Справа
№ 1-62-2008р.
року Староміський районний суд міста Вінниці
головуючого судді Татаурової І.М.,
при секретарі Сускові А.О.,Голубенко Т.П.,
прокурора Гоменюка О.В.,
потерпілого ОСОБА_1,
адвокатів ОСОБА_2,ОСОБА_3,
ОСОБА_4, захисника
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Вінниці кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Петропавловськ - Камчатський, Російської Федерації, українця, громадянина
України, з базовою загальною освітою, непрацюючого, неодруженого,
зареєстрованого та проживаючого за адресою: м. Вінниця, АДРЕСА_1, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.
Вінниці, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою,
працюючого підсобником на будівництві, неодруженого, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: м. Вінниця, АДРЕСА_2,
раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ст. 186 ч.2 КК
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.
Вінниці, українця, громадянина України, із базовою загальною освітою,
працюючого охоронником, охоронна фірма «Алівтіна», не одруженого, без
постійного місця проживання, після звільнення з місць позбавлення волі
проживаючого за адресою: м. Вінниця, мікрорайон АДРЕСА_3, раніше судимого:
- 09.06.1999 р. Замостянським районним судом м. Вінниці
за ст.ст. 17,140 ч.2,145 ч.1,42,46-1 КК України до позбавлення волі на строк 3
роки, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки та сплатою штрафу на користь
держави в сумі 680 грн.;
- 29.09.1999 р. Староміським районним судом м. Вінниці за
ст. ст. 141 ч.2,43 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки з
- 24.12.2004 р. Ленінським районним судом м. Вінниці за
ст.ст. 15,185 ч.3, 185 ч.3,70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6
місяців, звільненого 20.04.2007 р. умовно-достроково на 4 місяці 21 день
відповідно до постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 12.04.2007
року, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,
30 липня 2007 року близько 02.00
год. ОСОБА_6, ОСОБА_7. та ОСОБА_8., за попередьною змовою між собою, знаходячись
поблизу швейної фабрики «Володарка», розташованої по вул. Коцюбинського в м. Вінниці,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, маючи спільний умисел на відкрите
заволодіння майном ОСОБА_1, з корисливих мотивів, з метою подолання опору
останнього, застосували до нього фізичне насилля, яке не є небезпечним
для життя та здоров'я потерпілого, яке виразилось в тому, що ОСОБА_8. збив з
ніг ОСОБА_1, завдавши йому удару кулаком в потиличну частину голови, ОСОБА_7.
коліном своєї ноги тримав лежачого ОСОБА_1, в той час як ОСОБА_8. та ОСОБА_6
наносили удари ногами по тулубу потерпілого, в результаті чого йому було
завдано, згідно висновку судово-медичного дослідження №2120 від 02.08.2007р.
легкі тілесні ушкодження. Під час
нанесення ударів ОСОБА_1, ОСОБА_8. та ОСОБА_6 відкрито заволоділи майном
потерпілого: золотою каблучкою, вартістю 1 800 грн., годинником марки
«Q&Q», вартістю 120 грн., мобільним телефоном «Нокіа», вартістю 400 грн та
грошима в сумі 700 грн., після чого ОСОБА_8. та ОСОБА_6 з місця злочину зникли,
ОСОБА_7. був затриманий працівниками міліції.
Своїми злочинними діями ОСОБА_6,
ОСОБА_7. та ОСОБА_8., заподіяли потерпілому ОСОБА_1. матеріальної шкоди на
загальну суму 3020 грн.
Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою винність в інкримінованому
йому діянні, передбаченому ст. 186 ч.2 КК України визнав, однак в судовому
засіданні дав покази, які свідчать про часткове визнання ним своєї вини, суду
показав, що 29.07.2007 року близько 21.00 години він прийшов в кафе
«Петрополь», що по вул. Коцюбинського в м. Вінниці, де підсів за столик, за
яким були ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_1., якого він називав «дядя ОСОБА_1»,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 зі своїми дівчатами, та продовжив з ними розпивати алкогольні
напої. Потерпілий ОСОБА_1. кілька разів ходив до бару та замовляв на всю
компанію горілку. Після зачинення кафе вся компанія вийшла на вулицю, ОСОБА_1.
пішов до кіоску, де придбав ще пляшку горілки, яку всі разом розпили. В цей час
між ОСОБА_8. та ОСОБА_1. виник конфлікт, під час якого вони штовхали одне
одного, ОСОБА_1. порвав ОСОБА_8. куртку. Побачивши це, ОСОБА_6 підійшов до
ОСОБА_1 та теж штовхнув його. Потім потерпілий почав тікати, ОСОБА_8. та
ОСОБА_7. побігли за ним. Коли ОСОБА_6 підбіг до компанії, ОСОБА_1. лежав на
землі, ОСОБА_7. стояв поряд з ним, ОСОБА_8. він не бачив, та не бачив щоб
потерпілого хтось бив. ОСОБА_6 сам зняв з руки ОСОБА_1 золотий перстень та
годинник. Коли під'їхав патрульний автомобіль, він з відібраними речами втік,
та заховав під каменем, забравши їх пізніше, а ОСОБА_11 - затримали. Пізніше
викрадені речі він віддав ОСОБА_9 з тим, щоб останній передав їх в Староміський
ВМ. ОСОБА_6 визнає вину у викраденні майна потерпілого, а те, що це було
вчинено за попередньою змовою групою осіб -
Цивільний позов ОСОБА_6 визнав, завдану
злочином шкоду потерпілому відшкодував.
