ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

ІМЕНЕМ України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_2.,

суддів ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5.,

за участю прокурора ОСОБА_6.,

розглянула 28 квітня 2015 року в м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 9 жовтня 2014 року, постановлену в судовому провадженні про застосування амністії щодо засудженого ОСОБА_1

Ухвалою Жовтневого районного міста Харкова від 7 липня 2014 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_1 про звільнення його на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від подальшого відбування покарання з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 тричі судимий: 08.11.2011 за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням протягом однорічного іспитового строку; 23.03.2012 за чч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, чч. 1, 4 ст. 70 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі; 24.09.2012 за чч. 2, 3 ст. 185, чч. 1, 4 ст. 70 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

Оскільки останніми двома вироками ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні умисних тяжких злочинів, то суд першої інстанції визнав, що відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» підстав для застосування до засудженого останнього акту амністії немає.

Апеляційний суд Харківської області 09.10.2014 скасував це рішення місцевого суду та звільнив ОСОБА_1 з місць позбавлення волі на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» як такого, що засуджений за злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров'я, та на день набрання чинності вказаним Законом відбув з 17.01.2012 більше однієї чверті призначеного покарання.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів визнає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироками від 23.03.2012 та 24.09.2012 ОСОБА_1 засуджений за вчинення тяжких злочинів, а у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Пунктом «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» передбачено, що амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.

Апеляційний суд визнав, що вирок від 24.09.2012 не можна вважати другою судимістю ОСОБА_1, оскільки останнього засуджено за тяжкі злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

При цьому суд не послався на закон, який містить інші ніж ч. 1 ст. 88 КК України підстави для визнання особи такою, що має судимість (судимості).

Відсутнє в оскарженій ухвалі й обґрунтування, з посиланням на конкретні вимоги відповідного закону, висновку апеляційного суду про те, що в разі засудження особи за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку та призначення покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, вказана особа вважається такою, що має одну судимість.

Поза увагою та оцінкою апеляційного суду залишилось й те, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 88 КК України судимість, на відміну від передбаченого ст. 34 КК України рецидиву злочинів, має правове значення не тільки у разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України.

Отже, ухвала апеляційного суду є передчасною та такою, що не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Вказані порушення кримінального процесуального закону колегія суддів визнає істотними, оскільки вони могли перешкодити апеляційному суду постановити законне та обґрунтоване рішення.

Зважаючи на зазначене, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 9 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати, призначивши новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4