У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
липня 2008 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:

головуючого
- Вотьканича Ф.А.,

суддів
- Дорчинець С.Г. і Дідика В.М.,

за
участю прокурора - Фрицюк В.В.,

засудженого
- ОСОБА_1 і його захисника - ОСОБА_2

потерпілих
- ОСОБА_3 і ОСОБА_4

розглянув
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями потерпілих
ОСОБА_4, ОСОБА_3, а також помічника прокурора м. Ужгорода на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 24 квітня 2008 року,
яким

ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Дніпропетровська, мешканця АДРЕСА_1
громадянина України, не судимого, -

засуджено
за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням
іспитового строку 1 рік.

Запобіжний захід щодо до вступу вироку в
законну силу постановлено залишити підписку про невиїзд.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілої
ОСОБА_4 20000 грн. моральної та 8178 грн. 44 коп. матеріальної шкоди. Також
постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_3 10000 грн.
моральної та 187 грн. 06 коп. матеріальної шкоди.

Питання речових доказів вирішено відповідно
до ст.81 КПК України.

Як визнав доведеним суд першої
інстанції,ОСОБА_1. 13 грудня 2007 року біля 19 год. 40 хв., керуючи автомобілем
«ВАЗ-21093»НОМЕР_1 рухаючись по вул. Минайській в АДРЕСА_2 не своєчасно
застосував екстрене гальмування транспортного засобу внаслідок чого вчинив
наїзд на пішоходів ОСОБА_4 і ОСОБА_3, які переходили дорогу по пішохідному
переходу, спричинивши останнім тілесні ушкодження, відповідно, тяжкі та середньої
тяжкості тілесні ушкодження.

У апеляції потерпілої ОСОБА_4 порушується питання про скасування вироку.

Апеляцію
потерпіла мотивує тим, що призначене ОСОБА_1. покарання не відповідає ступеню
тяжкості вчиненого ним злочину. Крім того, суд при розв'язанні цивільного
позову задоволив його тільки в частині відшкодування шкоди з ОСОБА_1 і
необґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині стягнення матеріальної
та моральної шкоди з власника джерела підвищеної небезпеки - СП ТОВ
«Фем-Інвест».

Аналогічні
обставини містяться і у апеляції потерпілого ОСОБА_3

В апеляції
прокурора також порушується питання про скасування вироку у зв'язку з
невідповідністю призначеного ОСОБА_1. покарання ступеню тяжкості вчиненого ним
злочину.

Заслухавши
доповідь судді, промови прокурора, потерпілих, які підтримали подані ними
апеляції, пояснення засудженого і його захисника про законність і
обґрунтованість вироку, дослідивши матеріали кримінальної справи, обговоривши
доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляції підлягають до задоволення
з таких підстав.

Висновки органів досудового слідства щодо
фактичних обставин справи та правильності кваліфікації дій ОСОБА_1 в судовому
засіданні ніким з учасників не оспорювались, а тому ці обставини, згідно вимог
ч.1 ст.365 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину за який його засуджено, підтверджується
зібраними у справі доказами, яким суд дав належну оцінку після дослідження їх у
судовому слідстві.

Всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов обгрунтованого
висновку про винність ОСОБА_1 в порушенні правил безпеки дорожнього руху та
експлуатації транспорту особою, яка
керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньох тяжкості і тяжкі
тілесні ушкодження та правильно кваліфікував ці його дії за ч.2 ст.286 КК
України.

Призначаючи
покарання засудженому, суд
в повній мірі врахував обставини справи та дані про його особу, зокрема й
ті, на які вказується в апеляції прокурора.

Разом з тим, колегія суддів відмічає, що у суд першої інстанції не
мотивував у своєму рішенні відмову у
задоволенні цивільних позовів потерпілих, заявлених до СП ТОВ «Фем-Інвест».

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.

Як убачається з матеріалів справи СП ТОВ «Фем-Інвест» є власником
автомобіля марки «ВАЗ-21093» 040-35 РЕ (свідоцтво про реєстрацію транспортного
засобу НОМЕР_2 від 2.04.2002 року), а ОСОБА_1. перебував з вказаним
підприємством в трудових стосунках.

Таким чином суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у стягненні
матеріальної і моральної шкоди на користь потерпілих з СП ТОВ «Фем-Інвест», як
власника джерела підвищеної небезпеки.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд ,-

ухвалив:

апеляції помічника прокурора м.
Ужгорода, потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_3 задовольнити. Вирок Ужгородського
міськрайонного суду від 24 квітня 2008 року щодо ОСОБА_1 в частині розв'язання
цивільних позовів потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_3 скасувати, а справу в цій
частині направити до суду першої інстанції в порядку цивільного
судочинства.

В
решті вирок залишити без змін.

Судді: