Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/133/15

ВИРОК
іменем України
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
11.09.2014 року близько 12 години ОСОБА_4 , знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , після спільного розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_5 , дочекавшись коли останній заснув та реалізовуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, із комоду викрала планшетний комп`ютер DEX IP 700 в корпусі чорного кольору, вартістю 204 грн. та мобільний телефон «Nokia» 101 в корпусі рожевого кольору, вартістю 210 грн., які належали ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись майном на свій власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 414 грн.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю. Обвинувачена та потерпілий не оспорювали фактичні обставини вчиненого злочину, в зв`язку з чим, за згодою всіх учасників кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюють ся, при цьомусуд переконався, що обвинувача та потерпілий цілком розуміють положення, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, і наслідки на право оскарження вироку, визначені ч. 2 ст. 394 КПК України.
3 урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 , доведена повністю і її дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, є визнання вини.
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При призначені виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 50 та ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого, дані про особуобвинуваченої, яка не заміжня, не працевлаштована, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується формально, раніш судима.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, а також для запобігання вчинення нею нових злочинів, буде покарання у вигляді позбавлення волі.
Крім того, оскільки ОСОБА_4 вчинила злочини в період знаходження на іспитовому строку за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.05.2014 року, то суд призначає остаточне покарання у відповідності до ст. 71 КК України, а саме, шляхом часткового складання покарань.
При цьому, зважаючи на те, що обвинувачена має постійне місце проживання в м. Харкові, раніш від органів досудового розслідування та суду не ухилялась, суд вважає можливим, до набрання вироком чинності, не обирати ОСОБА_4 запобіжнийзахід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.05.2014 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 293 грн. 40 коп.
Речові докази у справі, після набрання вироком чинності, залишити у володінні власника.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1