АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/212/15 Справа № 202/8957/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши 01 квітня 2015 року в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0001817 відносно ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2014 року,

встановила:
Цим вироком засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладанням обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу Кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2008 року зобов`язаний до сплати аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 561 гривня щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 15.09.2008 року, на користь ОСОБА_9 .

Однак, обвинувачений ОСОБА_7 , умисно, порушуючи ч.2 ст. 51, ч.5 ст. 124 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно положення яких „...батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття..., в період часу з 01 вересня 2008 року до 01 серпня 2014 року, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї дитини. З 2009 року займався підприємницькою діяльністю та отримував грошовий дохід щомісячно, загальна сума доходу за 2009 рік складає 22722 гривень, з 02 серпня 2010 року по 31 травня 2011 року офіційно працював на підприємстві Євростандарт-М, з 01 вересня 2011 року по 30 грудня 2011 року офіційно працював на підприємстві Беркут-ЛТД, з 26 листопада 2012 року по 12 серпня 2013 року офіційно працював на підприємстві Мост, довідку з місця роботи в Індустріальний ВДВС ДМУЮ не надав, тим самим приховав свої доходи від стягнення як поточних платежів по аліментам, так і заборгованості, на попередження державної виконавчої служби про кримінальну відповідальність за ухилення від виплати аліментів не реагував, іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість по виплаті аліментів за період часу з 01 вересня 2008 року по 01 серпня 2014 року на загальну суму 34769 гривень 20 копійок.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_7 виразилася в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 164 ч.1 КК України.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду винесений незаконно та з порушенням КПК України.

Так зазначає, що було порушено його право на захист, не надано захисника, а також його не повідомлено про попередній розгляд провадження.

Крім того, зазначає, що постанови про відкриття виконавчого провадження він не отримував, та в його діях взагалі відсутні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст..164 КК України, а саме відсутня обовязкова ознака злісності невиплати аліментів.

Просить, вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2014 року, скасувати як незаконний і необґрунтований, оскільки відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляцію, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, повністю ґрунтуються на розглянутих в судовому засіданні і наведених у вироку доказах.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст.164 КК України.

Доводи апеляції обвинуваченого, щодо відсутності в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України, через відсутність в його діях обов`язкової ознаки злісності невиплати аліментів, колегія суддів вважає безпідставними.

Так з наданих суду матеріалів вбачається, що обвинувачений був попереджений державним виконавцем ОСОБА_10 про відповідальність за злісну невиплату аліментів, про що свідчать його пояснення та розписки, які маються у виконавчому провадженні, проте продовжував ухилятися від сплати.

Як вбачається з наданих матеріалів, обвинувачений протягом тривалого часу, був працевлаштований на державних підприємствах, проте не сповіщав керівництво про наявність у нього зобов`язань у виді виплати аліментів на утримання сина ОСОБА_8 ,

Крім того, вказівки в апеляції на відсутність даних про місце знаходження потерпілої не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються відомостями які є у кримінальному провадження, про те, що батькам обвинуваченого було відомо про місце перебування потерпілої ОСОБА_9 та їх стосунках.

Слід зазначити, що злісність ухилення являє собою тривале, систематичне і наполегливе ухилення особи від сплати аліментів, що відповідно до наданих доказів, які досліджені судом першої інстанції, міститься у діях обвинуваченого.

Що стосується доводів обвинуваченого в апеляції про порушення його права на захист, колегія суддів вважає дані доводи апеляції також безпідставними, оскільки кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 не потребує обов`язкової участі захисника, разом з тим жодних заяв від обвинуваченого про надання йому захисника не надходило.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження і журналу судового засідання, органами досудового слідства і судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про необґрунтоване посилання суду на несплату ним аліментів в період з 01 вересня 2008 року по 01 січня 2012 року, то вони на думку колегії заслуговують на увагу.

Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході розгляду провадження була опитана потерпіла ОСОБА_9 , яка показала, що за період з 01 вересня 2008 року по 01 січня 2012 року ОСОБА_7 аліменти сплачував.

Проте суд, встановивши всі обставини у кримінальному провадженні, давши їм належну оцінку допустив протиріччя, включивши час з 01 вересня 2008 року по 01 січня 2012 року в період ухилення обвинуваченим від сплати аліментів.

Таким чином колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальній частини вироку вказівку суду про ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від виплати аліментів за період 01 вересня 2008 року по 01 січня 2012 року на загальну суму 17 378 гривень.

Порушень в ході досудового слідства або в судовому засіданні вимог кримінально-процесуального законодавства, які були б підставою для відміни вироку, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2014 року, відносно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальній частини вироку вказівку суду про ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від виплати аліментів за період 01 вересня 2008 року по 01 січня 2012 року на загальну суму 17 378 гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: