СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11а - 668/
2008 р. Головуючий у суді
І інстанції Льон С.М.
Категорія: ч. 2 ст.186
Доповідач у суді ІІ інстанції
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 року. Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Кіровоградської області
у складі :

головуючого - судді
Осетрова В.І.,

суддів - Деревінського С.М., Борща В.С.,

при секретарі - Чернявської О.А.,

з участю прокурора -
Голубенко Г.П.,

захисників -
адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за
апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції
на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 3 липня 2008 року, яким

ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, українець,
громадянин України, уродженець м. Кіровограда,
з середньою освітою, не одружений,
працюючий столяром у приватного підприємця, мешкає АДРЕСА_1, раніше
судимого 22.11.2004 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за
ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6
місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування
призначеного покарання звільнено з іспитом і іспитовим строком на 3 роки.
Постановою Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 21.06.2005 року іспитовий строк скасовано, ОСОБА_3 направлено
для відбування покарання за вироком суду. Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 7.10.2008
року постанова Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 21.06.2005 року залишено без змін,

засуджений
за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України
звільнений від відбування покарання із випробуванням і іспитовим строком на 3
роки. Відповідно до ст. 76 КК України зобов'язано ОСОБА_3 періодично з'являтися
на реєстрацію в органи кримінально - виконавчої системи, повідомляти про зміну місця роботи та проживання.

Із ОСОБА_3 стягнуто на користь
потерпілогоОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 1115грн.

Судові витрати в сумі 1716 грн. 49
коп. віднесені за рахунок держави.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст. 81 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_3 визнаний винним і засуджений
за те, що він 7.12.2007 року близько 23 год. перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_5, маючи намір на відкрите
викрадення чужого майна, знаходячись
біля готелю «Турист», розташованого по вул. Ушакова м. Кіровограда, побачили
раніше їм незнайомого ОСОБА_6. Діючи умисно та цілеспрямовано, з корисних
спонукань, переслідуючи мету наживи, підійшли до ОСОБА_6 і почали наносити йому удари руками і ногами в різні
частини тіла, спричинивши фізичний біль. Від отриманих ударів потерпілий
упав на землю. Скориставшись безпорадним станом ОСОБА_6, ОСОБА_5 знаходячись у
злочинній змові із ОСОБА_3., стягнув з потерпілого шкіряну дублянку, вартістю 250 грн., в кишені
якої знаходився мобільний телефон «Нокіа-6233», вартістю 1430 грн., зі
стартовим пакетом «КиївСтар», вартістю 50 грн., на рахунку якого знаходилися кошти в сумі 4 грн., а також з кишені штанів у які
був одягнутий ОСОБА_6. вийняв гроші в сумі 100 грн. та зняв з шиї золотий ланцюжок 583 проби, вагою 3 г.,
вартістю 170 грн. за 1 г. на суму 510 грн., з золотим хрестиком 583 проби, вагою 3 г., вартістю 170 грн. за 1 г. на суму 510 грн..

Після цього ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з місця злочину зникли, викраденим
розпорядилися на власний розсуд, чим
спричинили потерпілому ОСОБА_6. матеріальну шкоду на загальну суму 2854 грн..

12.12.2007 року близько 23 год. ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_5, маючи намір на відкрите
викрадення чужого майна, знаходячись
біля будинку АДРЕСА_2, побачили раніше
їм не знайомого ОСОБА_4.. Діючи умисно та цілеспрямовано, з корисних
спонукань, переслідуючи мету наживи, підійшли доОСОБА_4і почали наносити йому
удари руками і ногами в різні частини тіла. Потерпілий упав на землю,
однак ОСОБА_3 продовжував наносити йому удари руками і ногами в різні частини тіла, а потім скориставшись
безпорадним станом ОСОБА_4., ОСОБА_5 стягнув з потерпілого шкіряну куртку, вартістю 560 грн. в кишені якої
знаходився мобільний телефон «Соні Еріксон», вартістю 1500 грн., зі стартовим
пакетом «МТС», вартістю 50 грн., на рахунку якого знаходилися 150 хв. розмов, тобто 150 грн. ,
а ОСОБА_3. в цей час реалізуючи
злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого вирвав з
його рук барсетку із замінника шкіри,
вартістю 80 грн., в якій знаходилися гроші в сумі 1850 грн., ключі від квартири
в кількості 4 шт., вартістю 10 грн. на суму 40 грн., ключі металеві від гаражу
в кількості 3 шт., вартістю 2 шт. на суму 20 грн., а 1 шт. вартістю 20 грн..

Після цього ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з місця злочину зникли, викраденим
розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_4. матеріальну шкоду на загальну суму
4270 грн. та тілесні ушкодження у
вигляді: гематом та саден обличчя справа, які відносяться до категорії легких.

У своїй апеляції не оскаржуючи обставини справи та кваліфікацію злочину
прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить
вирок суду скасувати у зв'язку із невідповідності призначеного ОСОБА_3
покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого і постановити
новий вирок за яким ОСОБА_3 призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК
України у виді позбавлення волі строком
на 5 років, мотивуючи тим, що засуджений ОСОБА_3 раніше притягувався до
кримінальної відповідальності, належних висновків не зробив, за його ініціативою
вчинено тяжкий, корисний злочин із застосуванням насильства до потерпілих, при
цьому перебував у стані алкогольно
сп'яніння. Не прийнято рішення по цивільному позову потерпілого ОСОБА_6, не з'ясовано чи вручено
і коли саме копію обвинувального висновку, не роз'яснено право ознайомитися з протоколом
судового засідання і подачі на нього зауважень.

Заслухавши
доповідача, у ході судового слідства
допитавши засудженого
ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, відносно його особи, заслухавши в дебатах прокурора, який
підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції і просив
скасувати вирок суду в частині призначення покарання і постановити новий вирок
яким призначити
ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з відбуттям у
місцях позбавлення волі і думку про необхідність застосування ст. 71 КК України і за сукупністю вироків до
призначеного покарання частково
приєднати невідбуту частину
покарання за вироком Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 22.11.2004 року і остаточно до відбуття
призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6
місяців, заслухавши у дебатах захисників -
адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3, які
просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, оцінивши досліджені матеріали справи та зваживши доводи апеляції, колегія
суддів визнає апеляцію прокурора
такою, що підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції на
підставі ст. 378 КПК України підлягає скасуванню у частині призначення
покарання із-за необхідності застосування більш суворого на таких підставах.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності засудженого ОСОБА_3
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за обставин,
встановлених судом першої інстанції є правильним, оскільки ґрунтується на
зібраних по справі доказах, досліджених в судовому засіданні за згодою всіх
учасників процесу в порядку ч. 3 ст. 299 КПК України та відповідає фактичним
обставинам справи, які ніхто не
оскаржує, в апеляції не оспорює, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Сам засуджений
ОСОБА_3 згідно зі змістом його показань в судовому засіданні апеляційного суду
і суду першої інстанції визнав, що він 7.12.2007 року у нічний час після роботи
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, разом з ОСОБА_5 біля готелю «Турист»,
який розташований по вул. Ушакова м. Кіровограда, підійшли до незнайомого
ОСОБА_6. Руками і ногами нанесли йому удари в різні частини тіла, а потім
заволоділи майном ОСОБА_6, яке зазначено в обвинуваченні.

З викраденим з місця злочину зникли і розпорядилися ним на власний розсуд.

12.12.2007 року у нічний час після роботи ОСОБА_3 перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, разом з ОСОБА_5 біля будинку АДРЕСА_2, підійшли до
незнайомого ОСОБА_4.. Руками і ногами він і ОСОБА_5 нанесли ОСОБА_4. удари в
різні частини тіла, а потім відкрито викрали його майно, яке зазначено в
обвинуваченні.

З викраденим з місця злочину зникли і розпорядилися ним на власний розсуд.

Колегія суддів визнає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до
висновку про доведеність вини засудженого ОСОБА_3 у вчиненні злочину і
правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж),
поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, чи з погрозою застосування такого насильства, вчинений
повторно, за попередньою змовою групою
осіб.

Разом з тим, колегія суддів вважає,
що призначаючи покарання засудженому ОСОБА_3 суд першої інстанції не в повній
мірі дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК
України щодо засад призначення
покарання, лише назвав, але не в повній мірі врахував ступень тяжкості вчиненого ним злочину,
обставини, які пом'якшують та обтяжують покарання, дані про особу засудженого у зв'язку з чим необґрунтовано звільнив ОСОБА_3 на
підставі ст.75 КК України від відбування покарання з
випробуванням, встановивши іспитовий
строк тривалістю 3 роки.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в
частині призначення засудженому ОСОБА_3 покарання необхідно скасувати із-за м'якості
призначеного покарання, оскільки воно явно
не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого і таке, що не відповідає меті
виправлення та перевиховання.

Так, при призначенні покарання суд першої
інстанції достатньо не врахував, що засуджений ОСОБА_3 неодноразово притягувався до
кримінальної відповідальності за вчинення тяжких, корисних злочинів, останній
раз 22.11.2004 року Ленінським районним судом
м. Кіровограда за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення
волі строком на 4 роки 6 місяців і відповідно до ст. 75 КК України звільнений
від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки (а.с.
96, 177 ). У період іспитового строку за даним вироком, засуджений ОСОБА_3
вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України за який постановою цього ж суду від 19.01.2007 року
відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України звільнений від кримінальної
відповідальності (а.с.178). Незважаючи на це, ОСОБА_3 належних висновків для
себе не зробив і знову вчиняє умисний, тяжкий, корисний злочин, поєднаний із
застосуванням насильства до потерпілих. До того ж з 2006 року засуджений
ОСОБА_3 знаходиться на диспансерному обліку в Кіровоградському обласному
наркологічному диспансері з приводу вживання опіоідів (опійна наркоманія) (а.с.
97), осудний, на диспансерному обліку в Кіровоградській обласній психіатричній
лікарні не перебуває, знаходився на стаціонарному лікуванні з 22.02.2005 року
по 2.03.2005 року з приводу неврастенії, в момент скоєння правопорушення виявляв і у даний час виявляє психічні
розлади і розлади поведінки внаслідок вживання
опіоідів, проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного
захворювання і недоумкуватості. (а.с. 98, 142-143).

Крім того, при
призначенні покарання суд першої інстанції не врахував, що даний злочин засуджений ОСОБА_3 вчинив у стані алкогольного
сп'яніння і в порушення вимог ст. 67 КК України не визнав це обставиною, яка
обтяжує його покарання, а також не
мотивував, чому дану обставину не визнав, як таку, що обтяжує покарання.

Призначаючи нове покарання засудженому
ОСОБА_3 колегія суддів у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступень
тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, які пом'якшують та обтяжують
покарання, дані про особу засудженого.

Колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції, що засуджений ОСОБА_3 щиро розкаявся у
вчиненому злочині, активно сприяв його розкриттю, а тому визнає обставинами,
які пом'якшують його покарання.

Обставиною, яка обтяжує
покарання засудженого ОСОБА_3 колегія суддів визнає, що злочин він вчинив у
стані алкогольного сп'яніння.

Характеризуючи особу
засудженого ОСОБА_3 колегія суддів враховує характеристики з місця проживання і
місця роботи, згідно яких за місцем роботи він характеризується позитивно, за
місцем проживання посередньо (а.с.181,182). ОСОБА_3 неодноразово притягувався
до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисного, тяжкого,
корисного злочину вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2004 року. Так як в період іспитового строку за даним
вироком суду, ОСОБА_3 не виконував обов'язки, покладені на нього судом, за
поданням Ленінського міжрайонного відділення кримінально-виконавчої інспекції
УДДУПВП в Кіровоградській області,
постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.06.2005 року,
іспитовий строк скасовано, а ОСОБА_3
направлено до відбування покарання за вироком суду. У зв'язку з тим, що
засуджений ОСОБА_3 з місця проживання зник, був оголошений у розшук. У період розшуку,
ОСОБА_3 знову вчинив умисний, тяжкий корисний злочин, поєднаний із
застосуванням до потерпілих насильства. З 2006 року ОСОБА_3 знаходиться на
диспансерному обліку в Кіровоградському обласному наркологічному диспансері з
приводу вживання опіоідів (опійна наркоманія) (а.с. 97), а тому виявляв і
виявляє психічні розлади і розлади поведінки, які не досягають ступені
душевного захворювання і недоумкуватості, осудний.

З урахуванням
викладеного, обставин справи, а також
приймаючи до уваги вік, особу ОСОБА_3,
стан його здоров'я, колегія суддів переконана, що виправлення та перевиховання
ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки за
спрямованістю поведінки він вперто не бажає стати на шлях виправлення, а як
особа представляє суспільну небезпеку для оточуючих, а тому вирок суду першої інстанції на підставі
ст. 378 КПК України в частині призначення покарання підлягає скасуванню у
зв'язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

Крім того, під час
розгляду апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, колегії суддів стало відомо, що постановою Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 21.06.2005 року ОСОБА_3 направлено для відбування
призначеного покарання за вироком цього ж суду від 22.11.2004 року. Ухвалою
колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 7.10.2008 року
постанова Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.06.2005 року
залишена без змін.

За таких обставин,
колегія суддів вважає за необхідне при призначенні засудженому ОСОБА_3
покарання застосувати ст. 71 КК України і за сукупністю вироків до призначеного
покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 22.11.2004 року.

