Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
19 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Секретаря судових засідань ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 23 січня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000137 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше судимої 19.07.2007 року вироком Сарненського районного суду Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на три роки три місяці позбавлення волі, яка обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

За вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 23 січня 2015 року ОСОБА_5 засуджена за ч.2 ст.185 КК України на два роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, з покладанням обов`язків, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України.

ОСОБА_5 визнана винною та засуджена за те, що, будучи раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, 20.08.2014 приблизно о 09 год. 40 хв., знаходячись на території залізничного вокзалу станції Сарни, Львівської залізниці в м.Сарни, Рівненської області, повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрала належний ОСОБА_7 велосипед марки «Аіст» синього кольору вартістю 1145, 90 грн., який ОСОБА_7 залишив без нагляду поблизу каси продажу квитків на приміські дизель-поїзди.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі заступник прокурора Рівненської області, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину та кримінально правову оцінку її діянь, вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд при постановленні вироку від 23.01.2015 року стосовно ОСОБА_5 не дотримався вимог ч.4 ст.67 КК України та неправомірно врахував кваліфікуючу ознаку злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, як обтяжуючу відповідальність обставину рецидив злочину. Вказує, що суд, звільняючи від відбування покарання ОСОБА_5 з випробуванням та покладенням на засуджену обов`язків, передбачених ст.76 КК України, неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність в частині визначення назви органу, на який покладено контроль за поведінкою обвинуваченої-кримінально виконавча-система, а не кримінально-виконавча інспекція. Просить вирок суду змінити, виключити з мотивувальної частини вироку обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину, відповідно до п.п.3,4 ст.76 КК України покласти на звільнену від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 наступні обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, в решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача ОСОБА_1 , доводи прокурора ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин ґрунтуються на досліджених в порядку ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні доказах і сторонами не оспорюються.

Кваліфікація дій обвинуваченої за ч.2 ст.185 КК України, є вірною, що не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора.
Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність виключення з вироку щодо ОСОБА_5 такої обставини, що обтяжує її покарання, як рецидив злочину - заслуговють на увагу.
Згідно ч.4 ст.67 КК України та п.19 постанови Пленуму Верховного суду України від 4 червня 2010 року №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані судом за ч.2 ст. 185 КК України, тобто як крадіжка, вчинена повторно, а тому, в порушення ст.67 КК України, суд першої інстанції, при визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , безпідставно врахував рецидив злочинів, як обставину обтяжуючу покарання, тому вказана вказівка підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку.
Також в апеляційній скарзі прокурора вірно зазначено, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність в частині визначення назви органу, на який покладено контроль за поведінкою обвинуваченої-кримінально виконавча-система, а не кримінально-виконавча інспекція.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може покласти на засудженого такі обов`язки: попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції; пройти курс лікування від алкоголізму, наркоманії або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб. Контроль за поведінкою таких засуджених здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що допущена судом у резолютивній часині вироку помилка, підлягає виправленню в апеляційному порядку.
Покарання обвинуваченій призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, та є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів.
Керуючись ст.ст.404, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 23 січня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000137 стосовно ОСОБА_5 , - змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочину.
Змінити у резолютивній частині вироку слова кримінально виконавча система на кримінально-виконавча інспекція
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу учасниками судового розгляду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3