Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кравченка С.І.,

суддів Тельнікової
І.Г., Лагнюка М.М.,

за участю прокурора Парусова А.М.,

розглянула у судовому засіданні у м.
Києві 11 грудня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
заступника прокурора Херсонської
області на ухвалу Апеляційного суду
Херсонської області від 2 липня 2014 року
щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком Суворовського районного суду
м. Херсона від 3 березня 2014 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянка України, раніше не судима,

засуджена за:

- ч. 1 ст. 364 КК України на 3 роки обмеження
волі з позбавленням права обіймати
посади в органах місцевого
самоврядування строком на 3 роки, із
сплатою штрафу в сумі 6120 грн.;

- ч. 1 ст. 190 КК України на 2 роки обмеження
волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК
України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим
ОСОБА_1 остаточно визначено покарання 3
роки обмеження волі з позбавленням
права обіймати посади в органах
місцевого самоврядування строком на 3
роки, із сплатою штрафу в сумі 6120 грн.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування призначеного
основного покарання з випробуванням,
встановлено іспитовий строк 2 роки та
покладено обов'язки, передбачені ст. 76
КК України.

Вирішені питання про судові витрати та
речові докази у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської
області від 2 липня 2014 року вирок
змінено в частині призначеного
покарання.

Призначено ОСОБА_1 покарання:

- за ч. 1 ст. 364 КК України - 5 місяців
арешту з позбавленням права обіймати
посади в органах місцевого
самоврядування строком на 3 роки, із
сплатою штрафу в розмірі 360
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян у сумі 6120 грн.;

- за ч. 1 ст. 190 КК України - 120 годин
громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України з
урахуванням вимог ст. 72 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_1 визначено остаточне покарання
п'ять місяців арешту з позбавленням
права обіймати посади в органах
місцевого самоврядування строком на 3
роки, із сплатою штрафу в розмірі 360
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян у сумі 6120 грн.

На підставі ст. 1 п. «в», ст. 14 Закону
України «Про амністію у 2014 році» від
08.04.2014 року ОСОБА_1 звільнено від
відбування основного та додаткового
покарання призначеного судом.

В решті вирок суду залишено без змін.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнана
винною у тому, що з корисливих мотивів,
з метою незаконного збагачення,
всупереч інтересам служби, використала
своє службове становище начальника
загального відділу Херсонської
міської ради, шляхом обману, створила
уяву у ОСОБА_2, про свої можливості, як
службової особи міської ради, не
подавати на розгляд виконкому міської
ради, надані останньою документи за
зверненням ОСОБА_3 щодо узаконення змін
у належній йому квартирі, та
запропонувала ОСОБА_2 за невжиття таких
заходів передати їй гроші в сумі 6 тисяч
гривень. ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 гроші в
сумі 5997 грн. за наступних обставин.

15.12.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
укладено попередній договір про
укладення договору купівлі продажу
квартири, у якій було здійснено
реконструкцію без погодження із
балансоутримувачем, співвласниками та
дозволів державних органів. На
виконання умов договору про
представництво інтересів, укладеного
між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5, з метою
належного оформлення документів на цю
квартиру, останній звернувся до ОСОБА_2
з проханням посприяти оформленню
документів з приводу узаконення
вказаної реконструкції.

В процесі підготовки спеціалістами
Херсонської міської ради зазначених
документів для розгляду виконавчим
комітетом у квітні-травні 2012 року
ОСОБА_1 пообіцяла ОСОБА_2 сприяти у
прискоренні винесення цього питання на
засідання виконкому, але з умовою згоди
на сплату платежу на інфраструктуру, на
що остання погодилась.

З незалежних від ОСОБА_1 обставин
вищевказане питання було винесено на
порядок денний засідання виконкому,
яке мало відбутись 15 травня 2012 року.
Також був підготовлений відповідний
проект рішення та переданий до
загального відділу міської ради, який
очолювала ОСОБА_1, для організації
технічної підготовки засідання.

14.05.2012 року ОСОБА_1, знаючи що питання за
зверненням ОСОБА_3 включено до порядку
денного виконкому, використовуючи своє
службове становище, діючи умисно, з
корисливих спонукань, з метою
незаконного збагачення, запропонувала
ОСОБА_2 передати їй гроші під виглядом
плати на інфраструктуру у розмірі 6
тисяч гривень. При цьому повідомила, що
у разі невиконання цієї вимоги, вона, як
начальник загального відділу, не
подасть документи на засідання
виконкому та звернеться до прокуратури
з питанням про знесення надбудови як
незаконної, достовірно знаючи, що таких
повноважень вона не мала.

