Справа № 1631/171/12
ВИРОК

іменем України

22.02.2012 Шишацький районний суд
Полтавської області в складі
головуючого-судді Рябченка В.В., при
секретарі - Барабан Ю.С., з участю
прокурора Завезіона Є.Л., адвоката
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт.
Шишаки справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Микільське Мелекеського району
Ульянівської області Росії, жителя
АДРЕСА_1 громадянина України, освіта
середня - спеціальна, розлученого, не
працюючого, раніше не судимого, -

у вчиненні злочинів, передбачених ст.
ст. 190 ч.1, 358 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний по справі ОСОБА_2,
будучи випускником ПТУ №56, що
знаходиться в с. Яреськи
Шишацького району Полтавської області,
та відносячись до категорії
дітей-сиріт, діючи з прямим умислом,
направленим на заволодіння державними
грошовими коштами у вигляді
одноразової допомоги в сумі 5034 гривні,
які згідно Постанови Кабінету
Міністрів України від 05.04.1994 року за
номером № 226 виділяються дітям сиротам,
які закінчили навчальний заклад та
працевлаштувалися з метою поліпшення
їх соціального захисту та
матеріального забезпечення, надав до
бухгалтерії Яреськівського ПТУ №56
фіктивне повідомлення до посвідчення
про направлення на роботу до
Пришибської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів на посаду помічника
кухаря вказаного навчального закладу,
та отримав бюджетні кошти (грошову
одноразову допомогу) як дитина-сирота,
в сумі 5034 гривні, не працюючи фактично
жодного дня в даній установі.

В результаті використання
фіктивного повідомлення, підсудний
ОСОБА_2, шляхом обману (шахрайство) в
червні 2010 року, надав до Яреськівського
ПТУ №56 повідомлення до посвідчення
про направлення на роботу з
Пришибської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів про те, що він
працевлаштований та призначений на
посаду помічника кухаря даного
навчального закладу, в результаті чого
отримав державні кошти, а саме - грошову
компенсацію на придбання одягу та
взуття, одноразову грошову допомогу у
розмірі шести прожиткових мінімумів на
загальну суму 5034 гривні, які використав
на власний розсуд, не маючи на меті в
подальшому їх повертати, чим заподіяв
своїми умисними діями істотної шкоди
державним інтересам на суму 5034 гривні.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні
інкримінованих йому злочинів визнав
повністю, щиро покаявся і суду показав,
що він з 2007 року по червень 2010 року
навчався, як дитина-сирота, в
Яреськівському ПТУ №56 по
спеціальності кухаря-кондитера. Після
закінчення навчання він повинен був
проходити практику з подальшим
працевлаштуванням. Майстром
Яреськівського ПТУ -56 ОСОБА_3, яка була
зобов'язана працевлаштувати кожного з
випускників, йому було заброньовано
місце в м. Кеменчук. але від даної
пропозиції він відмовився так як був
одружений, мав дитину та проживав в
АДРЕСА_1 в зв'язку з цим повідомив
ОСОБА_3, що буде займатися особистими
пошуками щодо влаштування на практику
та подальше працевлаштування. В кінці
травня 2010 року, ОСОБА_3 надала йому три
документи, два з яких на проходження
практики, а один на працевлаштування
при цьому йому було відомо про те, що
під час працевлаштування в
обов'язковому порядку виплачується
грошова допомога дітям-сиротам. Після
отримання вказаних документів, він,
разом з дружиною ОСОБА_4 та тещею ОСОБА_5
пішли до директора Пришибської ЗОШ
І-ІІІ ступенів домовитися про взяття
його на практику кухарем.
Поспілкувавшись з директором, вона
погодилася з його проханням, прийняла
його для проходження практики в школі,
підписавши договір та акт про
проходження практики. Знаходячись на
практиці, від працівників школи йому
стало відомо, що прийняти його на
роботу не зможуть, так як немає
відповідної посади, але, оскільки йому
були потрібні гроші і отримати їх він
міг лише при працевлаштуванні, він
вирішив звернутися до директора школи,
щоб вона підписала та поставила
печатку на документі про
працевлаштування на роботу в школу,
при цьому сказавши директору, що це
документ про проходження практики,
який він забув у неї підписати. Через
деякий час, як і було ним задумано, він
підійшов до директора школи і попросив
її підписати документ про влаштування
на роботу, сказавши, що це документ про
проходження практики. Так як директор
школи в той час кудись поспішала, вона,
не читаючи даного документа, який був
не заповненим, підписала його та
поставила печатку. Вказаний документ
він приніс майстру ОСОБА_3 , яку
запевнив, що він дійсно
працевлаштований, при ньому ОСОБА_3, з
його слів, заповнила зміст документу і
забрала його собі. 30.06.2010 року він
отримав на картку грошові кошти в сумі
5800 гривень, які в подальшому
використав на особисті потреби.