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_7. свою винність в
інкримінованому йому діянні, передбаченому ст. 186 ч.2 КК України визнав
повністю, суду показав, що 29.07.2007 року він з друзями домовився зустрітись о
22.00 год. в кафе «Петрополь», що по вул. Коцюбинського в м. Вінниці. Приблизно
о 23.00год. до них приєднався ОСОБА_6, а ще згодом - ОСОБА_8. Пізніше до них
підійшов ОСОБА_1., якого ОСОБА_7. бачив вперше. Вся компанія розпивала
алкогольні напої, потім всіх пригощав ОСОБА_1. Коли зачинилось кафе, всі пішли
до зупинки, де ще випили пива. Там же між ОСОБА_8. та ОСОБА_1. виник конфлікт,
після якого останній побіг до таксі, потім в напрямку фабрики «Володарка», а
всі побігли за ним. Потерпілий упав на спину від удару, завданого ОСОБА_8.
ОСОБА_7. лежачого ОСОБА_1 притиснув коліном, а ОСОБА_8. та ОСОБА_6 почали
обшукувати і щось забирати з його кишень. Щоб подолати опір потерпілого, вони
наносили йому удари по тілу. Хто що брав він не бачив. Коли під'їхала патрульна
машина, всі розбіглися, а його затримали та разом з потерпілим доставили до
позов ОСОБА_7. визнав,
завдану злочином шкоду потерпілому відшкодував. Просить суд суворо його не
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_8. свою винність в
інкримінованому йому діянні, передбаченому ст. 186 ч.2 КК України не визнав,
суду показав, що 29.07.2007 року він прийшов в кафе «Петрополь», що по вул.
Коцюбинського в м. Вінниці, де зустрів ОСОБА_9 та ОСОБА_7. Там, же вони
побачили ОСОБА_1, якого він раніше не знав, і який запросив їх за столик, де
почали розпивати горілку, придбану останнім. Коли вийшли з кафе, потерпілий
запропонував ще погуляти, і вони допили ту горілку, що залишалась, після чого
потерпілий в кіоску купив ще пива та горілки. На зупинці крім них була ще
компанія, тому відійшли з потерпілим в сторону і почали жартувати. ОСОБА_8.
хотів відійти, але потерпілий порвав йому рукав куртки, тому він його штовхнув,
від чого ОСОБА_1. впав. ОСОБА_8. розвернувся і пішов в сторону лікарні. До
побиття ОСОБА_1 та викрадення у нього речей він відношення не має. 31 липня
2007 року ОСОБА_8. знову проводив свій час в «Петрополі», де був затриманий
працівниками міліції і доправлений до Староміського РВ. В райвідділі він
зустрів ОСОБА_7, який розповів, що ОСОБА_1 пограбували, а його притягують до
кримінальної відповідальності. Покази ОСОБА_6. та ОСОБА_7. по відношенню до нього вважає неправдивими.
Цивільний позов не визнав.
дивлячись на фактично часткове визнання вини ОСОБА_6., визнання вини ОСОБА_7.
та невизнання своєї вини ОСОБА_8., їх вина доводиться показами потерпілого,
свідків, зібраними та дослідженими в ході досудового та судового слідства
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1., суду показав,
що він 29.07.2007 р. близько 23.00 год. повертався з весілля та вирішив поїхати до своєї доньки, яка на той час
перебувала в пологовому будинку по
вул. Коцюбинського м. Вінниці. Тому
пішки пішов по вул. Соборній до вул.
Коцюбинського. Коли він вже майже дійшов до пологового будинку, то зрозумів, що вже дуже пізно і його ніхто в лікарню не
пустить, він знову пішки пішов назад. Коли
він проходив повз кафе «Петрополь», розташоване по вул. Коцюбинського, вирішив зайти та випити пива, адже у нього із собою
були гроші, які знаходились в кишені
штанів. Зайшовши до кафе він присів за столик
випити пиво. Там до нього підійшов незнайомий хлопець, якого ОСОБА_1. раніше ніколи не бачив, та назвався ОСОБА_8, запросив
його до свого столику. ОСОБА_1. підсів
до столику, де сиділа компанія дівчат та хлопців. Він взяв їм пива, яке вони разом випили. Потім ОСОБА_8 запросив ОСОБА_1
поїхати з ними на квартиру до якоїсь
знайомої, щоб там продовжити святкувати їх знайомство, але він відмовився. Коли
зачинилось кафе, всі вийшли на
вулицю. Він підійшов до таксі, щоб поїхати додому, але ті хлопці його не
пустили, грубо почали говорити з таксистом, після чого той зачинився в машині,
відмовившись таким чином їхати. ОСОБА_1. з тими хлопцями пішов на зупинку, він
обнімався з ОСОБА_8., після чого той сказав, що він порвав йому куртку. В цей
же момент ОСОБА_1. побачив за поясом у ОСОБА_8 дві металеві трубки, перев'язані
ниткою, злякався і почав тікати. Він побачив, що за ним побігло четверо
хлопців. Його вдарили ззаду по голові, можливо металевими трубками, після
чого він впав. ОСОБА_1. відчув, як у нього з руки
знімають годинник та
перстень, а також витягають гроші з кишені та мобільний телефон, який
знаходився у нього в сумочці на ремені. Саму сумочку не зняли. Хто саме і що в
нього забирав, він не знає, так як ОСОБА_11, який тримав його коліном не давав
йому підвестись. ОСОБА_1. почав чинити опір, але його почали бити ногами по
тулубу. Хто саме його бив, він не бачив. Потім ОСОБА_1. відчув, що ОСОБА_11 піднявся і більше не
притискає його до землі. Коли розплющив очі, побачив біля себе працівників ДАІ та ОСОБА_7. Після чого
їх обох доставили до Староміського ВМ для дачі пояснень. Через декілька днів
його викликав слідчий та повернув йому його годинник та золотий перстень, гроші
та мобільний телефон йому так і не повернули. В даний час ОСОБА_6. та ОСОБА_7.
