АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 663/327/15-к
Провадження № 11-кп/791/463/15 Головуючий в 1-й Інстанції
категорія: ст. 125 ч. 1 КК України Шульга к.м.
Доповідач: ОСОБА_1
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2015 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відео конференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Батумі Аджарської АР, громадянина України з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, засудженого вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 26 листопада 2013 року за ст. 125 ч. 2 КК України до штрафу в сумі 850 гривень, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України,

за апеляційними скаргами заступника прокурора Херсонської області та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року,

встановила:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 26 листопада 2013 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ст. 125 ч. 2 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень, постановлено судом виконувати самостійно.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за злочин, вчинений ним за таких обставин.

24 січня 2015 року близько 17 години 20 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в кімнаті № 315 гуртожитку „Золота Нива по вул. Шмідта в м. Складовську Херсонської області, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно завдав ОСОБА_8 дерев`яним табуретом один удар по голові зверху та не менше двох ударів дерев`яним табуретом по тулубу ззаду та з боків, спричинивши останньому тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 15 від 28.01.2015 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі заступник прокурора області не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ОСОБА_7 раніше судимий 26.11.2013 Скадовським районним судом за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, який на даний час не сплачено. Проте, суд першої інстанції маючи дані про те, що ОСОБА_7 вчинив новий злочин у період відбування покарання, призначеного йому за попереднім вироком від 26.11.2013, не визначив обвинуваченому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, а лише ухвалив рішення про самостійне виконання попереднього вироку, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. У зв`язку з чим просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 150 годин громадських робіт. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно призначити покарання у виді 150 годин громадських робіт та штрафу у розмірі 850 гривень, який на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, посилається на аналогічні доводи, що і заступник прокурора області та просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_7 , ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 150 годин громадських робіт. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно призначити покарання у виді 150 годин громадських робіт та штрафу у розмірі 850 гривень, який на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданих апеляційних скарг, думку прокурора, яка підтримала апеляційні скарги заступника прокурора області та державного обвинувача з підстав зазначених у них, вислухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційних вимог прокурорів, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів визнає, що апеляційні скарги заступника прокурора області та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за який він засуджений відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України, яким суд дав належну оцінку, та є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 71 КК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 25 постанови № 7 від 24.10.2003 „Про практику призначення судами кримінального покарання, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Крім того, з аналізу положень закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі засудження особи за злочин, вчинений до повного відбуття покарання за попереднім вироком, та призначення покарання, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від не відбутого покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутого покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

Проте суд першої інстанції зазначені вимоги закону належним чином не виконав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Скадовського районного суду від 26 листопада 2013 року за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, який ним не сплачено.

За вироком Скадовського районного суду від 12 березня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, який він вчинив 24 січня 2015 року, тобто після ухвалення вироку цим же судом 26.11.2013.

Таким чином, суд першої інстанції маючи дані про те, що ОСОБА_7 вчинив новий злочин у період відбування покарання, призначеного йому за попереднім вироком від 26.11.2013, не визначив обвинуваченому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, а лише ухвалив рішення про самостійне виконання попереднього вироку, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Отже суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Враховуючи, що у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, остаточне покарання ОСОБА_7 повинно бути призначено з урахуванням вимог ст. 71 КК України, то призначена йому міра покарання також не може бути визнана достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів внаслідок м`якості.

Таким чином, з урахуванням того, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то вирок суду підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційні скарги заступника прокурора Херсонської області та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити повністю.

Вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 150 годин громадських робіт і штрафу у розмірі 850 гривень, який на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

В решті цей вирок залишити без змін.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня його проголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2