Після роз'яснення учасникам
судового процесу вимог ст.. 299 КПК
України, та за їх згодою, суд визнав
недоцільним дослідження доказів
стосовно тих фактичних обставин
справи, які ніким не оспорюються..

Дії підсудного ОСОБА_2 суд
кваліфікує за ст.190 ч.1 КК України, як
умисні дії, що виразилися в заволодінні
чужим майном шляхом обману (
шахрайство), та за ст. 358 ч. 3 КК України,
як умисні дії, що виразилися у
використанні завідомо підробленого
документа.

Обставинами, що пом'якшують
покарання підсудного ОСОБА_2, згідно
ст..66 КК України, суд визнає щире каяття
та активне сприяння розкриттю вчинених
ним злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання
підсудного ОСОБА_2, згідно ст..67 КК
України, судом не встановлено.

Згідно висновку амбулаторної
судово - психіатричної експертизи № 22
від 12 січня 2012 року, підсудний ОСОБА_2
будь-яким психічним захворюванням чи
тимчасовим розладом психічної
діяльності в даний час не страждає, а
виявляє ознаки вродженого недоумства у
вигляді легкої розумової відсталості.
В період часу, до якого відноситься
інкриміноване йому протиправне діяння,
будь-яким психічним захворюванням не
страждав, як і не знаходився в стані
тимчасового розладу психічної
діяльності, ступінь недоумства у
ОСОБА_2 є таким, що не позбавляв його
можливості усвідомлювати свої дії та
керувати ними в період часу, до якого
відноситься інкриміноване йому
протиправне діяння, і не позбавляє
його можливості усвідомлювати свої дії
та керувати ними на даний час, під дію
ч.2, ч.3 ст.19 та під дію ст.20 КК України не
підпадає, може предстати перед
слідством та судом, застосування
примусових заходів медичного
характеру в даний час не потребує. ( а.с.
38-41).

За місцем проживання, Пришибською
сільською радою Шишацького району
Полтавської області, ОСОБА_2
характеризується як особа, на яку
немає компрометуючих матеріалів (
а.с.71), раніше не судимий. ( а.с. 73).

При визначенні міри покарання
підсудному ОСОБА_2 суд враховує
тяжкість та обставини вчинених ним
злочинів, особу винного, обставини що
пом'якшують його покарання при
відсутності обтяжуючих покарання
обставин, і приходить до висновку, з
урахуванням цих обставин, що до
підсудного можливо застосувати
покарання у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 16-1,
321-324,327,330,332-335,337,339,341,343 КПК України, суд, -

З А С
У Д И В:

ОСОБА_2 - визнати винним у
вчиненні злочинів, передбачених
ст. ст. 190 ч. 1, 358 ч. 3 КК України і
призначити йому покарання:

- за ст. 190 ч. 1 КК України - у
вигляді штрафу в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 680 ( шістсот
вісімдесят) гривень;

- за ст. 358 ч. 3 КК України - у
вигляді штрафу в розмірі тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 510 ( п'ятсот
десять) гривень.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
остаточно призначити покарання у
вигляді штрафу в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 680 ( шістсот
вісімдесят ) гривень

Запобіжний захід засудженому
ОСОБА_2 до набрання вироком законної
сили залишити без зміни - підписку про
невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Полтавської області
на протязі 15 діб з моменту його
проголошення через Шишацький
районний суд.

Головуючий, суддя
В. В.
Рябченко