Справа № 159/1144/15-к Провадження №11-кп/773/246/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду від 09 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні 2 осіб, не працюючого, з освітою середньою, раніше притягався до кримінальної відповідальності 11.03.2014 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 р. позбавлення волі з двохрічним іспитовим строком, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного за даним вироком покарання частково приєднано покарання, призначене за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 11.03.2014 р. та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу залишено попередню домашній арешт.

Вироком вирішено долю речових доказів , -

в с т а н о в и в:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, 28.01.2015 р. о 20 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку по місцю проживання своєї дружини за адресою: АДРЕСА_3 , побачивши на підлозі у вітальні, де грались малолітні діти, золотого натільного хрестика 500 проби вагою 1, 64 гр. варістю 1 500 грн., достовірно знаючи, що вказаний виріб належить одному з інших осіб, присутніх у кімнаті, таємно з корисливих спонукань повторно викрав його, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матері малолітньої дитини - ОСОБА_9 , 2013 р. н., майнову шкоду на вказану вище суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, призначивши йому більш м`яке покарання. При цьому просить врахувати, що він вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні трьох дітей, хворіє, потерпіла претензій до нього не має.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляції, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляцію, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палати дійшла висновку, що апеляція обвинуваченого до задоволення не підлягає.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, підтверджуються зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні доказами та ніким не оскаржуються.

Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Призначаючи йому покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії середньої тяжкості, особи засудженого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин під час іспитового строку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Суд правильно визнав обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину. Враховано судом і думку потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не мала, однак щодо покарання покладалась на думку суду. При зазначених обставинах суд обґрунтовано прийшов до переконання про неможливість виправлення і перевиховання ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства і обрав покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

Твердження обвинуваченого про те, що на його утриманні є троє дітей, а також про незадовільний стан його здоров`я не заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 є батьком двох дітей (а.п. 52), однак ніде не працює, не навчається, періодично вчиняє крадіжки, за які відбуває покарання в установленому законом порядку, тому факт утримання ОСОБА_7 трьох малолітніх дітей є сумнівним.

Крім того, як вбачається з довідки Ковельської центральної райлікарні від 06.05.2015р., ОСОБА_7 знаходився в даному закладі на лікуванні з діагнозом "Негоспітальна правобічна пневмонія", що не свідчить про наявність в останнього ряду тяжких захворювань, про що в своїй апеляції вказує обвинувачений.

За таких обставин, підстав для зміни вироку та пом`якшення покарання щодо ОСОБА_7 , про що ставиться питання в його апеляції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2015 року щодо нього - без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, та може бути оскаржена протягом трьох місяців в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: