Справа № 11-488,
Головуючий в 1-й інстанції Палінчак О.М.
Категорія: ст.ст.186 ч.5, 15 ч.1, 115 ч.1, 263 ч.1 КК
України Доповідач Дуфнік Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2008 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Хмельницької області у складі:

головуючого - судді
Дуфнік Л.М.,

суддів Лінника П.О., Матущака М.С.,

з участю прокурора
Колчинського
Г.С.,

захисника ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому кримінальну справу за
апеляціями засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах захисника ОСОБА_2 на вирок
Хмельницького міськрайонного суду від 30 травня 2008 року.

Цим
вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця с.Купка Глибоцького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, співробітника незалежної спілки
підприємців, не судимого, -

засуджено:

- за ст. 186 ч.5 КК України до 8
років позбавлення волі з
конфіскацією всього
належного йому на праві власності майна, за виключенням житла,

- за ст.ст.15 ч.1,
115 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі,

- за ст.263 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК
України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне
покарання призначено у вигляді 8 років позбавлення волі з
конфіскацією всього належного йому на праві
власності майна, за виключенням
житла.

Строк відбування
покарання ОСОБА_1 постановлено обчислювати
з 30 травня 2008 року, зарахувавши в цей строк час
перебування його під вартою з 27 вересня 2005 року до 29 травня 2008 року включно.

Запобіжний захід засудженому до
вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну
шкоду в сумі 10000 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.81 КПК
України.

Стягнуто з ОСОБА_1 судові
витрати по справі в сумі 5084 грн. 66 коп.

Згідно з вироком суду
ОСОБА_1 засуджено за те, що він всередині червня 2003
року в денний час за попередньою змовою з
невстановленими досудовим слідством особами, за житловим багатоповерховим
будинком АДРЕСА_2, з погрозою застосування фізичного насильства, відкрито
викрав у ОСОБА_3, який, побоюючись застосування
насильства , не чинив опір, 8 відеотюнерів для супутникових систем телебачення «Сіменс» та «Грюндік» вартістю 2049
грн. за одиницю, а всього на суму 16 392 грн., 4 відеомагнітофони «Акай» та «Соні» вартістю
1000 грн. за одиницю, а всього на суму 4000
грн., 5 мобільних телефонів «Нокіа-3300»
вартістю 999 грн. за одиницю, а всього
на суму 4 995 грн., 5 мобільних телефонів «Самсунг-С 210» вартістю 699 грн. кожний, на суму 3 495 грн., а
всього заволодів майном в особливо великих розмірах на суму 28 882 грн.

2 лютого 2005 року біля
23 год. засуджений ОСОБА_1, перебуваючи
в квартирі АДРЕСА_3, в ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з
потерпілим ОСОБА_4, який навідався до своєї колишньої дружини та власниці
вказаної квартири ОСОБА_5, витягнув з кишені дублянки пістолет та з метою вбивства двічі вистрелив в напрямку
потерпілого. Однак він не довів свій
злочинний намір до кінця, оскільки ОСОБА_4, побачивши у ОСОБА_1 зброю, вибіг з
квартири та став утримувати вхідні двері, а почувши ще один постріл в його напрямку, вибіг з
будинку.

Крім того, 19 листопада
2005 року близько 15 год. працівниками міліції з гаража НОМЕР_2, розташованого в гаражному масиві м. Дубровиця Рівненської
області та належного ОСОБА_6, орендованого
ОСОБА_1 з вересня 2004 року, виявлено та вилучено пістолет «ТТ», який
засуджений придбав, переніс та зберігав у вказаному гаражі без передбаченого
законом дозволу.

Як вбачається з апеляції засудженого ОСОБА_1, він вважає, що кримінальні справи щодо нього замовні,
інкримінованих йому злочинів він не вчиняв, під час судового слідства ніхто із
свідків не підтвердив своїх показів, даних в ході досудового слідства.
Одночасно засуджений просить при
розгляді його апеляції взяти до уваги, що він хворіє і потребує лікування в
умовах стаціонару, у нього - малолітній
син, який хворіє, престаріла матір, що потребує його допомоги.

Захисник ОСОБА_2 в своїй апеляції
просить скасувати вирок суду першої інстанції через невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи, а справу щодо ОСОБА_1 закрити. Зокрема,
захисник вказує, що кримінальна справа відносно засудженого була сфабрикована
на замовлення невідомих осіб, які вчиняли замах на життя ОСОБА_1 Стосовно непричетності засудженого до
вчинення злочину, передбаченого ст.186 ч.5 КК України, захисник посилається на
те, що ОСОБА_1 після перенесеної операції в червні 2003 року не міг вільно
пересуватись, отже не міг керувати автомобілем, щоб потрапити в м.Рівне з метою
пограбування ОСОБА_3, крім того, останній не надав жодних доказів про
здійснення ним підприємницької діяльності та належність йому викраденого
товару, викликає сумнів впізнання ОСОБА_3 ОСОБА_1 по фотознімках, по ямочці на
підборідді і носі з горбинкою, яких в дійсності немає, плутані покази ОСОБА_3
стосовно шляху, яким він потрапив до приміщення УБОЗу в м.Хмельницькому.

Захисник в апеляції
зазначає, що про непричетність засудженого до вчинення злочину,
передбаченого за ст.ст.15 ч.1,
115 ч.1 КК України свідчить те, що сам потерпілий ОСОБА_4 вказав про
тривалість протистояння з засудженим за металевими вхідними дверима квартири
упродовж 15 хвилин, за які пістолет міг бути переданий будь-кому з осіб, які
перебували у квартирі (ОСОБА_7 або ОСОБА_5, яка мала мотив для вбивства
ОСОБА_4, а саме - суперечка за заповіт на спільну дитину), сумнів у висновку
балістичної експертизи про те, що куля, вилучена на місці події, відстріляна з
пістолету марки ТТ, нахил польоту кулі (кут, під яким проведений постріл через
металеві двері) нехарактерний для замаху на вбивство, яке простіше вчинити
пострілом у площину тулуба.

Стосовно безпідставного
засудження ОСОБА_1 за ст.263 ч.1 КК України захисник посилається на відсутність документів про
належність гаража, у якому вилучена зброя, ОСОБА_6, знайомство ОСОБА_4 з
ОСОБА_6, оскільки, за твердженням апелянта, він бачив, як ОСОБА_4 привіз
ОСОБА_6 на власній автомашині на одне з чергових засідань суду, твердження
ОСОБА_6 про зв'язок з мобільного телефону з ОСОБА_1 за номером, який оператором
мобільного зв'язку включений у мережу лише у травні 2005 року.

В поданому на апеляцію захисника
запереченні прокурор вказує про законність та обґрунтованість вироку щодо
ОСОБА_1, просить його залишити без зміни, а апеляцію захисника - без
задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подані
апеляції, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши
матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку.

Висновки суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджуються
зібраними у справі і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Доводи ОСОБА_1 про нездатність його пересуватися за
станом здоров'я в червні 2003 року і відповідно неможливість участі у вчиненні
злочинів перевірялися судом першої інстанції і не знайшли свого підтвердження.

Так, потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив,
що всередині червня 2003 року близько обідньої пори за будинком, що по
АДРЕСА_2, під'їхав легковий автомобіль з невідомими йому особами. З автомобіля,
шкутильгаючи, вийшов ОСОБА_1 і з погрозою
застосування фізичного насильства за те, що він займається продажем
відеоапаратури та мобільних телефонів без відповідної йому плати, відкрито
заволодів належними йому супутниковими тюнерами, відеомагнітофонами та
мобільними телефонами, наказавши перевантажити їх в інший автомобіль.
Побоюючись застосування насильства, він не чинив опір і перевантажив у вказаний
засудженим автомобіль 8 відеотюнерів для супутникових систем телебачення
„Сіменс” та „Грюндік”, 4 відеомагнітофони „Акай” і „Соні”, 5 мобільних телефонів „Нокіа-3300”, 5
мобільних телефонів „Самсунг-С 210”.

