Справа 11-
291/ 2008 рік Головуючий
у 1 інстанції - Гордієць Л.В.
- ч. 3 ст. 194 КК Доповідач - Борисенко І.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15
травня 2008 року
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Чернігівської області в складі :

головуючого - судді Навозенко Л.С.

суддів: Борисенка
І.П., Гром Л.М.

з участю прокурора - Лисуна С.І.

засудженого - ОСОБА_1

потерпілого - ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями
помічника Ніжинського міжрайонного прокурора Мазун О.А. та засудженого ОСОБА_1
на вирок Ніжинського міськрайсуду
Чернігівської області від 14 березня 2008 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженець м.
Ніжин, Чернігівської області, українець, громадянин України, з середньою освітою,
неодружений, працюючий охоронником ЗАТ „Укрпромпроект”, мешканець АДРЕСА_1
Чернігівської області, раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України,

засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України до 5
років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_1
від відбування покарання, з іспитовим строком - 3 роки та зобов'язано його
періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 5
000 тисяч гривень у відшкодування моральної шкоди та 237 грн. 99 коп. судових
витрат за проведення експертизи по справі на користь держави.

Міру запобіжного заходу засудженому
до набрання вироком законної сили залишено у вигляді підписки про невиїзд.

Питання про речові докази вирішено
відповідно до ст. 81 КПК України.

ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він
26 травня 2007 року, близько 22-00 години, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись в кафе „Закусочна”, що розташоване в центрі с. Липів
Ріг, де в нього з ОСОБА_4 на грунті неприязних відносин виникла сварка, яка в
подальшому переросла в бійку, що відбулася спочатку в кафе, а потім на вулиці
поблизу кафе. 26.05.2007 року близько 23 години ОСОБА_1 знаходячись за місцем
свого проживання, та маючи умисел на вчинення підпалу жилого АДРЕСА_2, що
належить потерпілому ОСОБА_4, з метою помститися останньому, доводячи свої
злочинні наміри до кінця, з місця свого проживання взяв пластикову пляшку з
бензином та прибув до жилого АДРЕСА_2, де облив бензином задню стіну даного
будинку і підпалив бензин. Стіна будинку почала горіти. Власник будинку ОСОБА_4
своєчасно виявив горіння стіни свого будинку та загасив вогонь.

Не погоджуючись з вироком суду в частині
відшкодування розміру моральної шкоди помічник Ніжинського міжрайонного
прокурора Мазун О.А. подав апеляцію, в якій просить вирок частково змінити,
зменшити розмір коштів стягнутих у відшкодування моральної шкоди з засудженого
ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2, оскільки суд не врахував, що скоєний засудженим злочин не
доведено до кінця, тяжких наслідків не настало. Зазначає, що у вироку не
достатньо обґрунтовано, чому саме в такому розмірі підлягає стягненню моральна
шкода на користь потерпілого ОСОБА_2

Засуджений ОСОБА_1 подав апеляцію в
якій просить вирок Ніжинського
міськрайсуду Чернігівської області від 14
березня 2008 року відносно нього скасувати, а справу закрити. Вважає вирок
незаконним, так як висновки суду викладені у ньому не відповідають фактичним
обставинам справи. Наголошує на тому, що вина його не доведена, а явка з
повинною була написана під примусом працівників міліції.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1 та його
захисника ОСОБА_3, які заперечували проти задоволення апеляції помічника
прокурора та просили апеляцію засудженого задовольнити, вирок суду відносно
нього скасувати, а провадження в справі закрити у зв'язку з недоведеністю його
участі у вчиненні злочину; думку прокурора, який підтримав апеляцію помічника
Ніжинського міжрайонного прокурора та просив змінити вирок частині цивільного
позову і зменшити розмір відшкодування моральної шкоди; потерпілого ОСОБА_2,
який просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а подані апеляції
- без задоволення, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що
апеляція помічника Ніжинського міжрайонного прокурора Мазун О.А. підлягає
задоволенню, а апеляція засудженого ОСОБА_1
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, висновок суду про
доведеність винуватості засудженого ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку
діянь та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України за
обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому
засіданні доказів і є обґрунтованим. Даний висновок суд зробив на підставі
досліджених в судовому засіданні та детально викладених у вироку доказів у їх
сукупності та взаємозв'язку. А зокрема вони підтверджуються показаннями потерпілого
ОСОБА_2 згідно яких встановлено, що 26 травня 2007 року близько 22 години в
приміщенні кафе в с. Л. Ріг його безпідставно побив засуджений ОСОБА_1. Медична
сестра надала йому допомогу та відвела додому. Через деякий час, знаходячись в
будинку, він почув крики сусідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що він горить.
Вийшовши з будинку, він побачив, що одна із стін будинку горіла, тому він
загасив загасив вогонь. Від останніх йому стало відомо, що вони бачили як від
його будинку біг молодий хлопець. Через деякий час вони віддали йому гумовий
шльопанець, який був залишений невідомим чоловіком біля їхнього паркану.
Знаходячись в лікарні, до нього приїжджали засуджений разом зі своїми знайомими
та просили його, що він забрав заяву з міліції про його побиття та підпал
будинку та запевняли його, що ОСОБА_1 ще молодий чоловік щоб бути засудженим.

