Справа № 11-259 2007р.
Головуючий у 1-й інстанції
Категорія - ст.296 ч. 1 КК Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року березня 29 дня колегія
суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого - Безверхого О.М.,

суддів - Пархоменко О.М., Матуса В.В.,

з участю

прокурора -
Фоменка С.М,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на
постанову Білопільського районного суду Сумської області від 8 лютого 2007р.
про повернення справи прокурору.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий слідчого відділу Білопільського РВ УМВС України в Сумській області
направив до Білопільського районного суду Сумської області кримінальну справу
із постановою для вирішення питання про звільнення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.296 ч.1 КК України, у
зв"язку із закінченням строків давності.

Із постанови слідчого вбачається, що 4 березня 1998 року, близько 23
години, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного
сп"яніння, проходячи по вул.Гагаріна у м.Білопілля Сумської області,
зустрівши ОСОБА_4, який пересувався на мопеді "Рига", грубо порушуючи
громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, збили його з
мопеду, а потім стали наносити йому удари кулаками та ногами в різні частини
тіла, в результаті чого ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді
закритої черепно-мозкової травми, підкон"юктивільних підшкірних
крововиливів вік, забою частини грудної клітини, садна області підборіддя,
крововиливу у щелепній частині області зліва і біля ушної області справа, які
кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

У зв"язку з цим 5 березня 1998
року, відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 було порушено кримінальну справу
за ст. 206 ч.2 КК
України (в редакції
1960р.), а 15 жовтня 2002 року їх дії були
перекваліфіковані на ст.296 ч.1
КК України (в редакції 2001р.).

Оскільки
санкція ст.296 ч.І КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на
строк до 5 років,
тобто згідно ч.2 ст.12 КК України цей злочин відноситься до злочинів невеликої
тяжкості; з дня вчинення злочину минуло 3
роки, самі обвинувачені не заперечують проти закриття справи за строком
давності, то слідчий вважає, що є всі підстави передбачені законом для
звільнення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності,
передбаченої ст. 296 ч.1 КК
України, у зв"язку із закінченням строків давності.

Білопільський районний суд в ході попереднього розгляду
справи 8 лютого 2007 року виніс
постанову, якою кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за ст. 296 ч.1 КК України повернута прокурору для виконання вказівок
апеляційної інстанції, які зазначені в ухвалі апеляційного суду від 24 жовтня
2006 року. Окрім того суддя вважала, що кримінальна справа повинна бути
направлена до суду з обвинувальним висновком, а не з постановою для вирішення
питання про звільнення від кримінальної відповідальності.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції просить постанову суду скасувати, справу направити на новий судовий
розгляд.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно ст. 49 КК України
закінчились строки давності по даній кримінальній справі, у зв"язку з чим
слідчий, за згодою прокурора, направив до суду мотивовану постанову для
вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Що стосується невиконання вказівок апеляційної інстанції,
то таке зазначення суда
неконкретизоване.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про підтримку апеляції,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Колегія суддів знаходить необгрунтованими мотиви апеляції
щодо незаконності повернення судом справи прокурору для усунення недоліків
справи, які не були усунені прокурором при його погодженні постанови про
направлення кримінальної справи
в суд для
вирішення питання про

звільнення
обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням
строків давності.

Згідно ст.249-1 КПК України суддя своєю постановою повертає справу
прокурору у разі, якщо прокурором були суттєво порушені вимоги статей 228-232 цього Кодексу,
для усунення виявлених порушень.

Колегія суддів ухвалою від 24
жовтня 2006 року
(а.с.546 ст.2) залишаючи постанову Білопільського районного суду від 8 серпня 2006 року про
повернення зазначеної кримінальної справи прокурору для усунення порушень
вимоги ст.ст. 228-232 КПК
України без зміни, а апеляцію прокурора без задоволення зазначила, що орган
досудового слідства не вжив належних заходів для всебічного, повного та
об"єктивного встановлення всіх обставин справи, зокрема, не перевірив
ступінь тяжкості спричинених потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, що
позбавило орган досудового слідства дійти до правильного висновку щодо
кваліфікації злочинних дій ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Вказівка апеляційного суду залишилась поза увагою органу досудового
слідства.

Зазначене не давало підстав органу досудового слідства дійти правильного
висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 від кримінальної
відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності.

Про це ж
неодноразово заявляв клопотання і сам потерпілий.

У справі Сумським обласним бюро судово-медичних експертиз проведено три
експертизи щодо тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому.

Згідно висновку комплексної судово-медичної експертизи від 5 квітня 1999 року (а.с.77
т.1) ОСОБА_4 спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку комплексної судово-медичної експертизи від 2 квітня 2003 року (а.с.225
т.2) ОСОБА_4 спричинені легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний
розлад здоров"я.

Згідно висновку комплексної судово-медичної експертизи
від 24 березня 2005 року (а.с.325
т.2) ОСОБА_4 заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний
розлад здоров"я.

Потерпілий ОСОБА_4 неодноразово надавав органам досудового
слідства медичну документацію із різних медзакладів про те, що він після
скоєного вимушений за станом здоров"я тривалий час лікуватися, йому
встановлена група інвалідності.

Щоб розвіяти сумніви в цій частині орган досудового слідства мав би виконати
вказівку апеляційної інстанції.

Окрім того в ухвалах колегії судців судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду Сумської області від 20 квітня 2006 року (а.с.449
т.2) та 24 жовтня 2006 року (а.с.546
т.2) зазначалась необхідність продовження строків досудового слідства по
справі, оскільки кримінальна справа була порушена 5 березня 1998 року і строки
досудового слідства по справі жодного разу не продовжувались.

Орган досудового
слідства і цю вимогу колегії не виконав.

Вказані недоліки досудового слідства також не були усунені прокурором при
його погодженні з постановою слідчого про звільнення обвинувачених від
кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності.

Колегія суддів вважає, що за вказаних обставин, постанова
органу досудового слідства про направлення кримінальної справи до суду для
вирішення питання про звільнення вказаних осіб від кримінальної
відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності не може бути
розглянута судом по суті.

Оскільки наведені недоліки досудового слідства по справі та постанови
органу досудового слідства не були усунені прокурором під час його погодження
цієї постанови для направлення її до суду, чи прокурором не були виконані
вимоги ст.228 КПК України, то постанова суду про повернення справи, в порядку
ст.249-1 КПК України, прокурору для усунення вказаних порушень є законною, у
зв"язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення
апеляції.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне виключити із постанови суду
вказівку про те, що кримінальна справа повинна надійти до суду тільки з
обвинувальним висновком, а не з постановою для вирішення питання про звільнення
від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків
давності. Керуючись ст.ст. 366,
377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Постанову
Білопільського районного суду Сумської області від 8 лютого 2007 року про
повернення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 за
ст. 296 ч.1 КК України з постановою про направлення кримінальної справи до суду
для вирішення питання про звільнення вказаних осіб від кримінальної
відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності, прокурору для
усунення порушень вимог ст.ст. 228-232 КПК України, - залишити без зміни, а
апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої
інстанції - без задоволення.

Виключити із постанови суду від 8
лютого 2007 року
вказівку про те, що кримінальна справа повинна надійти до суду тільки з
обвинувальним висновком, а не з постановою для вирішення питання про звільнення
від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків
давності.