_2 вихватила у нього з
рук мобільний телефон. Крім того,
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зірвали з його плеча
барсетку;

- показанням свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з
яких убачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
тамбурі електропоїзду кричали на
ОСОБА_3, били його кулаками по обличчю;

- показанням свідка ОСОБА_4, з яких
убачається, що він бачив як в тамбурі
електропоїзду виникла сварка, в ході
якої ОСОБА_2, а в подальшому і ОСОБА_1
почали бити ОСОБА_3, погрожували йому,
що виникнуть з вагону електропоїзду
при цьому вихвативши у потерпілого з
рук мобільний телефон;

- протоколу виїмки у ОСОБА_1 мобільного
телефону, барсетки;

- висновку судово-медичної експертизи,
з якого вбачається, що потерпілому
ОСОБА_3 були заподіяні легкі тілесні
пошкодження.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає,
що судом першої інстанції обґрунтовано
були покладені вказані докази в основу
обвинувального вироку і за
встановлених судом фактичних обставин
дії

ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КК України
кваліфіковані правильно.

Не погоджуючись з вироком суду
засудженим подана апеляція, в якій
наводились доводи, у тому числі і
аналогічні доводам його касаційної
скарги.

Апеляційний суд в межах повноважень та
в порядку визначеному ст. 365 КПК
України 1960 року розглянув у повному
обсязі доводи апеляцій, визнав ці
доводи, з наведенням в ухвалі
відповідних мотивів, безпідставними.

Висновки апеляційного суду належним
чином мотивовані. Вважати ці висновки
необґрунтованими чи сумнівними
підстав немає. Ухвала апеляційного
суду відповідає вимогам ст. 377 КПК
України 1960 року.

Доводи засудженого ОСОБА_1 про те, що в
судовому засіданні не був допитаний
потерпілий спростовуються матеріалами
справи, а саме протоколом судового
засідання ( т. 2 а.с. 144), з якого
вбачається, що в ході судового слідства
потерпілий ОСОБА_3 був допитаний та
надав пояснення по суті справи.

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону або
неправильного застосування
кримінального закону при розгляді
справи судами першої та апеляційної
інстанцій, судом касаційної інстанції
не виявлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, пунктами
11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення»
КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської
області від 21 березня 2014 року стосовно
ОСОБА_1 залишити без зміни.

Судді:

Лагнюк М. М. Літвінов
Є. В.
Суржок А. В.