15.05.2012 року ОСОБА_2 у службовому
кабінеті за адресою проспект
Ушакова, 37 у м. Херсоні передала ОСОБА_1
грошові кошти у сумі 3600 грн. та 300
доларів США, що за курсом НБУ становило
2397 грн.

Своїми діями ОСОБА_1. заподіяла істотну
шкоду охоронюваним законом державним і
громадським інтересам через підрив
авторитету та престижу органів
місцевого самоврядування.

У касаційній скарзі прокурор,
посилаючись на неправильну
перекваліфікацію дій винної з ч. 3 ст. 368
КК України на ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК
України та, як наслідок,
невідповідність призначеного
покарання ступеню тяжкості вчиненого
злочину та особі ОСОБА_1 через його
м'якість, істотні порушення
кримінально-процесуального закону,
ставить питання про скасування ухвали
апеляційного суду та направлення
справи на новий апеляційний розгляд.
Стверджує, що суд дав неналежну оцінку
зібраним у справі доказам, які
підтверджують вину ОСОБА_1. у
пред'явленому їй обвинуваченні за ч. 3
ст. 368 КК України, застосував закон, який
не підлягав застосуванню. Вказує, що
всі зазначені доводи були викладені
прокурором в апеляції, однак
апеляційний суд на них уваги не
звернув, вичерпних відповідей не надав,
а тому ухвала апеляційного суду не
відповідає вимогам ст. 377 КПК України.
Крім того, суд апеляційної інстанції,
пом'якшуючи засудженій покарання,
допустив істотні порушення
кримінально-процесуального закону,
оскільки скасував вирок, яким ОСОБА_1.
була звільнена від призначеного
покарання з випробуванням, натомість
ухвалою призначив покарання, яке слід
відбувати реально.

На касаційну скаргу прокурора надійшли
письмові заперечення захисника ОСОБА_7,
в яких вона просить залишити ухвалу
апеляційної інстанції без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, який підтримав касаційну
скаргу, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК України
підставами для скасування чи зміни
вироку, ухвали чи постанови є істотне
порушення вимог
кримінально-процесуального закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 378 КПК України
(1960 року), у випадку необхідності
застосування закону про більш тяжкий
злочин чи збільшення обсягу
обвинувачення, за умови, що засудженому
було пред'явлено обвинувачення у
вчиненні такого злочину чи у вчиненні
злочину в такому обсязі, і від цього
обвинувачення він захищався в суді
першої інстанції; необхідності
застосування більш суворого покарання;
скасування необґрунтованого
виправдувального вироку суду першої
інстанції; неправильного звільнення
засудженого від відбування покарання, -
апеляційний суд скасовує вирок суду
першої інстанції й постановляє свій
вирок.

Виходячи з системного аналізу цих
вимог і положень статей 366, 373 КПК
України (1960 року), відповідно до
роз'яснень, які містяться в п. 8
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 15 травня 2006 року «Про
практику постановлення судами вироків
(постанов) при розгляді кримінальних
справ в апеляційному порядку»,
погіршення становища засудженого
можливе лише при постановленні
апеляційним судом свого вироку.

Всупереч цим вимогам, апеляційний суд
призначив ОСОБА_1 реальне покарання у
виді арешту, не врахувавши того, що
місцевий суд на підставі ст. 75 КК
України звільнив засуджену від
відбування призначеного покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2
роки.

Таким чином апеляційний суд істотно
порушив кримінально-процесуальний
закон, ухвалив рішення, яке не можна
вважати законним, оскільки призначив
ОСОБА_1 реальне покарання у виді арешту
без постановлення свого вироку.

За таких обставин, ухвала апеляційного
суду підлягає скасуванню, а справа
направленню на новий апеляційний
розгляд. Під час перегляду справи
апеляційному суду необхідно врахувати
наведене, за необхідності шляхом
проведення судового слідства
перевірити твердження у апеляційних
скаргах про доведеність чи
спростування обвинувачення, інші
доводи, викладені в касаційній скарзі
прокурора, та прийняти обґрунтоване й
законне рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 394-396 КПК України (1960 року), п. п. 11, 15
розділу XI «Перехідні положення»
Кримінального процесуального кодексу
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора
Херсонської області задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської
області від 2 липня 2014 року щодо ОСОБА_1
скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд.

Судді:

С.І.Кравченко І.Г.Тельнікова М.М.Лагнюк