Згідно явки з повинною від 30 травня 2007 року
(а.с.15) наданої засудженим до райвідділу міліції вбачається, що останній явку
написав власноруч, без будь-якого примусу та зазначив, що в дійсності саме він
26 травня 2007 року у вечірній час в приміщенні кафе він побився з ОСОБА_2 і
перебуваючи в емоційному стані здійснив підпал будинку ОСОБА_2, а коли тікав з
місця пригоди, то загубив один шльопанець синього кольору в який був взутий, а
другий викинув сам. В скоєному щиро каявся.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали, що під
час побиття засудженим потерпілого ОСОБА_2 в приміщенні кафе, ОСОБА_1 був
взутий в літні гумові шльопанці темного кольору.

Свідок ОСОБА_10 допитаний в ході досудового
слідства (а.с.43) показав, що після побиття засудженим потерпілого ОСОБА_2 в
кафе, він відвіз ОСОБА_1 додому. Останній був взутий у гумові шльопанці. В той
день він допоміг засудженому налагодити велосипед і останній на велосипеді в той
день їздив.

За таких обставин твердження засудженого про те, що
вирок суду не відповідає фактичним обставинам справи і його вина в
інкримінованому йому злочині не доведена є надуманими та такими, що не
відповідають дійсності, а тому не знайшли свого підтвердження і задоволенню не
підлягають.

Твердженню ОСОБА_1 про написання ним явки з
повинною під впливом незаконних методів - психічного тиску з боку працівників
міліції, внаслідок чого він обмовив себе у вчиненні інкримінованого йому
злочину, суд дав у вироку належну оцінку, правильно визнавши такі твердження
безпідставними.

Такого висновку суд дійшов після проведення в
судовому засіданні ретельної перевірки зазначених вище доводів шляхом допиту
працівників міліції ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які заперечували
застосування до ОСОБА_1 будь-яких незаконних методів.

З показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що коли він
разом із свідком ОСОБА_15 30 травня 2007 року в приміщенні міліції чекали
ОСОБА_1, який в той час в одному з кабінетів відділу міліції писав явку з
повинною, то в них не виникало підозри про те, що до останнього з боку
працівників міліції застосовувались будь-які незаконні методи впливу.

Отже за таких обставин вирок суду ґрунтується на
достатніх та достовірних доказах.

Таким чином, усі обставини справи досліджені судом
всебічно, повно і об'єктивно, зібраним доказам дана належна оцінка в їх
сукупності і дії ОСОБА_1 за ст. 15 ч. 2, 194 ч. 2 КК України кваліфіковані
правильно.

При визначенні виду та міри покарання підсудному
ОСОБА_1 суд врахував, що злочин ним було скоєно у стані алкогольного сп'яніння,
засуджений має задовільну характеристику з місця проживання, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 64 КПК України при розгляді
кримінальної справи в суді підлягають доказуванню характер і розмір шкоди,
завданої злочином. Крім того, відповідно до загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння
її заподіювача, наявність причинного зв2язку між шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, повинен зокрема з'ясувати,
чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань
або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями
(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а
також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди” із змінами та доповненнями,
внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року №
5 зазначено, що у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає
ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це
підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості
відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан
здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих
стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування морально (немайнової) шкоди, суд повинен
наводити в рішенні відповідні мотиви.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції не повною мірою враховано той факт, що скоєний ОСОБА_1 злочин
не доведений до кінця, тяжких наслідків не настало. У вироку достатньо не було
обґрунтовано, чому саме в такому розмірі підлягає стягненню моральна шкода на
користь ОСОБА_2. Тому суд вважає за потрібним частково змінити вирок
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 березня 2008,
зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди до трьох тисяч гривень.

Порушень норм законодавства, які б потягли за собою
безумовне скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 365, 366, 367
КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Апеляцію помічника Ніжинського міжрайонного
прокурора Мазун О.А. задовольнити.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 14 березня 2008 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_1 на
користь потерпілого ОСОБА_8 три тисячі гривень у відшкодування моральної шкоди.

В решті цей вирок залишити без змін.

судді:

Борисенко
І.П. Навозенко
Л.С. Гром Л.М.