АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/292/13- к
Номер провадження 11/786/526/2013
Категорія: ч.2 ст.121 КК України о.т.з.
Головуючий у 1-й інстанції Волювач Олег Васильович
Доповідач ап. інст. Лісіченко Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді Лісіченко Л.М.

суддів: Кисіля А.М., Маліченка В.В.

з участю прокурора - Деряги Л.М.

захисника засудженого - Євдокименка А.Д.

засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальну справу за апеляціями помічника Лубенського міжрайонного прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та засудженого ОСОБА_3 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 квітня 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Лубни Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 громадянин України, з неповною середньою освітою, непрацюючий, неодружений, судимий:

14 травня 1993 року Лубенським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.215 КК України (в редакції 1960 року) на 4 роки позбавлення волі;

24 червня 1998 року Лубенським міським судом Полтавської області за ст.94 КК України (в редакції 1960 року) на 10 років позбавлення волі з примусовим лікуванням від алкоголізму, постановою Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 6 липня 2006 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 26 днів,

засуджений за ч.2 ст. 121 КК України на 9 років позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні злочину за наступних обставин.

17.01.2009 року близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 в ході сварки зі своєю співмешканкою - ОСОБА_4, що виникла на побутовому ґрунті, умисно дерев'яним поліном наніс останній чотири удари по правій та лівій нозі, а також один удар по лівій руці, якою вона захищалася від ударів.

19.01.2009 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в будинку АДРЕСА_1 вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 через розбитий нею посуд. В ході сварки ОСОБА_3 з великою силою кулаками обох рук та ногами наніс їй не менше 12 ударів в область голови, тулубу, по руках та ногах, спричинивши їй наступні тілесні ушкодження: а) черепно-мозкову травму, крововилив під тверду мозкову оболонку в лобно-скронево-потиличній ділянці справа з переходом на основу черепа в передній та середній черепних ямках (желеподібної консистенції темно-бурого кольору згорток, щільно спаяний з твердою мозковою оболонкою об'ємом до 120 мл), відповідно якому вдавлення речовини головного мозку, крововиливи під м'які мозкові оболонки в лобній та скроневій ділянках справа, крововиливи в м'які тканини голови в лобній, тім'яній, скроневій, скронево-потиличній ділянці справа, синці в лобній, скроневій ділянках справа, нижньої повіки правого ока та правій щічній ділянці, нижній повіці лівого ока, які знаходяться в одній анатомічній ділянці, та які в своїй сукупності відносно живої особи носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень; б) синці по передній поверхні грудної клітки зліва, по тильній поверхні правої та лівої кистей, по розгинальній поверхні середньої третини правого передпліччя, по передньо-зовнішній поверхні середньої третини правого плеча, по зовнішній поверхні середньої третини правого стегна, по передній поверхні нижньої третини правого стегна, по внутрішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, по передній поверхні середньої третини лівої гомілки, по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, по зовнішній поверхні нижньої та верхньої третини лівого стегна, садна шкіри в ділянці правої лопатки, поперекових ділянках, по передній поверхні верхньої третини правого передпліччя, по тильній поверхні правого променево-зап'ясткового суглобу, які як у своїй сукупності, так і кожне окремо, відносно живої особи, носять ознаки легких тілесних ушкоджень.

24.01.2009 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в будинку АДРЕСА_1 під час сварки зі своєю співмешканкою - ОСОБА_4, умисно наніс останній не менше 20 ударів кулаками обох рук в ліву та праву сторони голови.

31.01.2009 року близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в своєму помешканні по АДРЕСА_1 під час сварки зі своєю співмешканкою - ОСОБА_4, кулаками рук та ногами умисно наніс останній близько 6 ударів по голові та тулубу.

01.02.2009 року від отриманих тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 померла.

Смерть потерпілої ОСОБА_4 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під мозкові оболонки, гематомою під твердою мозковою оболонкою зі стисненням головного мозку.

Згідно з вироком суду тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_3 спричинив їй 19 січня 2009 року.

В апеляції прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини справи, встановлені судом, просить вирок суду скасувати внаслідок м'якості призначеного покарання, постановити новий вирок, визначивши покарання ОСОБА_3 у виді 10 років позбавлення волі.

В апеляції із внесеними доповненнями засуджений ОСОБА_3 вказує на порушення норм кримінально-процесуального закону під час досудового слідства та розгляду справи судом першої інстанції, застосування до нього недозволених методів слідства і просить вирок суду змінити, застосувати до нього ст.69 КК України та дати можливість відбувати покарання в установі без ізоляції від суспільства з обов'язковим залученням до праці.