завдану злочином шкоду відшкодовано, а тому претензій матеріального та
морального характеру до них немає. Цивільний позов до ОСОБА_8. про
відшкодування матеріальної шкоди підтримав.
показання якого було оголошено в судовому засіданні, на досудовому слідстві
показав, що 29.06.2007 р. приблизно о 24.00 год. він проходив по вул. Коцюбинського
м. Вінниці біля кафе «Петрополь». Біля кафе
він зустрів своїх знайомих ОСОБА_9 з дружиною ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, прізвищ яких він
не знає. Вони всі відпочивали в цьому кафе. Він трохи з ними поспілкувався, після чого зайшов в
кафе і став пити пиво. Через
деякий час, він пішов додому. На
трамвайній зупинці, навпроти Будинку офіцерів стояла компанія молодих людей, які щось кричали та пили
пиво. Разом з ним на зупинці був ще хлопець на ім'я ОСОБА_14. ОСОБА_12 помітив, що біля ВАТ «Володарка» відбувалась
бійка. Він побіг туди, ОСОБА_14 - за ним, але так як було темно, він не зміг
добре роздивитись, хто саме там
б'ється. Коли ОСОБА_12 підбіг до того місця, де була бійка, побачив, що на
землі лежить незнайомий йому
чоловік, від якого відбігли троє людей, двох з яких він не роздивився, а в третьому упізнав ОСОБА_6, на прізвисько ІНФОРМАЦІЯ_4, прізвища не знає. Чоловік, який лежав
на землі був весь в крові. ОСОБА_12 відразу викликав з мобільного телефону швидку
допомогу. Той чоловік сказав, що у нього
забрали мобільний телефон. Після того, як приїхала швидка допомога, ОСОБА_12 пішов додому. По дорозі додому на вул.
50-річчя Перемоги, він зустрів
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та сказав йому, що якщо він забрав у того чоловіка мобільний телефон, його слід
повернути, інакше будуть проблеми. На що ОСОБА_6
відповів, що він нічого не брав. Після цього ОСОБА_12 пішов до додому (а.с.154, Т.2).
Свідок ООСОБА_9. суду показав, що 29.06.2007 р. приблизно о 22.00 год., він з товаришами відпочивав в шатрі «Талер»,
що по вул. Коцюбинського м. Вінниці. Через деякий час до них підсів ОСОБА_8, потім підійшов ОСОБА_6, на прізвисько
ІНФОРМАЦІЯ_4, його прізвища не знає,
та інші хлопці. Всі випивали горілку. Через
деякий час за їх столиком з'явився незнайомий чоловік на ім'я ОСОБА_1. Після закриття кафе ООСОБА_9., ОСОБА_8, ОСОБА_11,
ОСОБА_6 -ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 вийшли на вулицю та пішли в
напрямку трамвайної зупинки біля «Будинку офіцерів», щоб там ще випити пива,
яке мали купити в магазині
на зупинці. На тій зупинці ще були люди, які також пили пиво. Там же до них
приєдналися троє хлопців, яких він мало
знає, одного з них звали ОСОБА_12, на прізвисько ІНФОРМАЦІЯ_5. Потерпілий ОСОБА_1. почав
спорити з ОСОБА_8., та порвав йому куртку. Після цього ООСОБА_9. разом із своєю співмешканкою ОСОБА_13, яка
підійшла до них, пішов в напрямку банку
«Аваль», що по вул. 50-річчя Перемоги м.
Вінниці. Через деякий час до них прибіг ОСОБА_6
- ІНФОРМАЦІЯ_4 та повідомив, що біля фабрики «Володарка» була бійка, під час якої він - ОСОБА_6
-ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 побили чоловіка на ім'я ОСОБА_1. Також ОСОБА_6 сказав, що приїхали
працівники міліції і забирають ОСОБА_11, а він
- утік. ООСОБА_9. запитав ОСОБА_6, чому вони побили ОСОБА_1, на що той відповів, що він забрав у ОСОБА_1 в ході
бійки золотий перстень-печатку та годинник. Потім до них підійшов ОСОБА_12 - ІНФОРМАЦІЯ_5 і запитав
ОСОБА_6, де мобільний телефон і гроші ОСОБА_1, на що ОСОБА_6 відповів, що він їх не брав, їх
взяв ОСОБА_8. ООСОБА_9. сказав ОСОБА_6, що він повинен повернути печатку та
годинник ОСОБА_1, так як у нього можуть бути неприємності. Той відповів, що він
боїться і не знає тепер, як повернути все це ОСОБА_1. Після цього всі пішли по домах, а вже вранці
ОСОБА_9. розбудила його мати і сказала, що
телефонували з міліції і повідомили, що вночі
біля кафе «Петрополь» було вчинено злочин і він має з'явитись для дачі пояснень в Староміський ВМ. Потім
мати в під'їзді зустріла
ОСОБА_6 -ІНФОРМАЦІЯ_4, привела до них в
квартиру, та почала з'ясовувати, що сталось. ОСОБА_6 їй все розповів і вона накричала на нього, та наказала, щоб він повернув
викрадені речі. Після цього ОСОБА_6
віддав матері ОСОБА_9. золоту печатку та годинник і відразу пішов, а ООСОБА_9. разом з матір'ю прийшов в
Староміський ВМ, де віддали печатку та
годинник працівникам міліції.
Свідок ОСОБА_16. суду показала, що 30.07.2007 р. приблизно о 03.00 год. вона приїхала до кафе
«Петрополь», де повинен
був бути її чоловікОСОБА_9. Але воно було уже зачинено. На зупинці вона
зустріла чоловіка, який був в компанії друзів, після чого пішла з ним в
напрямку банку «Аваль», що
Перемоги. Приблизно через 10 хвилин до них
підбіг незнайомий їй хлопець, з яким ОСОБА_9 розпивав горілку на зупинці, та
повідомив, що побили якогось чоловіка,
приїхала міліція, після чого всі розбіглись у різні сторони. Через декілька хвилин прибіг ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 і
розповів, що вони били чоловіка, з якого він зняв золоту печатку та годинник. До місця події вона не
підходила, потерпілого не бачила. Після цього ОСОБА_16. з чоловіком в магазин купили по пляшці пива і повернулися на
лавочку біля магазину «Жмеринський».
Там до них підійшли кілька хлопців, серед яких був один на прізвисько
ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_6-ІНФОРМАЦІЯ_4, і розповіли, що хлопця, який був
одягнутий в червоні шорти, забрали
працівники міліції. Між собою вони виясняти хто і що забрав, висловлювали претензії до ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4,
що ніби-то він забрав мобільний телефон у чоловіка, якого побили. Але ОСОБА_6-ІНФОРМАЦІЯ_4 відповів, що мобільний
телефон він не брав. Після чого всі згадали
хлопця на ім'я ОСОБА_8, який зник першим, і вирішили, що він забрав мобільний телефон. Після цього її посадили в таксі і вона поїхала додому.
Свідок ОСОБА_10, показання якого оголошено в судовому засіданні, на
досудовому слідстві показав, що 29.07.2007
р. приблизно о 22.00 год. він після роботи прийшов в кафе «Петрополь», разом зі своєю дівчиною ОСОБА_17, її подругою
ОСОБА_18, другом ОСОБА_19 і його дівчиною ОСОБА_20, де пили пиво з горілкою. Через деякий час до їх
столику підійшов ОСОБА_9
на прізвисько ІНФОРМАЦІЯ_6
ОСОБА_10 запросив за столик. За столом почали знайомитись, там був ОСОБА_6 на прізвисько ІНФОРМАЦІЯ_4,
хлопець на ім'я ОСОБА_7, який в той вечір був одягнений у червону кофту та червоні шорти та ще двоє незнайомих хлопців. Приблизно
приєднались хлопець на ім'я ОСОБА_8 та чоловік, який представився ОСОБА_1, які неодноразово
купували горілку за гроші
останнього. Приблизно о 02-30год. ОСОБА_14., ОСОБА_17, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 залишились в кафе, а всі інші
пішли на трамвайну зупинку, що напроти Будинку Офіцерів. ОСОБА_10
до них приєднався згодом. На зупинці знову
розпивали горілку, потім підійшли ще хлопець на прізвисько ІНФОРМАЦІЯ_5 та
ще двоє незнайомих хлопців. Під час розпивання спиртних напоїв ОСОБА_8 з ОСОБА_1, жартуючи
боролися, після чого, з невідомих причин, ОСОБА_1
почав тікати через дорогу в сторону Будинку Офіцерів, за яким побігли ОСОБА_7,
ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4, хлопець на прізвисько ІНФОРМАЦІЯ_5 і ще декілька незнайомих хлопців. ОСОБА_10 направився в ту сторону, куди всі побігли, та побачив, що
на землі лежить ОСОБА_1, а над ним стоять
ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, хлопець на прізвисько ІНФОРМАЦІЯ_5, і ще якісь
хлопці. ОСОБА_6 з ОСОБА_8
шукали щось по кишенях ОСОБА_1, а інші стояли поряд. ОСОБА_10 не встиг підійти до них, так як під'їхала машина ДАІ і всі почали розбігатися. На
місці працівники міліції затримали лише ОСОБА_7. Після цього ОСОБА_10 направився до ОСОБА_9 на прізвисько ІНФОРМАЦІЯ_6, якого
знайшов біля магазину «Жмеринський» і розповів
йому про те, що хлопці побили ОСОБА_1 і працівники міліції забрали ОСОБА_11. В цей час до них підійшов
ОСОБА_6-ІНФОРМАЦІЯ_4 і розповів, що він забрав у ОСОБА_1 золоту печатку і годинник. Ще приблизно
через 2 хвилини до них підійшов хлопець
на прізвисько ІНФОРМАЦІЯ_5 з кількома хлопцями, який почав кричати на ОСОБА_6 де подівся мобільний телефон ОСОБА_1, і щоб він
його віддав, на що той відповів, що мобільний телефон він не брав. Після цього хлопець на
прізвисько ІНФОРМАЦІЯ_5 зі своїми знайомими
пішли, а ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_9, пішли посадити дружину ОСОБА_9 в таксі на
Площі Перемоги, а самі через 10 хвилин розійшлись по домівкам (а.с.18-19, Т.2).
суду показав, що будучи слідчим СВ Староміського РВ ВМУ УМВС України у
Вінницькій області, здійснював досудове слідство по кримінальній справі по
обвинуваченню ОСОБА_8., який спочатку вину не визнавав. Однак, в ході
проведення слідчих дій, зокрема очної ставки із ОСОБА_11, свої показав змінив,
та показував, що 30.07.2007 року він був у «Петрополі», що мав місце конфлікт
між ним та потерпілим. Він не визнавав грабіж, визнав, що наносив тілесні
ушкодження потерпілому. Показання ОСОБА_8. давав добровільно, без будь-якого
суду показала, що будучи старшим слідчим СВ Староміського РВ ВМУ УМВС України у
Вінницькій області, здійснювала досудове слідство по кримінальній справі
відносно ОСОБА_6., ОСОБА_11, матеріали якої були виділені з кримінальної справи
про обвинувачення ОСОБА_8. ОСОБА_6 та
ОСОБА_7. добровільно давали показання про обставини події, яка відбулась 30.07.2007
р., тиск на них не здійснювався.
суду показав, що з підсудним ОСОБА_8. в період 2000-2001 років перебував у
товариських стосунках в час, коли вони відбували покарання у
Могилів-Подільській виправній колонії. Після звільнення з місць позбавлення
волі стосунки не підтримували до 29.07.2007 року, коли о 23.30 год. зустрів
ОСОБА_8. біля кафе «Призма», що в приміщенні «Будинку офіцерів», де ОСОБА_23.
працював охоронцем літнього майданчику. Побачивши ОСОБА_8. він його покликав.
Хвилин десять вони розмовляли, ОСОБА_8. повідомив, що іде в ресторан
«Петрополь», і запросив його приєднатись. Після чого ОСОБА_8. о 23.40 год.
пішов сам у «Петрополь». О 00.30 год. ОСОБА_23 пішов в «Петрополь», де біля
шатра разом ОСОБА_8. на протязі 20 хвилин розмовляв та випив одну пляшку пива,
після чого повернувся на роботу. Через
півтори - дві години побачив бійку біля «Володарки». Зокрема, він бачив як
кілька чоловік наздоганяли чоловіка, який тікав. Серед переслідувачів не було
ні ОСОБА_8., ні інших двох підсудних - ОСОБА_6. та ОСОБА_7. ОСОБА_8. серед них
не було, оскільки він від кафе «Прізма» пішов в ресторан «Петрополь». Його
зустрів о 04.30-05.00 годині, звідки він йшов ОСОБА_23. не відомо. Про бійку в
міліцію свідок не повідомляв.
показань потерпілого, свідків, винність
підсудних ОСОБА_6., ОСОБА_7. та ОСОБА_8. доводиться дослідженими в судовому
постановою про порушення кримінальної справи від 31.07.2007 р. по факту
пограбування ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України
ОСОБА_1 про вчинення відносно нього злочину від 30.07.2007р. (а.с.3, Т.1);
протоколом добровільної видачі ОСОБА_9. годинника марки «Q&Q», каблучки у
вигляді печатки з жовтого металу від 30.07.2007р. (а.с.6, Т.1);
- протоколом очної ставки від 31.07.2007 року
між ОСОБА_7. та ОСОБА_1 (а.с.25-26, Т.1);
протоколом очної ставки від 01.08.2007 року між ОСОБА_7. та ОСОБА_8. (а.с.27-28,
протоколом очної ставки від 01.08.2007 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8. (а.с.29-30,
протоколом очної ставки від 01.08.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8. (а.с.31-32,
протоколом огляду предмету від 08.08.2007р. : годинника марки «Q&Q», золотої
каблучки (а.с.44, Т.1);
- постановою про визнання предмету речовим
доказом та приєднання його до кримінальної справи від 08.08.2007р. (а.с.45,
- протоколом пред'явлення особи для впізнання
від 03.10.2007р., згідно якого потерпілий ОСОБА_1. впізнав особу під №2 -
ОСОБА_6., як такого, що в ніч з 29.07.2007р. на 30.07.2007р.вчинив відносно
нього грабіж (а.с.97, Т.2);
протоколом очної ставки від 03.10.2007р. між ОСОБА_6. та ОСОБА_1 (а.с.102-104,
протоколом очної ставки від 03.10.2007р. між ОСОБА_7. та ОСОБА_1 (а.с.108-110,
протоколом очної ставки від 04.10.2007р. між ОСОБА_6. та ОСОБА_7. (а.с.117-119,
- актом судово-медичного дослідження №2120 від
02.08.2007р., згідно якого виявлені у ОСОБА_1 синці та садна на голові, та
синці на поверхні живота, садна на лівій руці належать до легких тілесних
ушкоджень від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в строк,
вказаний особою - 30.07.2007р. (а.с.47, Т.3).
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_6., ОСОБА_7. та ОСОБА_8. у вищевказаному
злочині доведена повністю.
показання ОСОБА_6., який визнав вину, однак в судовому засіданні дав показання,
які свідчать про часткове визнання ним своєї вини, зокрема заперечення ним
того, що ОСОБА_8. був на місці події та попередньої змови на вчинення
пограбування із застосуванням насильства, суд розцінює його показання як спосіб
захисту, бажання «вигородити» ОСОБА_8. в сулу товариських стосунків.
досудового слідства, будучи допитаним в якості підозрюваного (а.с.73, Т.2) та в
судовому засіданні 04.12.2008 р. (а.с.156, Т.1) ОСОБА_6 показав, що він, ОСОБА_11
та ОСОБА_8 побігли за тікаючим потерпілим. Будучи допитаним в якості свідка
(а.с.73, Т.2, ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_8. «.. нишпорив по карманах потерпілого
і забрав гроші». Дані показання підсудного ОСОБА_6. спростовуються його ж
показаннями в судовому засіданні 21.05.2008р. про непричетність ОСОБА_8.
до пограбування ОСОБА_1
зібрані у справі докази, суд вважає встановленою наявність в діях підсудних
кваліфікуючої ознаки - попередньої змови групою осіб, яка заперечується
підсудними ОСОБА_6. та ОСОБА_8. під час
слідства, що вбачається з погоджених групових дій підсудних на
заволодіння майном потерпілого та подальше вирішення долі даного майна.
різних етапах слідства підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_7., та свідки вказували на те,
що конфлікт з потерпілим був спровокований навмисно з тим, щоб заволодіти
грошима та телефоном.
Оцінюючи показання підсудного ОСОБА_8., який
вину не визнав, на різних етапах слідства неоднаково розповідав про події, які
відбулись 30.07.2007 р., і свою причетність до них, його показання неконкретні,
суперечливі і непослідовні, суд розцінює дані показання та поведінку як спосіб
захисту, намір уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, пом'якшити
свою участь, як бажання направити слідство та суд по хибному шляху, зокрема
висуваючи різні версії своєї непричетності до даного злочину.
Будучи допитаним в якості свідка (а.с.22,
Т.1), та під час проведення очної ставки з ОСОБА_7. (а.с.27, Т.1), очної ставки
з потерпілим ОСОБА_1(а.с.31, Т.1), ОСОБА_8. категорично заперечив своє
знайомство, товариські стосунки з ОСОБА_9, ОСОБА_11, особою на ім'я ОСОБА_24,
ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_7, факт розпивання з ними спиртних напоїв в кафе
«Петрополь», а також знайомство і подальше розпивання спиртних напоїв в цьому ж
показання ОСОБА_8. не можуть бути прийняті до уваги, так як вони не
відповідають дійсності, нічим не підтверджуються, і більше того, спростовуються
сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні.
очній ставці між потерпілим ОСОБА_1 та ОСОБА_7.,
останній викрив ОСОБА_8., вказавши на його присутність на місці події -
пограбуванні потерпілого (а.с.25,Т.1). На очній ставці з ОСОБА_8. (а.с.27-28,
Т.1) ОСОБА_7. показав, що в «Петрополі» він розпивав спиртні напої з ОСОБА_8.,
а також те, що останній був знайомий з потерпілим ОСОБА_1. Тут же, ОСОБА_7.
зазначив, що в неофіційній розмові з ним ОСОБА_8. йому пригрозив, якщо він
того, показання ОСОБА_8. про те, що він не знайомий з іншими підсудними та
потерпілим (а.с.29,Т.1), спростовуються його власними показаннями, даними ним
під час допиту його в якості підозрюваного (а.с.40,Т.1) та в якості
обвинуваченого (а.с.83, Т.1), де він показав, що в «Петрополі» 30 липня 2007
року він зустрів своїх знайомих ОСОБА_7 і ОСОБА_9, та познайомився з потерпілим
свою причетність до пограбування ОСОБА_1, ОСОБА_8. на досудовому слідстві та в
судовому засіданні показав, що визнає вину лише в тому, що вчинив хуліганські
дії, пояснюючи, що після того, як потерпілий на трамвайній зупинці навпроти
«Будинку офіцерів» порвав йому куртку, штовхнув його та побіг до своєї дівчини,
що мешкає поряд з міською дитячою лікарнею, у якої залишався до ранку.
показання ОСОБА_8. спростовуються показаннями ОСОБА_6., допитаного в судовому
засіданні (а.с.156, Т.1), та в якості
свідка на досудовому слідстві (а.с.87, Т.2), де він вказав, що він, ОСОБА_8.,
ОСОБА_7. від трамвайної зупинки бігли за потерпілим, який тікав, та після того,
як потерпілий впав на землю, ОСОБА_8 нишпорив у нього по карманах і забрав
гроші (а.с.73, Т.2). ОСОБА_7. в якості підозрюваного показав, що ОСОБА_8.