Враховуючи
обставини справи, дані про особу засудженого ОСОБА_3, колегія суддів не
находить підстав для застосування до нього ст. 69 КК України.

Обраний засудженому ОСОБА_3 такий вид і розмір покарання,
за глибоким переконанням колегії суддів відповідає не тільки тяжкості вчиненого
ним злочину, обставинам справи, але й
особі засудженого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення
та попередження нових злочинів.

Скасовуючи вирок суду
першої інстанції колегія суддів визнає за необхідне вирішити питання щодо цивільного позову
потерпілого ОСОБА_6 та судових витрат в сумі 1716 грн. 49 коп.

По справі потерпілим
ОСОБА_6. заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2854
грн. і моральної шкоди в сумі 5000 грн. по якому, як зазначив в апеляції
прокурор, судом першої інстанції не прийнято рішення. В матеріалах кримінальної
справи є незавірена копія розписки потерпілого ОСОБА_6 про отримання переказом коштів від
засудженого ОСОБА_3 в рахунок повного відшкодування заподіяної йому моральної і
матеріальної шкоди ( а.с. 236, 237). В судове засідання потерпілий ОСОБА_6. не
з'явився, будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду
апеляційним судом справи. Враховуючи наявність розписки потерпілого ОСОБА_6 і
копії поштового переказа ( а.с. 236, 237), без участі ОСОБА_6, колегія суддів
позбавлена можливості прийняти
обґрунтоване і законне рішення за його позовними вимогами, а тому вважає
за необхідне залишити позов без
розгляду.

При цьому колегія
суддів роз'ясняє потерпілому ОСОБА_6., що для стягнення з ОСОБА_3 матеріальної
і моральної шкоди він має право звернутися до суду в порядку цивільного
судочинства.

По справі є судові
витрати в сумі 1716 грн. 49 коп. ( а.с. 40, 153, 160), виплачені органом
досудового слідства за проведення товарознавчих експертиз, які суд першої
інстанції безпідставно відніс за рахунок держави.

Відповідно до вимог ст. 331, 93 КПК
України судові витрати покладаються на засуджених. Тому колегія суддів вважає
за необхідне судові витрати по справі в сумі 1716 грн. 49 коп. стягнути в
прибуток держави із засудженого ОСОБА_3 у повному обсязі, оскільки в судовому
засіданні апеляційного суду не доведена його неспроможність їх сплатити.

В судовому засіданні апеляційного
суду, засуджений ОСОБА_3 показав, що судом першої інстанції копію обвинувального висновку йому вручено на
попередньому розгляді справи, тобто більше як за 3 доби до розгляду справи,
його мати ОСОБА_2, яка допущена до розгляду справи в якості захисника приймала
участь у розгляді справи судом першої інстанції на всіх судових засіданнях, а
після винесення вироку, суд роз'яснив йому права, в тому числі і право
ознайомитися з протоколом судового засідання і подати на нього зауваження.

За таких обставин, доводи апеляції прокурора, що судом першої інстанції під
час розгляду справи порушені права засудженого ОСОБА_3 є безпідставними і тами,
що не відповідають дійсності. Не відображення в протоколі судового засідання
тих чи інших дій суду, які фактично мали місце на думку колегії суддів, не може
визнаватися істотним порушенням кримінально-процесуального закону, яке тягне
безумовне скасування вироку.

Керуючись ст.ст. 378, 379, 365 України, колегія суддів

З А С У Д И Л А

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції -
задовольнити.

Вирок Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 3 липня 2008 року щодо ОСОБА_3 в частині призначеного йому покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на
5 років.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків до призначеного покарання
частково приєднати невідбуту
частину покарання за вироком Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 22.11.2004 року і остаточно до відбуття
призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6
місяців.

Строк
відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з 14.10.2008 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк тримання під вартою за період з
3.04.2008 року по 3.07.2008 року,
включно і за період з 9.07.2008 року по 14.10.2008 року,
включно, із розрахунку день за день.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 змінити з підписки про невиїзд на взяття
під варту, взявши його під варту в залі судового засідання.

Позов потерпілого
ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2854 грн. і моральної шкоди в
сумі 5000 грн., залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 в прибуток держави судові витрати в сумі 1716 грн. 49
коп.

У решті вирок Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 3
липня 2008 року - залишити без зміни.

Вирок
може бути оскаржений у касаційному порядку до Верховного Суду України через
апеляційний суд Кіровоградської області протягом одного місяця з моменту його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту
вручення копії вироку.

Головуючий -

Судді -