Інші учасники процесу вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який подану апеляцію прокурором, що підтримував обвинувачення в суді першої інстанції, не підтримав, вважає вирок суду законним та обґрунтованим і просив залишити його без зміни; доводи апелянта - засудженого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Євдокименка А.Д., які подану засудженим апеляцію із доповненнями підтримали та просили перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.121 КК України, оскільки настання смерті потерпілої не знаходиться у причинному зв'язку зі спричиненням їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, вважають, що ОСОБА_3 19 січня 2009 року спричинив потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, а в інші дні - легкі тілесні ушкодження та просили призначити покарання в межах санкцій відповідних статей, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово засудженого, колегія суддів вважає, що апеляції як прокурора, так і засудженого не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_3 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_4 доведена доказами, що були ретельно перевірені в судовому засіданні та отримали належну оцінку.

Його дії за ч.2 ст.121 КК України кваліфіковані правильно.

Так, будучи неодноразово допитаним як в ході досудового слідства, так і під час розгляду справи місцевим судом ОСОБА_3, хоча і змінював свої показання в деяких деталях, фактично не заперечував, що в період часу з 17.01.2009 року до 01.02.2009 року він неодноразово під час сварок бив свою співмешканку - потерпілу ОСОБА_4, наполягаючи на тому, що вона провокувала його до таких дій своєю неправомірною поведінкою внаслідок вживання спиртних напоїв.

Твердження ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 хворіла на епілепсію і могла отримати тілесні ушкодження внаслідок падіння спростовуються як висновком комплексної судово-медичної експертизи, так і показаннями в суді судово-медичного експерта ОСОБА_5, який був у складі комісії.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №102 від 14.07.2010 року тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_4 можна розділити на три групи:

а) черепно-мозкова травма, крововилив під тверду мозкову оболонку в лобно-скронево-потиличній ділянці з права з переходом на основу черепа в передній та середній черепних ямках (желеподібної консистенції темно-бурого кольору згорток, щільно спаяний з твердою мозковою оболонкою об'ємом до 120 мл), відповідно якому вдавлення речовини головного мозку, крововиливи під м'які мозкові оболонки в лобній та скроневій ділянках з права, крововиливи в м'які тканини голови в лобній, тім'яній, скроневій, скронево-потиличній ділянці з права, синці в лобній, скроневій ділянках з права, нижньої повіки правого ока та правій щічній ділянці, нижній повіці лівого ока, які знаходяться в одній анатомічній ділянці, а тому можуть бути оцінені у своїй сукупності, як такі, що відносно живої особи носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень;

б) синці по передній поверхні грудної клітки зліва, по тильній поверхні правої та лівої кистей, по розгинальній поверхні середньої третини правого передпліччя, по передньо-зовнішній поверхні середньої третини правого плеча, по зовнішній поверхні середньої третини правого стегна, по передній поверхні нижньої третини правого стегна, по внутрішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, по передній поверхні середньої третини лівої гомілки, по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, по зовнішній поверхні нижньої та верхньої третини лівого стегна, садна шкіри в ділянці правої лопатки, поперекових ділянках, по передній поверхні верхньої третини правого передпліччя, по тильній поверхні правого променево-зап'ясткового суглобу, які як у своїй сукупності, так і кожне окремо, відносно живої особи, носять ознаки легких тілесних ушкоджень;

в) синці в ділянці зовнішнього кута верхньої повіки, шиї зліва, правої вушної раковини, підборіддя зліва, садна шкіри підборіддя, лівої завушної ділянки, зовнішнього кута правого ока, правої щічної ділянки, рани слизової оболонки верхньої губи з права і зліва з крововиливами навколо них, які як у своїй сукупності, так і кожне окремо, відносно живої особи носять ознаки легких тілесних ушкоджень.

При цьому тілесні ушкодження груп а), б) відповідають давності утворення їх у проміжок часу за 10-13 діб до моменту смерті ОСОБА_4, а тілесні ушкодження групи в) утворилися не більш як за добу до настання смерті.

Смерть потерпілої ОСОБА_4 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під мозкові оболонки, гематомою під твердою мозковою оболонкою зі стисненням головного мозку.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_5 пояснив, що в результаті проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_4 було виявлено 4 групи тілесних ушкоджень, перша з яких - тяжкі тілесні ушкодження, що викликали смерть потерпілої, а інші три групи - легкі тілесні ушкодження, які не мають відношення до її смерті.

На голові ОСОБА_4 було виявлено 7 тілесних ушкоджень, які оцінюються у сукупності як тяжкі, і кожне з них могло спричинити утворення гематоми. Виходячи з розташування в різних ділянках голови цих пошкоджень, вони не могли утворитися при падінні з висоти власного росту, крім цього, у потерпілої зафіксований лінійний перелом черепу, що виключає можливість отримання черепно-мозкової травми від падіння.

Давність утворення гематоми складала 10-13 діб до настання смерті, що відповідає даті спричинення 19-20 січня 2009 року.

Також, експерт ОСОБА_5 пояснив, що гематома, яка утворилася у ОСОБА_4 внаслідок нанесених їй ударів по голові, могла спричинити судорожні прояви, які притаманні більше наявності гематоми, ніж епілепсії. Даних про те, що ОСОБА_4 страждала на епілепсію не встановлено, наведеним спростовуючи доводи захисту про те, що у ОСОБА_4 був приступ епілепсії .

