Справа № 495/8958/14-к

ВИРОК
13.01.2015року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі: головуючого одноособово судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Круторярівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, молдованина, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », сержанта,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12 серпня 2014 року № 130-ос сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії - оператор відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Будучі військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком високої культури, скромності і витримки, поважати честь і гідність кожної людини, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11 липня 2014 року № Т/712-4928 «Про виклик військовослужбовця», сержант ОСОБА_5 повинен був прибути до 19.00 годин 14 липня 2014 року у розпорядження начальника 2-ї мотоманевренної групи ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
13 липня 2014 року о 15 годині на території відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), начальником цього відділу підполковником ОСОБА_6 , до сержанта ОСОБА_5 доведено розпорядження від 11 липня 2014 року № Т/712-4928 «Про виклик військовослужбовця».
Однак, сержант ОСОБА_5 , порушуючи статті 11,16,30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтю 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи про обов`язок виконати наказ командира і вибути у розпорядження начальника 2-ї мотоманеверенної групи, будучи проінформованим про відповідальність за відкриту відмову виконати наказ, 13 липня 2014 року в АДРЕСА_2 , відкрито відмовився його виконати і в подальшому без поважних причин 14 липня 2014 року у розпорядження начальника 2-ї мотоманевренної групи не прибув.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі, та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив суду, що дійсно відповідно до розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11 липня 2014 року № Т/712-4928 «Про виклик військовослужбовця», сержант він повинен був прибути до 19.00 годин 14 липня 2014 року у розпорядження начальника 2-ї мотоманевренної групи ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
13 липня 2014 року о 15 годині на території відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), начальником цього відділу підполковником ОСОБА_6 , до нього (обвинуваченого ОСОБА_5 ) доведено розпорядження від 11 липня 2014 року № Т/712-4928 «Про виклик військовослужбовця».
Однак, він, порушуючи Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтю 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи про обов`язок виконати наказ командира і вибути у розпорядження начальника 2-ї мотоманеверенної групи, будучи проінформованим про відповідальність за відкриту відмову виконати наказ, 13 липня 2014 року в АДРЕСА_2 , відкрито відмовився його виконати і в подальшому 14 липня 2014 року у розпорядження начальника 2-ї мотоманевренної групи не прибув. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Просив розглянути провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини правопорушення.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_5 інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ст. 402 ч.1 КК України непокора, тобто відкрита, відмова виконати наказ начальника.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, задовільну характеристику, що кримінальне правопорушення, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України, на підставі санкції даної статі призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Суддя : ОСОБА_1