Справа №1-16/2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2007 року. Монастириський районний суду
Тернопільської області в складі:

одноособово
суддею : Іванчук
В.М.

при
секретарі: Ярушевській
В.В.

з участю
прокурора : Левенець
B.C.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи
про обвинувачення:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець та житель с.Тростянці,

Монастирського
району, Тернопільської області, українець, громадянин України, освіта середня,
не працює, не судимий, - за ст.ст. 366 ч.І, 191 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи головою дільничної виборчої комісії №114 територіального
виборчого округу №169 вчинив службове підроблення та заволодіння чужим майном
шляхом зловживання своїм службовим становищем при наступних обставинах:

Так, 18 лютого 2006 року постановою №11 окружної виборчої комісії
територіального виборчого округу №169 по виборах народних депутатів України 26
березня 2006 року, затверджено склад дільничної виборчої комісії №114 в
с.Тростянці, Монастирського району і головою вказаної дільничної комісії було
обрано підсудного ОСОБА_1. За виконання своїх обов'язків під час виборів,
членам дільничної виборчої комісії передбачена одноразова грошова винагорода,
що регулюється Постановою №9 від 25.04.2006 року «Про виплату одноразової
винагороди членам дільничної виборчої комісії дільниці №114».

Являючись в силу займаної посади службовою особою
наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими
функціями в порушення ст.50 Закону України «Про вибори народних депутатів
України» від 25.03.2004 року №1665-IV, підсудний
ОСОБА_1 26 березня 2006 року по видатковому касовому ордеру №288 отримав в
окружній виборчій комісії територіального виборчого округу №169, 1204 грн. 19
коп. одноразової грошової допомоги для виплати винагороди членам виборчої
комісії дільниці №114, якими заволодів, а окружній виборчій комісії
територіального виборчого округу №169 подав завідомо неправдивий документ,
платіжну відомість №114 за квітень місяць 2006 року про отримання членами вищевказаної
суми винагороди 1204,19 грн., однак винагороду отримала лише ОСОБА_2 в сумі
303,80 грн., а решта кошти в сумі 900,39грн. призначені для виплати винагороди
безпідставно використала не за цільовим їх призначенням внаслідок чого члени
комісії недоотримали відповідно ОСОБА_3 -326,55 грн., ОСОБА_4 - 135,02 грн.,
ОСОБА_5 - 303,80 грн., ОСОБА_6 - 135,02

грн. Підсудний дані кошти використав для власних потреб.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним
себе визнав повністю, і дав суду покази, які повністю підтверджують наведені
вище обставини справи. У вчиненому підсудний щиро розкаявся і просить суд
суворо його не карати.

Дослідження
фактичних обставин справи було обмежено лише допитом підсудного.

Крім повного визнання вини підсудним ОСОБА_1, його вина
доведена зібраними по справі під час досудового слідства доказами, які
підсудний не оспорює і вважає їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

Органами досудового слідства підсудному ОСОБА_1
пред'явлено обвинувачення за ст.ст.366 ч.І, 191 ч.2 КК України.

Даючи оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд вважає, що
дана кваліфікація є вірною, оскільки підсудний вчинив зловживання своїм
службовим становищем, яке виразилось у розтраті ввіреного майна.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь
суспільної небезпечності скоєного злочину, особи винного та обставини справи,
що пом'якшують і обтяжують його відповідальність.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного, пом'якшуючі обставини - зокрема те, що
ОСОБА_1 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно
характеризується за місцем проживання, визнав вину і щиро розкаявся у вчиненому
та добровільно відшкодував заподіяну шкоду.

Враховуючи обставини справи, що пом'якшують покарання та істотно знижують
ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про можливість
виправлення підсудного без відбування покарання, а тому вважає за можливе в
силу ст.69 КК України перейти до іншого, більш м'якого виду основного
покарання, яке не передбачено санкцією ст. 191 ч.2, а передбачено санкцією ст.
366 ч.І КК України тобто у вигляді штрафу в дохід держави.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним
ОСОБА_1:

-за ст. 191 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, призначити
йому покарання у вигляді 545 грн. штрафу в дохід держави, без позбавлення права
обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

-за ст.366 ч.І КК України призначити йому покарання у вигляді 510 грн.
штрафу в дохід держави.

Згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим остаточну міру покарання призначити у вигляді
545 грн. штрафу в дохід держави, без позбавлення права обіймати певні посади чи
займатися певною діяльністю.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 залишити
попередню, до вступу вироку в законну силу - підписку про невиїзд з постійного
місця проживання.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного
суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом
п'ятнадцяти діб з наступного дня після його проголошення.