Оцінивши висновки судово-медичної експертизи та показання судово-медичного експерта ОСОБА_5 суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість та поклав в основу обвинувального вироку, відповідно визнавши їх належними та допустимими докази по справі.

Твердження захисника засудженого про суперечності між показаннями експерта, висновками судово-медичної експертизи та встановленим медичним працівником ОСОБА_6 попереднім діагнозом ОСОБА_4 колегія суддів вважає безпідставними.

Так, допитана в ході судового слідства свідок ОСОБА_6 підтвердила свої показання на досудовому слідстві та пояснювала, що 20.01.2009 року в якості медичного працівника приходила за викликом ОСОБА_3 до його помешкання, де від нього дізналася про приступ епілепсії у його співмешканки ОСОБА_4 та бачила її непритомну з синцями та набряками на обличчі. У ОСОБА_4 були судоми, які схожі на приступ епілепсії, але про те, що вона страждає на таку хворобу раніше не чула.

01.02.2009 року її повторно викликали до помешкання ОСОБА_3, де на простирадлі зі слідами крові лежала мертва ОСОБА_4

Про наявність у ОСОБА_4 судом 20.01.2009 року вказував і свідок ОСОБА_7, показання якого були оголошені в судовому засіданні, проте цей свідок, який і раніше бував у домі ОСОБА_3, не зазначав, що бачив коли-небудь приступи епілепсії у потерпілої або ж чув про її хворобу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснював, що проживає з матір'ю ОСОБА_3, але також раніше не чув, щоб ОСОБА_4 страждала на епілепсію.

Твердження ОСОБА_3 про наявність у ОСОБА_4 захворювання на епілепсію ретельно перевірялись судом першої інстанції і не знайшли свого підтвердження.

Також, судом критично оцінені показання ОСОБА_3 про непричетність до вчинення злочину і колегія суддів вважає такі висновки правильними.

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України суд у вироку послався на досліджені в ході судового розгляду справи показання свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10

Так, згідно пояснень свідка ОСОБА_10 на прохання ОСОБА_3 20.01.2009 року він викликав медсестру для ОСОБА_4, а 24.01.2009 року, перебуваючи у його будинку бачив, як ОСОБА_3 бив ОСОБА_4 кулаком у ліву скроню. Раніше він також неодноразово бачив у ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_9 на досудовому слідстві пояснював, що раніше ночував в с. Таранденці Лубенського району у будинку, де проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 В ніч з 31.01. на 01.02.2009 року вони з ОСОБА_3, повернувшись з поїздки не могли потрапити до будинку, бо там закрившись спала п'яна ОСОБА_4 ОСОБА_3 заліз через вікно і декілька разів ударив ОСОБА_4 руками по обличчю, а потім ногами по тулубу.

В ході відтворення обстановки та обставин події злочину засуджений пояснював обставини нанесення ударів потерпілій (т.1, а.с.71-74).

Його твердження про застосування недозволених методів слідства судом перевірялись і фактів вчинення неправомірних дій по справі не встановлено.

Постановою помічника Лубенського міжрайонного прокурора від 29.04.2011 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно працівників міліції, яку ОСОБА_3 не оскаржував.

Перевіривши доводи апеляції засудженого колегія суддів не знаходить підстав для перекваліфікації його дій щодо заподіяння 19 січня 2009 року тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 на ч.1 ст.121 КК України, оскільки по справі достовірно встановлено, що потерпіла померла 01.02.2009 року в результаті спричинених їй тілесних ушкоджень саме у вказану дату.

За змістом кримінального закону, у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров'ю, відповідальність настає за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої була встановлена відповідно до ст.76 КПК України ( в редакції 1960 року ) висновком комісійної судово-медичної експертизи і сумнівів у її правильності колегія суддів не встановила.

Приймаючи до уваги, що епізоди побиття потерпілої ОСОБА_3 не охоплювались єдиним умислом, дії засудженого по заподіянню ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень 17, 24 та 31 січня 2009 року не можуть кваліфікуватись за ст.125 КК України за відсутності скарги потерпілої, на що правильно вказує суд у вироку.

Порушень кримінально-процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку по справі не встановлено.

Покарання засудженому призначене відповідно до вимог ст.65 КК України з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного і обставин, що обтяжують покарання, являється необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та є справедливим, тому підстав для його пом'якшення колегією суддів не убачає.

З огляду на наведене доводи апеляції прокурора про м'якість призначеного покарання колегія суддів вважає безпідставними і такими, що суперечать вимогам кримінально-процесуального закону.

З огляду наведеного вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляції - без задоволення.

Керуючись ст. 365 та ст.366 КПК України (в редакції 1960 року ), главою ХІ Перехідних положень до КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляції прокурора та засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 квітня 2013 року щодо ОСОБА_3 - без зміни.

с у д д і :

Кисіль А.М. Лісіченко Л.М. Маліченко В.В.