У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів

Селівона О.Ф., Лавренюка М.Ю.

за участю прокурора потерпілої

Ковтун Н.Я., ОСОБА_3

та захисника

ОСОБА_2

розглянула в судовому засіданні 29
березня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 на вирок колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Житомирської області від 26
грудня 2006 року щодо ОСОБА_1.

Вироком
Народицького районного суду Житомирської області від 3 листопада 2006 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і за цим законом із застосуванням ст. 69
КК України йому призначено 5 років позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3 роки та з покладенням на нього обов'язків,
передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_3 24.000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Згідно
з цим вироком ОСОБА_1. визнано винним у тому, що він ІНФОРМАЦІЯ_3. близько 20
години поблизу будинку АДРЕСА_1 під час сварки, що виникла на грунті неприязних
стосунків з ОСОБА_4, наніс йому численні удари руками і ногами в голову, тулуб
та інші частини тіла, заподіявши ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді забійних
ран, синців та саден голови, тулуба, кінцівок, а також закритої
черепно-мозкової травми з крововиливами під м'які оболонки обох півкуль
головного мозку, мозочку, довгастого мозку, крововиливами під тверду мозкову
оболонку, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень і від якої
настала смерть ОСОБА_4.

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Житомирської
області, розглядаючи справу за апеляціями прокурора, який затвердив
обвинувальний висновок, та потерпілої ОСОБА_3, у яких ставилось питання про
скасування вироку місцевого суду щодо ОСОБА_1. у зв'язку з невідповідністю
призначеного ОСОБА_1 покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі
засудженого внаслідок м'якості і безпідставним застосуванням ст. 75 КК України,
апеляцію прокурора задовольнила, а апеляцію потерпілої задовольнила частково,
скасувала вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1. в частині призначення покарання і
ухвалила новий вирок від 26 грудня 2006 року та призначила ОСОБА_1 за ч. 2 ст.
121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 4 роки позбавлення волі.

У
касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить вирок апеляційного суду Житомирської
області щодо ОСОБА_1. скасувати, а вирок Народицького районного суду змінити,
перекваліфікувати дії ОСОБА_1. на ст.ст. 36, 123, 124 КК України або повернути
справу на додаткове розслідування, мотивуючи тим, що ініціатором конфлікту,
який виник між засудженим та ОСОБА_4 був сам ОСОБА_4, який ображав ОСОБА_1. та
спровокував бійку, ОСОБА_4 наносили удари і інші особи, яких не притягнуто до
відповідальності. Вважає, що вирок апеляційного суду в частині призначення
ОСОБА_1 покарання не мотивовано, апеляційний суд не врахував щирого каяття
засудженого, його позитивних характеристик, часткового відшкодування шкоди.

Клопотання
засудженого ОСОБА_1. про виклик його для дачі пояснень при касаційній перевірці
вироку щодо нього постановою судді Верховного Суду України від 26 лютого 2007
року залишено без задоволення з тих мотивів, що його подано за межами строку на
касаційне оскарження вироку і воно не є обов'язковим для суду касаційної
інстанції, а підстав для виклику засудженого в судове засідання касаційного
суду не вбачається.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, пояснення захисника ОСОБА_2, яка
підтримала свою касаційну скаргу, потерпілої ОСОБА_3, яка заперечувала проти
задоволення скарги, міркування прокурора, яка вважала касаційну скаргу
безпідставною, а вирок законним і обгрунтованим, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає.

Твердження
у касаційній скарзі про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_1. з ч.2 ст.
121 КК України на ст. 123 або ст. 124 цього Кодексу безпідставні і
спростовуються дослідженими судом доказами.

Засуджений
ОСОБА_1, визнаючи свою винність частково, показав, що 20 червня 2006 року
п'яний ОСОБА_4 чіплявся до нього, ображав, порвав йому футболку, намагався
затіяти бійку. Він дуже розхвилювався і не пам'ятає, як і куди наносив удари
ОСОБА_4, але вважає, що від його ударів у ОСОБА_4 не могли виникнути тілесні
ушкодження, що спричинили його смерть.

Проте
із показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 убачається, що
ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, чіплявся до ОСОБА_1., хапав
його за одяг, на що ОСОБА_1 збив ОСОБА_4. з ніг і наносив йому удари ногами в
різні частини тіла. Коли бійку припинили, ОСОБА_4 залишився лежати на землі.

Згідно
з висновком судово-медичної експертизи при дослідженні трупа ОСОБА_4., крім
синців, саден, крововиливі на зовнішніх поверхнях голови та тулуба, виявлено
також закриту черепно-мозкову травму, яка супроводжувалась крововиливами під
м'яку та тверду мозкові оболонки, забоєм головного мозку, є тяжким тілесним
ушкодженням і стала причиною смерті ОСОБА_4.

У
матеріалах справи відсутні дані про заподіяння ОСОБА_4 тяжкого тілесного
ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, іншими особами, а тому посилання
у касаційній скарзі на можливість заподіяння ОСОБА_4 такого тілесного
ушкодження іншими особами безпідставне.

Аналіз
показань допитаних у справі свідків та засудженого ОСОБА_1. свідчить про те, що
ОСОБА_1 на час заподіяння ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження не перебував у
стані необхідної оборони і це тілесне ушкодження заподіяно ним ОСОБА_4, коли
той лежав на землі.

В
ході судового розгляду справи проведено судово-психолого-психіатричну
експертизу, згідно з висновками якої ОСОБА_1 на час вчинення інкримінованих
йому дій у стані фізіологічного афекту не перебував.

Крім
того, як убачається з матеріалів справи, причиною конфлікту, який виник між
ОСОБА_1 і ОСОБА_4 було те, що ОСОБА_4
вимагав від ОСОБА_1. пригостити його спиртним, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1
приїхав з іншої області, і поведінку ОСОБА_4., хоча вона і є неправильною, не
можна визнати такою, що викликала у ОСОБА_1.
сильне душевне хвилювання.

Неправильність
поведінки ОСОБА_4., а також інші обставини, що пом'якшують покарання, враховано
апеляційним судом при призначенні ОСОБА_1 покарання і вважати призначене йому
покарання надмірно суворим підстав не убачається.

Досудове
та судове слідство проведено з достатньою повнотою, істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни чи
скасування вироку, не виявлено.

Отже,
підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_1. або для скасування вироків і
направлення справи на додаткове розслідування відсутні.

Враховуючи
наведене та керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну
скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок колегії суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Житомирської області
від 26 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Коновалов В.М.
Селівон О.Ф.
Лавренюк М.Ю.

З
оригіналом згідно:

Суддя
Верховного Суду України О.Ф.
Селівон