Не вірити потерпілому ОСОБА_3 підстав не
вбачається, оскільки його показання узгоджуються з оголошеними в судовому
засіданні показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, з яких вбачається, що ОСОБА_3 справді
займався торгівлею електронною апаратурою і розповідав про те, що в червні 2003
року в м.Рівному невідомий йому раніше чоловік на прізвисько „Паша Молдован”,
погрожуючи насильством, відібрав у нього супутникові тюнери, магнітофони та
мобільні телефони, які він мав намір продати на ринку в м.Рівному. В ході досудового слідства ОСОБА_3 впізнав ОСОБА_1 по фотознімку,
підтвердивши свої показанням на очній ставці з ОСОБА_1 Така ознака як ямочка на
підборідді у ОСОБА_1 дійсно існує. Стосовно шляху, яким ОСОБА_3, який до цього
у м. Хмельницькому не бував, потрапив до приміщення УБОЗу в м.Хмельницькому, то
він міг помилятися.

Здатність ОСОБА_1 самостійно пересуватися
після проходження курсу лікування
отриманого 13 березня 2003 року вогнепального поранення черевної
порожнини та поперекового відділу хребта станом на червень 2003 року підтверджується як матеріалами історії
хвороби, так і показаннями лікарів ОСОБА_10 і
ОСОБА_11, а також показаннями
експерта ОСОБА_12 в суді. Останній,
посилаючись на матеріали історії хвороби та
показання ОСОБА_10 і ОСОБА_11
підтвердив, що після завершення лікування ОСОБА_1 міг пересуватися, ходити,
сідати, але шкутильгав на ліву ногу. З показань ОСОБА_12 також вбачається, що
до трьох місяців після перенесеної
засудженим операції не рекомендується стояти і сідати, однак таких
рекомендацій не всі дотримуються. Про посттравматичне запалення хребців експерт вказав лише як про можливий, але не обов'язковий, наслідок травми,
про який у справі немає жодних даних.
Згідно з показами самого ОСОБА_1, його дружини ОСОБА_13 після виписки з лікарні
7 травня 2003 року вони більше до
лікарів з приводу стану здоров'я
ОСОБА_1 не звертались.

Колегія суддів не знаходить підстав вважати
непослідовними показання потерпілого ОСОБА_4 , які він давав упродовж
досудового і судового слідства щодо обставин вчинення замаху на його вбивство з
боку засудженого ОСОБА_1

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4, який раніше не
був знайомий із засудженим, підтвердив, що 2 лютого 2005 року біля 23 год.,
прийшовши в квартиру АДРЕСА_3 до своєї колишньої дружини ОСОБА_5 та дітей,
застав там двох незнайомих йому чоловіків. Виник конфлікт, в процесі якого
ОСОБА_1 дістав з кишені дублянки пістолет, вистрілив в його напрямку. Побачивши
зброю, він вибіг з квартири, почав утримувати вхідні двері, але знову пролунав
постріл в його напрямку, в зв'язку з чим
він вибіг з будинку .

Щодо показань потерпілого ОСОБА_4 в тій частині, що
протистояння за металевими дверима квартири тривало 15 хв., то тут потерпілий
мав на увазі тривалість конфлікту в цілому. При проведенні за дорученням суду
відтворення обстановки і обставин події з участю ОСОБА_4, встановлено, що ця тривалість складає
декілька секунд, тобто дуже короткий проміжок часу. Дана обставина підтверджується послідовними показаннями на
досудовому слідстві і в суді свідка ОСОБА_13, що проживає по-сусідству з
квартирою АДРЕСА_3, яка пояснила, що чула, як пролунали два постріли поспіль з
інтервалом 1-2 секунди і за ними третій постріл з інтервалом до 3 секунд. З
врахуванням викладеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи
апеляції захисника засудженого в тій
частині, що пістолет міг бути переданий засудженим будь-кому з осіб, які перебували у
квартирі, і вже ті здійснювали з нього постріли.

Апелянтом не наведено доводів, які б дали підстави сумніватися у висновку балістичної
експертизи № 650 від 24.11.2005 року про те, що куля (сердечник), вилучений з
місця події по епізоду замаху на вбивство потерпілого ОСОБА_4, відстріляна з
пістолета ТТ, яким міг бути вилучений з орендованого ОСОБА_1 гаража пістолет ТТ
НОМЕР_1. Крім того, згідно з висновком
балістичної експертизи № 668 від 20.12.2005 р. дві гільзи, вилучені 15.09.2005
року при огляді місця події - замаху на вбивство ОСОБА_1 з автомашини, у якій
він перебував, у м.Рівному на перехресті вулиць О.Теліги та Бородіна,
відстріляні зі згаданого пістолета.

Твердження апелянта про те, що при наявності умислу на
вбивство простіше вбити людину, цілячись в тулуб, а не під кутом, за яким
фактично відбувся постріл, є теоретичним припущенням. Фактично висновками
балістичної експертизи підтверджується постріл з проходженням кулі на висоті
максимум 6 см від верхньої точки зросту потерпілого ОСОБА_4 (тобто від голови),
що підтверджує замах на його вбивство.

Свідок ОСОБА_6 упродовж досудового і судового слідства
давала послідовні показання щодо обставин придбання гаража в гаражному
кооперативі та здачі його в оренду ОСОБА_1, впевнено впізнала засудженого на досудовому слідстві і підтвердила це в суді. ЇЇ показання
узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_14 - голови гаражного кооперативу ,
даними протоколу від 19 листопада 2005
року огляду гаража НОМЕР_2, розташованого в гаражному кооперативі по вул.Артема
в м.Дубровиця Рівненської обл., згідно з яким у вказаному гаражі було виявлено
та вилучено пістолет. Відповідно до висновку експертизи № 650 від 24 листопада
2005 року вилучений при огляді гаража
пістолет є нарізною вогнепальною зброєю - пістолетом „Модель-51”, калібру 7,62
мм (зразка 1930 - 1933 років конструкції
Токарєва ТТ), виробництва КНР, справний
та придатний для стрільби.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 і потерпілий ОСОБА_4
заперечили факт знайомства до порушення
даної кримінальної справи, як і спільну поїздку на автомашині, яка ніби-то мала
місце, як зазначає захисник в апеляції. Щодо номера мобільного телефону, з
якого ОСОБА_1 зв'язувався з нею, то ОСОБА_6 називала його по пам'яті і могла
помилитися.

Допитані судом
потерпілі і свідки заперечують зв'язок з будь-якими особами,
налаштованими проти ОСОБА_1, а також і
участь у "замовній" справі.

Засуджений ОСОБА_1 і в ході досудового слідства, і в суді
давати показання щодо конкретних осіб, які вчинили або могли вчинити на нього
замах і „замовити” кримінальну справу та про конкретні причини такого замаху
або замовлення відмовився.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дана оцінка всім
зібраним по справі доказам в їх сукупності і дії засудженого ОСОБА_1 правильно
кваліфіковані за ст.ст.186 ч.5,15ч.1,115 ч.1, 263 ч.1 КК України.

Покарання засудженому ОСОБА_1 призначено з дотримання
вимог ст.65 КК України, з врахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних
про його особу. Зокрема, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_1
позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні дружину ,
неповнолітню дитину і матір похилого віку, взято до уваги стан його здоров'я, а
також те, що раніше він притягався до кримінальної відповідальності за вчинення
корисливих злочинів. При цьому місцевим
судом враховано всі обставини, на які засуджений посилається в апеляції, а тому
підстав для пом'якшення призначеного йому покарання колегія суддів не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів -

У х в а л и л а:

Вирок Хмельницького
міськрайонного суду від 30 травня 2008 року щодо
засудженого ОСОБА_1 залишити без
зміни, а апеляційні скарги засудженого та його захисника - без задоволення.

Головуючий
/підпис/

Судді /підписи/

Копія вірна:

Суддя
апеляційного суду Хмельницької області
Л.М.Дуфнік