У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Cудової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Скотаря А.М., Заголдного В.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 25 жовтня 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 на постановлені
щодо ОСОБА_1 судові рішення.

Вироком Дніпровського районного суду м.
Києва від 1 вересня 2003 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження,

раніше судимого
26.02.2001р. Залізничним

районним судом м.
Києва за ст. 142 ч. 2 КК

України на 5 років
позбавлення волі, звільненого

10.06.2005р.
умовно-достроково на 4 місяці 15 днів, -

засуджено
за ч. 2 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків ОСОБА_1 остаточно визначено 8 років 1 місяць позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 1230 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
16 березня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він,
будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 6 серпня 2005 року, приблизно о 2
годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, поблизу ресторану
"Макдональдс", розташованого по вул. Малишка, 3 у м. Києві, вчинив
напад на потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_3з метою заволодіння чужим майном,
поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров'я потерпілих та
погрозою застосування такого насильства, при цьому заволодів майном ОСОБА_3на
суму 1230 грн.

У касаційних скаргах:

-
засуджений ОСОБА_1 стверджує, що злочин не вчиняв, посилається на застосування
щодо нього недозволених методів ведення слідства, порушення його права на
захист та інші порушення кримінально-процесуального закону, зазначає, що по
справі відсутні докази його причетності до вчинення злочину, а показання
потерпілих - суперечливі, просить, як убачається зі змісту скарги, вирок та
ухвалу щодо нього скасувати, а справу закрити;

-
захисник ОСОБА_2 вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, посилається на порушення права ОСОБА_1 на захист, застосування щодо
останнього недозволених методів ведення слідства та інші порушення
кримінально-процесуального закону, вина ОСОБА_1, на його думку матеріалами
справи не підтверджена. Просить, як убачається зі змісту скарги, судові рішення
щодо останнього скасувати, а справу закрити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи касаційних
скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку,
ґрунтуються на зібраних у справі доказах, зокрема показаннях потерпілих ОСОБА_4
та ОСОБА_3, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 даних протоколів очної ставки між ОСОБА_1
і ОСОБА_3, огляду предметів та інших матеріалах справи.

Доводи у касаційних скаргах засудженого
ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 про непричетність першого до вчинення злочину та
необґрунтованість його засудження ретельно перевірялися судами першої та
апеляційної інстанцій і, як такі, що не знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи правильно визнані безпідставними.

Так під час досудового слідства та в
суді потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_3детально розповідали про обставини вчинення на
них розбійного нападу. При цьому вказували, що саме ОСОБА_1 вчинив цей злочин.
Ці показання узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 Не довіряти показанням
зазначених потерпілих та свідків у суду підстав не було.

У вироку також правильно зазначено, що
незначні суперечності в показаннях не впливають на доведеність вини ОСОБА_1

Аналіз доказів по справі дає підстави
касаційному суду зробити висновок про правильність кваліфікації його дій за ч.
2 ст. 187 КК України.

Твердження засудженого та його
захисника про застосування щодо ОСОБА_1 недозволених методів ведення слідства
були предметом прокурорської перевірки, за результатами якої винесено постанову
про відмову в порушенні кримінальної справи. Крім того, на визнавальні
пояснення ОСОБА_1, які той дав після затримання 10 серпня 2005 року, суд у
вироку, як на доказ вини не посилався. А в подальшому, при допитах ОСОБА_1 як
підозрюваного та обвинуваченого він своєї вини не визнавав і показання давати
відмовлявся.

Доводи у касаційних скаргах про
порушення права на захист ОСОБА_1 є надуманими, оскільки він двічі - 11 та 19
серпня 2005 року відмовлявся від участі у справі захисника, про що були
складені відповідні протоколи (а.с.
47, 53). Після цього, на вимогу обвинуваченого йому було призначено захисника
(а.с. 63).

Що стосується посилань у касаційних
скаргах про неознайомлення захисника ОСОБА_2 з матеріалами справи, то з
матеріалів справи не вбачається, що він подавав про це заяву чи клопотання.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону України не
виявлено.

Покарання ОСОБА_1 призначено з
додержанням ст.ст. 65, 71 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні касаційних скарг
засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 відмовити.

С у д д і :

Коновалов В.М. Скотарь
А.М. Заголдний В.В.