ударив потерпілого першим, після чого той впав (а.с.79, Т.2).
свою причетність до злочину, ОСОБА_8. в судовому засіданні висунув версію про
те, що на місці скоєння злочину його не було, оскільки він пішов до свої
дівчини, що проживає біля дитячої лікарні, і те, що він в тому напрямку пішов,
може підтвердити свідок ОСОБА_23.
оцінка зібраних доказів по справі спростовує цю версію.
Суд
критично оцінює показання свідка ОСОБА_25, допитаного за клопотанням ОСОБА_8.,
оскільки даний свідок в 2000-2001 роках відбував покарання в
Могилів-Подільській ВК разом з ОСОБА_8., що останній також підтвердив, а тому в
силу товариських стосунків, які склались в той час, є зацікавлений в розгляді
справи, його показання є необ'єктивними.
ОСОБА_8. висунув цю версію тільки в судовому
засіданні, ніхто із свідків не підтвердив його слова, відсутні такі дані і в
матеріалах справи. Зокрема, досудовим слідством даний свідок - ОСОБА_23. не був
встановлений і допитаний. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка
слідчий ОСОБА_4. показав, що «ОСОБА_8 не заявляв клопотання про свідка
ОСОБА_23(аркуш 28 протоколу судового засідання).
матеріалів справи вбачається, що встановити особу дівчини, у якої, за словами
ОСОБА_8., він знаходився постійно до ранку, не вдалось. Сам ОСОБА_8. не зміг
назвати її повне ім'я та адресу проживання .
Посилання ОСОБА_8. на те, що на досудовому
слідстві працівники міліції протоколи слідчих дій складали на власний розсуд є
безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які його скарги з
потерпілого ОСОБА_1, дані ним в судовому засіданні, аналогічні його показанням
на досудовому слідстві, під час очних ставок як з підсудним ОСОБА_8., так і з
підсудними ОСОБА_6. та ОСОБА_7., вони є послідовними, такими, що ґрунтуються на
матеріалах справи, узгоджуються з показаннями свідків, крім того, відповідно до
його заяви (а.с.3, Т.1), потерпілий
відразу ж звернувся по допомогу до Староміського ВМ - 30.07.2007р., що
підтверджує правдивість його показань, а тому дані показання суд приймає
до уваги в повному обсязі.
судовому засіданні не знайшли свого підтвердження показання потерпілого в тій
частині, що удар по голові йому було завдано металевими трубками, тому суд
За викладених обставин, дії підсудних суд
кваліфікує наступним чином:
- підсудного
ОСОБА_6. за ст. 186 ч.2 КК України, як
грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб;
- підсудного
ОСОБА_7. за ст. 186 ч.2 КК України, як
грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб;
- підсудного
ОСОБА_8. суд кваліфікує за ст. 186 ч.2 КК України, як грабіж, поєднаний з
насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, вчинений
за попередньою змовою групою осіб, повторно.
призначені покарання підсудним суд враховує наступне.
призначені покарання ОСОБА_6. суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину -
підсудний вчинив тяжкий злочин, особу винного, а саме:
місцю проживання характеризується позитивно (а.с.197, Т.2), по місцю навчання -
ЗОШ №9 - посередньо (а.с.198, Т.2);
- згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, тобто судимість погашена у
встановленому законом порядку ( а.с.192, Т.2);
- не перебуває на диспансерному обліку у Вінницькій
обласній психоневрологічній лікарні ім. О.І. Ющенка (а.с.196, Т.2) та
наркологічному обліку у Вінницькому обласному наркологічному диспансері
«СОЦІОТЕРАПІЯ» (а.с.195, Т.2).
які пом'якшують покарання ОСОБА_6., згідно ст. 66 КК України, є щире каяття,
добровільне відшкодування завданого збитку.
яка обтяжує покарання ОСОБА_6., згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину
особою, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння.
урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого
злочину, особу винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання
підсудного, а також те, що ОСОБА_6 щиро розкаявся, завдані злочином збитку потерпілому відшкодував,
думку потерпілого ОСОБА_1, який будь - яких претензій до підсудного не має та просить суворо його не карати, а також те що за час досудового слідства та
розгляду справи у суді підсудний свідомо і неухильно дотримувався
загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих
моральних принципів, а тому беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності,
суд приходить до висновку про істотне зниження ступені небезпечності підсудного
для суспільства, що утворює підставу для висновку суду про те, що виправлення
та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому
можливо призначити покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його
діяння, із застосуванням ст.75 КК України та покладенням на нього обов'язків,
передбачених ст. 76 КК України.
призначені покарання ОСОБА_11. суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину
- підсудний вчинив тяжкий злочин, особу винного, а саме:
- по місцю проживання та роботи
характеризується позитивно (а.с.174, 175, Т.2), по місцю проходження строкової
військової служби у в/ч А3679 - виключно позитивно, за що неодноразово
заохочувався командиром роти, стягнень не мав (а.с.176,177, Т.2);
- раніше не судимий ( а.с.172, Т.2);
перебуває на диспансерному обліку у Вінницькій обласній психоневрологічній
лікарні ім. О.І. Ющенка (а.с.179, Т.2) та наркологічному обліку у Вінницькому обласному наркологічному
диспансері «СОЦІОТЕРАПІЯ» (а.с.178, Т.2).
