Справа №4-С-7/2007 р.
УХВАЛА

12 липня 2007 року Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Нестерцової Н.В. секретаря - Онацької В.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в м. Змієві
скаргу ОСОБА_1 на дії державного
виконавця відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління
юстиції Харківської області,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2007 року ОСОБА_1 звернулась із скаргою на дії державного виконавця
ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області по виконанню рішення Зміївського
районного суду від 2 квітня 1990 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження у розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 20 березня 1990 року до їх
повноліття.

У скарзі вказано, що ОСОБА_1 тривалий час веде переписку з ВДВС Зміївського
РУЮ з приводу виконання вищевказаного рішення, однак надані відповіді від
14.09.2005 року за вихідним номером 4541, від 20.07.2006 року за вихідним
номером 6199, від 18.05.2007 року за вихідним номером 452, містять інформацію
про отримання аліментів, нумерації та дати виконавчого листа, яка не відповідає
фактичним даним.

Заявник вказала, що боржник ОСОБА_2 протягом декількох років має значний
дохід, станом на 4.05.2007 року знаходиться на обліку в Зміївському районному
центрі зайнятості.

ОСОБА_1 вважає, що державний виконавець в порушення ч.5 ст.24, ст.27 Закону
України "Про виконавче провадження" не направив та не видав постанови
про відкриття виконавчого провадження, документи виконавчого провадження.

Заявник просить суд зобов'язати ВДВС Зміївського РУЮ виконувати постанову
Зміївського районного суду від 2 квітня 1990 року про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання 2 дітей у повному обсязі; видати постанову про відкриття
виконавчого провадження та копію виконавчого листа; надати достовірну
інформацію про стягнуті суми та розмір заборгованості; у випадку неможливості
стягнути заборгованість, зобов'язати ВДВС звернути стягнення на майно боржника.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 наполягали на задоволенні скарги, посилаючись на обставини, викладені у
ній.

ОСОБА_1 пояснила, що з моменту ухвалення рішення суду про стягнення
аліментів на утримання 2 дітей, ОСОБА_2 не регулярно і не в повному обсязі виплачував
аліменти на утримання дітей.

ОСОБА_5 пояснила, що неодноразово зверталась до ВДВС Зміївського РУЮ з приводу
виконання рішення Зміївського районного суду від 2 квітня 1990 року про
стягнення аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочок ОСОБА_4 і
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

ОСОБА_5 вважає, що ОСОБА_2 станом на 1.01.2007 року заборгував перед ОСОБА_1 на
утримання двох дітей по сплаті аліментів 3589 грн.

Державний виконавець своєю бездіяльністю під час виконання судового рішення
порушує права ОСОБА_1 та дочок ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

ОСОБА_5 стверджує, що при наявності такої заборгованості, державний виконавець
повинен був звернути стягнення на майно боржника - 1/2 частини належної йому
квартири за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіля "Фольксваген".

2

Представник заявника не погоджується з розміром заборгованості по аліментам
ОСОБА_2, визначеним державним виконавцем.

Державний виконавець ВДВС Зміївського РУЮ П'яниш Н.М. вважає скаргу ОСОБА_1
безпідставною.

Вона пояснила, що з 21.09.1999 року на виконанні у ВДВС Зміївського РУЮ
знаходиться виконавчий лист АЕ-61 від 2.04.1989 р. про стягнення аліментів з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання двох дітей.

21.09.1999 року відповідно до ст. 24 Закону України "Про виконавче
провадження" було винесено постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Оскільки виконанням зазначеного рішення займались декілька державних
виконавців, вона не впевнена в тому, що копія постанови про відкриття
виконавчого провадження не направлялась заявнику в 1999 році.

П'яниш Н.М. пояснила, що в її провадженні виконавчий лист знаходився з
початку 2006 року.

Відповідно до ст. 5,6 Закону України "Про виконавче провадження"
неодноразово перевірялось майно боржника.

На 1/2 частини квартири та автомобіль "Фольксваген" не накладено арешт,
оскільки за період з 1999 по 1.11.2006 р. ОСОБА_2 аліменти сплачувались
щомісячно, але не в повному обсязі.

Станом на 1.11.2006 року заборгованість по аліментам ОСОБА_2 складає 465,51
грн., яку нараховано відповідно до ст.74 Закона України "Про виконавче
провадження".

1.11.2006 року виконавчий лист було направлено до Зміївського районного
центру зайнятості на виконання, тому будь-які дії по виконанню рішення суду, і
які оскаржуються ОСОБА_1, не проводились і не могли були проведені.

Щодо контролю за проведенням стягнення аліментів в Зміївському районному
центрі зайнятості, то нею направлялись запити, відповіді на які підтвердили цей
факт.

ОСОБА_2 вказав на те, що виконував рішення Зміївського районного суду від 2
квітня 1990 р. та сплачував аліменти на утримання двох дітей.

ОСОБА_2 не заперечує проти факту наявності заборгованості по аліментам у
розмірі 465 грн., має намір сплатити її, однак не погоджується із розміром
заборгованості по аліментам, яку визначено стягувачем та її представником.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення заявника, її
представника, державного виконавця та заінтересованої особи, дослідив надані
докази, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 21.09.1999 року постановою державного виконавця було відкрите
виконавче провадження по виконанню постанови Зміївського районного суду від 2
квітня 1990 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на
утримання дочок ОСОБА_4 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження у розмірі 1/3
частини заробітної плати (доходу).

1.11.2006 року виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 було
направлено державним виконавцем до виконання до Зміївського районного центру
зайнятості, так як боржник ОСОБА_2 знаходився і перебуває там на обліку.

Із сум, які виплачуються ОСОБА_2 Зміївським районним центром зайнятості
відраховуються аліменти.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених
вимог.

Стаття 383 ЦПК України передбачає право учасників виконавчого провадження
на оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця під час
виконання судового рішення.

З урахуванням конкретних обставин - знаходження виконавчого листа у
Зміївському районному центрі зайнятості та вимог ст.385 ЦПК України, щодо
строків для

3

звернення
із скаргою, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 пропустила строк на
оскарження дій державного виконавця та відсутності підстав для його поновлення.

Однак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги по суті.

ОСОБА_1 фактично оскаржує дії державного виконавця по визначенню
заборгованості по аліментам ОСОБА_2

Судовим розглядом встановлено, що державним виконавцем проводились
виконавчі дії по виконанню вищевказаного рішення суду відповідно до Закону
України "Про виконавче провадження".

Державним виконавцем при визначенні ним заборгованості ОСОБА_2 по
аліментам, правильно було прийняте рішення щодо відсутності необхідності арешту
та звернення стягнення на майно боржника.

Відмова у задоволенні скарги ОСОБА_1 не позбавляє її права при наявності
спору про розмір заборгованості по аліментам, звернутись до суду в порядку ч.7
ст.74 Закону України "Про виконавче провадження".

Керуючись ст. 383-387 УПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги на дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції
Харківської області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3 (три) грн.
40 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду
Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі у п'ятиденний
строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і подання після
цього протягом 10 днів апеляційної скарги.