У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Косарєва В.І. і Нікітіна Ю.І.,

за участю прокурора засудженого
та потерпілої

Вергізової Л.А., ОСОБА_1ОСОБА_2

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 15 квітня 2008 року кримінальну
справу за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на вирок Тростянецького
районного суду Сумської області від 30 травня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Сумської області від 07 серпня 2007 року щодо ОСОБА_1

Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 30 травня 2007
року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Комунарська Луганської області,

громадянина України,

такого, що відповідно до вимог ст. 89 КК України

судимості не має,

засуджено за ст. 15, ч. 1 ст. 153 КК України до покарання у виді
позбавлення волі строком на один рік; за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 70 КК України остаточно ОСОБА_1визначено покарання у виді
позбавлення волі строком на один рік і шість місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1на користь потерпілої ОСОБА_2 на відшкодування
моральної шкоди 5 000 грн.; на користь держави за лікування потерпілої ОСОБА_2
- 806,24 грн.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 07 серпня 2007 року
зазначений вирок залишено без зміни.

Постановлено звільнити ОСОБА_1від призначеного покарання на підставі п. “є”
ст. 1 Закону України “Про амністію” від 19 квітня 2007 року.

ОСОБА_1засуджено за те, що він 17 березня 2006 року у вечірній час у
домогосподарстві свого сина, що АДРЕСА_1, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, із застосуванням фізичного насильства вчинив замах на задоволення
статевої пристрасті неприроднім способом щодо ОСОБА_2, заподіявши останній
умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї потерпіла ОСОБА_2., посилаючись
на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого
внаслідок м'якості, порушує питання про скасування постановлених щодо
ОСОБА_1судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд. Крім того
потерпіла, не погоджуючись із розміром відшкодування моральної шкоди, вважає,
що заявлений нею в судовому засіданні цивільний позов підлягає повному
задоволенню.

Засудженим ОСОБА_1 і його захисником ОСОБА_3. подані заперечення на
касаційну скаргу потерпілої.

Заслухавши доповідача, думку прокурора Вергізової Л.А., яка вважала, що
касаційну скаргу слід залишити без задоволення, пояснення потерпілої ОСОБА_2,
яка підтримала свою касаційну скаргу, та засудженого ОСОБА_1., який просив касаційну скаргу
залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга потерпілої підлягає
задоволенню з таких підстав.

Висновок про доведеність винності ОСОБА_1у вчиненні умисного середньої
тяжкості тілесного ушкодження та замаху на задоволення статевої пристрасті
неприроднім способом із заcтосуванням фізичного насильства суд у вироку обґрунтував
дослідженими у судовому засіданні доказами, що в касаційній скарзі не
заперечується.

Суд прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч. 1
ст. 122, ст. 15, ч. 1 ст. 153 КК України, що потерпілою не оспорюється.

Що ж стосується доводів касаційної скарги про невідповідність призначеного
судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, то їх слід
визнати обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила
злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправдання
та попередження нових злочинів, з урахування ступеню тяжкості вчиненого
злочину, особи винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Зазначені вимоги закону місцевий суд не виконав.

Мотивуючи призначення покарання у виді позбавлення волі,
суд послався на те, що ОСОБА_1 частково відшкодував матеріальну шкоду,
посередньо характеризується за місцем проживанням, не працює, злочин вчинив у
стані алкогольного сп'яніння та фактично не врахував ступеню тяжкості скоєного,
зокрема, того, що останній обвинувачувався у вчиненні кількох злочинів,
віднесених до категорії середньої тяжкості.

Крім цього, суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_1покарання в найнищих
межах санкцій даних статей, не взяв до уваги, що останній раніше притягувався
до кримінальної відповідальності за злочини проти статевої свободи та статевої
недоторканості особи.

Обґрунтованими є також, на думку колегії суддів, і доводи касаційної скарги
потерпілої щодо розміру відшкодування моральної шкоди.

Так, відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 23 ЦК України, при визначенні
розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд, виходячи із засад
розумності, виваженості та справедливості, окрім характеру правопорушення,
форми та ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду, має враховувати
глибину фізичних та душевних страждань, а також інші обставини, які мають
істотне значення. При цьому моральна шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього
відшкодування.

Як видно із матеріалів справи, місцевий суд, з висновками якого погодився й
суд апеляційної інстанції, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди,
залишив поза увагою вказані вимоги закону і своє рішення про часткове
задоволення цивільного позову ОСОБА_2 мотивував тим, що злочин, передбачений ч.
1 ст. 153 КК України, ОСОБА_1 не довів до кінця, і сплатив потерпілій за
лікування 1 500 грн. та при цьому не врахував у повній мірі глибини перенесених
нею фізичних та душевних страждань, а також того, що у зв'язку із протиправною
поведінкою засудженого була принижена честь та гідність потерпілої.

Крім того, визнавши ОСОБА_1винним у вчиненні замаху на задоволення статевої
пристрасті неприроднім способом із застосуванням фізичного насильства та
кваліфікуючи його дії за ст. 15, ч. 1 ст. 153 КК України, всупереч положенням
ст. 15 цього ж Кодексу не вказав, закінчений чи незакінчений був цей замах на
злочин.

Ураховуючи наведене, постановлені щодо ОСОБА_1судові
рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд,
під час якого необхідно всебічно, повно та об'єктивно дослідити всі докази,
дати їм належну оцінку та, за умови підтвердження такого ж об'єму
обвинувачення, призначити ОСОБА_1покарання, яке відповідало б вимогам ст. 65 КК
України, оскільки призначене йому покарання за даним вироком слід вважати
невиправдано м'яким, та вирішити цивільний позов відповідно до діючого
законодавства.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційну
скаргу потерпілої ОСОБА_2 задовольнити.

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 30 травня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 07 серпня 2007 року щодо
ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в
іншому складі суддів.

С У
Д Д І :

Федченко О.С. Косарєв
В.І.
Нікітін Ю.І.