які пом'якшують покарання ОСОБА_11., згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та
добровільне відшкодування завданого збитку.
яка обтяжує покарання ОСОБА_11., згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину
особою, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння.
урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого
злочину, особу винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання підсудного, а також те, що ОСОБА_7.
у вчиненому щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдані збитки, думку
потерпілого, який будь - яких претензій до підсудного не має і просить суворо
його не карати, а також те, що підсудний вперше притягується до кримінальної відповідальності,
за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно
дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у
суспільстві, пануючих моральних принципів, а тому беручи до уваги зазначені
обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про істотне зниження
ступені небезпечності підсудного для суспільства, що утворює підставу для
висновку суду про те, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без
ізоляції від суспільства, а тому йому можливо призначити покарання із
застосування вимог ст. 69 КК України, тобто призначити основне покарання нижче
від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті, за якою
кваліфіковано його діяння, та застосувати норму ст.75 КК України з покладенням
на нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.
призначені покарання ОСОБА_8. суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину -
підсудний вчинив тяжкий злочин, особу винного, а саме:
проживання та роботи характеризується негативно (а.с.56, 57, Т.1);
неодноразово судимий ( а.с.49-50,58-59,61-62,63, Т.1);
- не перебуває на диспансерному обліку у Вінницькій
обласній психоневрологічній лікарні ім. О.І. Ющенка, в період 10.06.1988р. по
15.08.1988р. перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.52, Т.1), наркологічному
обліку у Вінницькому обласному наркологічному диспансері «СОЦІОТЕРАПІЯ»
(а.с.53, Т.1) та Вінницькому
обласному проти-туберкульозному диспансері (а.с.55, Т.1).
які пом'якшують покарання ОСОБА_8., згідно ст. 66 КК України, не встановлено.
яка обтяжує покарання ОСОБА_8., згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину
особою, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння.
урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого
злочину, особу винного, обставину, що обтяжує покарання підсудного, а також те,
що ОСОБА_8. свою винність у вчиненому не визнав, шкоду, завдану злочином не
відшкодував, згідно характеристик з місця роботи та останнього місця проживання
веде антисоціальний спосіб життя, не має постійного місця проживання, після
звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та вчинив новий
умисний тяжкий злочин, схильний до вчинення корисливих злочинів, а тому суд
приходить до висновку про небезпечність підсудного для суспільства, що утворює
підставу для висновку суду про те, що виправлення та перевиховання підсудного
можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому йому необхідно
призначити покарання, пов'язане з позбавленням волі в межах санкції статті, за
якою кваліфіковано його діяння та із застосування ст. 71 КК України.
ОСОБА_1. заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі
1300 грн., що включає в себе: вартість викраденого телефону - 450 грн., викрадені кошти в сумі 700 грн., та вартість
пошкодженого майна (а.с.15, Т.1). В
судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1. уточнив позовні вимоги щодо вартості телефону - 400 грн. та грошових
коштів - 680 грн., просить суд стягнути з ОСОБА_8. завдані злочином матеріальні
збитки на суму 1 230 грн.
цивільний позов, суд виходить з того, що оскільки діяння ОСОБА_6., ОСОБА_7. та
ОСОБА_8. були об'єднані спільним злочинним умислом, а заподіяна ними шкода
стала їх наслідком, вони несуть солідарну відповідальність по відшкодуванню
шкоди. Також, суд враховує, ту
обставину, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7., добровільно відшкодували матеріальні та
моральні збитки потерпілому, який претензій до них немає (а.с.29,Т.3,
а.с.30,Т.3), тому суд вважає, що цивільний позов підлягає частковому
З ОСОБА_8. на користь потерпілого ОСОБА_1
необхідно стягнути матеріальну шкода в
сумі 410 грн. (1 230 грн. : 3 особи = 410 грн.).
докази по справі знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_1 (а.с.46,Т.1).
Судові витрати в справі відсутні.
ст. ст. 323, 324 КПК України, ст. 65 КК України, суд -
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити
йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.
ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6. від призначеного покарання з
випробуванням, встановити іспитовий
строк тривалістю два роки.
ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6. наступні обов'язки:
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;
повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання або роботи;
з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити
йому покарання із застосування ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на
ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від призначеного покарання з
випробуванням, встановити іспитовим
строк тривалістю один рік.
ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11
обов'язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у
виді позбавлення волі на строк п'ять років.
ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до
покарання, призначеного за новим вироком
частково приєднати невідбуту
частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 24
грудня 2004 року та остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у виді
позбавлення волі на строк п'ять років один місяць.
відбуття покарання ОСОБА_8. рахувати з моменту затримання, тобто з 02 серпня 2007 року.
з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 410 (чотириста
докази по справі, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_1
Запобіжний захід, до
набрання вироком законної сили, відносно:
змінити з «взяття під варту» на
«підписку про невиїзд» негайно звільнивши його
з-під варти в залі судового засідання;
- ОСОБА_7. залишити попередній - «підписку про
- ОСОБА_8. залишити попередній -
«тримання під вартою».
може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області на протязі 15
діб з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою в той
же строк з моменту отримання копії вироку.
Суддя: