Справа № 1-352/6/13
Провадження № 11/779/384/2013
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України
Головуючий у І інстанції Струтинський
Суддя-доповідач Попович С. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі :

головуючого - судді Поповича С. С.

суддів Томенчука Б.М., Вилки С. С.

з участю : секретаря Бартків В.М.

прокурора Соломчак Б.Т.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
апеляцією захисника ОСОБА_1 в інтересах
засудженого ОСОБА_3 на вирок
Тисменицького районного суду від 15
жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
н., уродженця с. Братківці
Тисменицького району, жителя АДРЕСА_1,
раніше не судимого, громадянина
України

визнано винним та засуджено ч. 1 ст. 115, ч.
1 ст. 186 КК України з призначенням
покарання :

за ч. 1 ст. 115 КК України - десять років
позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 186 КК України - один рік
позбавлення волі

Відповідно до ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинання
менш суворого покарання більш суворим,
визначено остаточне покарання - десять
років позбавлення волі .

Визначено початок строку відбування
призначеного покарання.

Запобіжний захід до набрання вироком
законної сили залишено попередньо
обраний - тримання під вартою.

Стягнуто судові витрати.

Вирішено долю речових доказів по
справі.

Даним вироком засуджено також і ОСОБА_4
за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 198 КК України та
ОСОБА_5 за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України
з призначенням відповідного покарання,
однак відносно них вирок суду не
оскаржено.

За вироком суду ОСОБА_3 засуджено за те,
що він вчинив : умисне протиправне
заподіяння смерті іншій людині, тобто
вбивство та відкрите викрадення чужого
майна при таких обставинах.

08 серпня 2009 року приблизно о 13 год. на
автобусній зупинці неподалік магазину
«Заравшан» в м. Івано-Франківську
ОСОБА_3, будучи в стані алкогольного
сп»яніння, та побачивши у потерпілого
ОСОБА_6 мобільний телефон марки
«Моторола С113», вартістю 199 грн. зі
стартовим пакетом мобільного
оператора «Київстар» на рахунку якого
було 16 грн., вирішив викрасти його і
реалізуючи свій злочинний умисел
шляхом застосування фізичного зусилля
вирвав цей телефон з рук потерпілого і
з викраденим з місця вчинення злочину
втік.

24 листопада 2009 року приблизно о 21 год.
засуджений зі своїми знайомими, в тому
числі потерпілим ОСОБА_7, вживав
спиртні напої, а після, о 23 год., коли
перебували у квартирі потерпілого за
адресою АДРЕСА_2, між засудженим та
потерпілим виник конфлікт, що переріс у
бійку, і ОСОБА_3, діючи умисно,
усвідомлюючи суспільно-небезпечний
характер своїх дій, вирішив позбавити
потерпілого життя, тобто вбити його. І
реалізовуючи цей свій задум, схопив
відрізок електричного кабелю, накинув
його на шию потерпілого і почав душити
його, але потерпілий вирвався і став
чинити опір, тоді ОСОБА_3 з метою
доведення до кінця свого злочинного
умислу, спрямованого на вбивство,
схопив розкладний побутовий ніж і
умисно наніс цілеспрямований удар
ножем у грудну клітку ОСОБА_7 та дев»ять
ударів в ділянку шиї, спричинивши таким
тяжкі тілесні ушкодження у вигляді
проникаючої колото-різаної рани
передньої поверхні грудної клітки,
непроникаючої різаної рани м»яких
тканин шиї, різаної рани шиї з
ушкодженням гортані, глотки, обох
яремних вен та лівої сонної артерії, що
призвело до масивної зовнішньої
крововтрати і які є небезпечними для
життя в момент спричинення та
знаходяться в прямому причинному
зв»язку з настанням смерті потерпілого
тут же на місці. Що наносячи удари ножем
в життєво важливі ділянки тіла - шию і
грудну клітку та намагаючись задушити
потерпілого ОСОБА_3 усвідомлював
суспільно-небезпечний характер своїх
дій і передбачав настання смерті
ОСОБА_7 у свідомо бажав цього.

Захисник ОСОБА_1 в апеляції зі змінами
просить вирок суду в частині
засудження ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 115 КК
України закрити на підставі ст. 213 КПК
України 1960 року, а в частині засудження
за ч. 1 ст. 186 КК України змінити,
визнавши стан здоров»я ОСОБА_3
обставиною, що пом»якшує покарання,
мотивуючи свою позицію тим, що судове
слідство проведено неповно, вирок суду
не відповідає фактичним обставинам
справи, що суд засуджуючи ОСОБА_3 за ч. 1
ст. 115 КК України, посилається тільки на
показання самого ОСОБА_3 та свідків, що
засуджений цього злочину не вчиняв та
пояснив, що вказане вбивство скоїв
знайомий йому з вигляду ОСОБА_8, раніше
судимий, носить бороду, і неофіційно
проживав у своєї співмешканки в
будинку потерпілого на четвертьому
поверсі, цей громадянин є знайомим
свідка по справі ОСОБА_9 і ОСОБА_10, що
проживає в тому ж будинку. Конфлікт між
ОСОБА_8 і потерпілим винник із-за
якихось документів, що належали їх
спільному знайомому і знаходились у
потерпілого ОСОБА_7 вдома. Дані
показання ОСОБА_3 підтверджуються і
протоколом додаткового огляду місця
події - квартири покійного від 26
листопада 2009 року ( том 1 а. с. 50). Згідно
даного протоколу на місці події були
виявлені та вилучені документи на
прізвище ОСОБА_11. Що для перевірки цих
показань ОСОБА_3 судом давалось окреме
доручення органу досудового слідства,
але фактично це доручення не було
виконано. Тому вважає, що суд тим самим
проявив однобічність та допустив
неповноту судового слідства Що доказів
котрі достовірно підтверджували б вину
ОСОБА_3 у вчиненні вбивства не здобуто.

Вважає, що суд не врахував стан
здоров»я ОСОБА_3, який треба
враховувати при оцінці його показань
згідно з висновками
судово-психіатричних експертиз.

Крім того, місцевим судом не було
надано будь-якої оцінки порушенням
права ОСОБА_3 на захист, які мали місце
на досудовому слідстві та підтверджені
в судовому засіданні показаннями
свідка - адвоката ОСОБА_12 Явка з каяттям
від 25.11.2009р. (а/с 144), показання ОСОБА_3 від
26.11,2009р. (а/с 145), протокол підозрюваного
від того же 26 листопада 2009р. (а/с 149) та
протокол обвинуваченого від того же 26
листопада 2009 року ( а. с. 210 ) - всі ці так
звані докази здобуті з участю
захисника - в минулому уже адвоката
ОСОБА_13

Мати ОСОБА_3 захисник ОСОБА_2, про
порушення прав свого сина як людини і
незаконні дії міліції щодо нього
неодноразово зверталась із
відповідними скаргами в органи
прокуратури, починаючи з першого дня
затримання ОСОБА_3, де зазначала про
застосування до сина фізичного
насильства з метою отримати показання.
Дані скарги долучені захистом до
матеріалів справи в судовому
засіданні. Але практично на жодну
скаргу нею не була отримана жодна
відповідь. Судом не були витребувані і
не були досліджені, не були оцінені
результати скарг ОСОБА_2, що також
суперечить вимогам законодавства щодо
повноти та об'єктивності судового і
досудового слідства ( ст. ст. 22, 323 КПК
України ).

Зазначив, що ОСОБА_3 змушений був
оговорити себе під впливом фізичного і
психологічного насилля над ним.
Захистом в судовому засіданні був
долучений до матеріалів справи витяг з
журналу реєстрації виїздів по станції
швидкої та невідкладної медичної
допомоги м. Івано-Франківська :
відповідно до запису 84570 від 29
листопада 2009 року. ОСОБА_3 був
поставлений діагноз - посттравматичний
радикуліт, який чомусь виник з 26 по 29
листопада 2009 року під час перебування
засудженого в міліції. Є правда, ще
такий доказ вини ОСОБА_3, як протокол
допиту його в якості обвинуваченого
від 21 січня 2010 року з участю адвоката
ОСОБА_12 ( том 2 а. с. 177 ).

В судовому засіданні ОСОБА_3 свої
показання виклав письмово та долучив
до матеріалів справи. Упередженість і
обвинувальний ухил досудового
слідства, які не знайшли ні свого
підтвердження, ні заперечення у
висновках Тисменицького суду у вироку
від 15 жовтня 2013 року, підтверджується і
участю в слідчих діях по даній справі
осіб, які не входили в склад СОГ.

Місцевим судом була допущена
невідповідність призначеного ОСОБА_3
за вироком покарання ступеню тяжкості
злочину та особі засудженого.

Заслухавши доповідь судді, захисника
ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, засудженого
ОСОБА_3, котрі підтримали доводи
апеляції, прокурора, котрий вважає, що
апеляція до задоволення не підлягає,
провівши судове слідство в частині
дослідження доказів, що можуть мати
значення при кваліфікації дій
засудженого, перевіривши матеріали
справи колегія суддів вважає, що
апеляція підлягає до часткового
задоволення виходячи з наступного.

Ст. 365 КПК України 1960 року передбачає, що
вирок суду перевіряється апеляційним
судом в межах апеляційних вимог.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України
вирок суду повинен бути законним і
обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок
лише на тих доказах, які були
розглянуті в судовому засіданні і
оцінює ці докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об»єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Ст. 334 КПК України 1960 року передбачає, що
мотивувальна частина обвинувального
вироку повинна містити в тому числі :
формулювання обвинувачення, визнаного
судом доведеним, способу вчинення та
наслідків злочину, форми вини і мотивів
злочину. В цій частині вироку
наводяться обставини, які визначають
ступінь тяжкості вчиненого та докази,
на яких ґрунтується висновок суду, з
зазначенням мотивів, з яких суд
відкидає інші докази.

Згідно з положеннями ст. 334 КПК України
та роз'ясненнями, які Пленум Верховного
Суду України дав у п. п. 16 і 17 Постанови
від 29 червня 1990 року № 5 "Про виконання
судами України законодавства і
постанов Пленуму Верховного Суду
України з питань судового розгляду
кримінальних справ та постановлення
вироку", суду, при постановленні вироку,
належить дати аналіз усіх зібраних у
справі доказів, тобто всіх фактичних
даних, які містяться з показах свідків,
потерпілих, підсудного, у висновку
експерта, а також суд, керуючись
законом, повинен дати остаточну оцінку
доказам з точки зору їх допустимості і
достовірності, яка має ґрунтуватися на
всебічному, повному об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в
сукупності.

Положеннями п. 18 вказаної постанови
визначено, що мотивування у вироку
висновків щодо кваліфікації злочину
полягає у зіставленні установленого
судом фактичного діяння і ознак
злочину, передбаченого тією чи іншою
статтею кримінального закону, і
формулюванні висновку про
відповідність вчинених дій
пред»явленому обвинуваченню.

Проте, як видно з вироку у даній справі,
зазначених вимог закону не було
додержано, оскільки судом неповно
перевірені всі обставини, які мають
значення для правильного вирішення
питання про наявність в діях
засудженого складу інкримінованого
йому злочину, не дано оцінки всім
дослідженим у справі доказам.

Так, задовольнивши клопотання
захисника, підтримане засудженим, про
перевірку на причетність до вчиненого
злочину інших осіб, суд виніс постанову
в порядку ст. 315-1 КПК України якою
доручив органу досудового
розслідування встановити ряд
необхідних для цього обставин та осіб,
але не домігся виконання цієї
постанови, а продовжив і завершив
розгляд справи не отримавши даних на
виконання постанови суду. Що свідчить
про неповноту судового слідства.

Мати засудженого, захисник у справі
ОСОБА_2, як це підтверджують матеріали
справи, дійсно неодноразово зверталася
зі скаргами, в тому числі у 2013 році, у
Генеральну Прокуратуру України, у
прокуратуру області, до Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини, в
яких зазначала про вчинення щодо її
сила насильницьких дій з метою
отримання пізнавальних показань, але
її звернення у порушення вимог нині
чинного законодавства направлялись до
суду першої інстанції у провадженні
якого перебувала справа, і підшивались
до матеріалів справи, не отримавши від
суду жодної оцінки, в той час як
вирішення питання про порушення
кримінальної справи по таких фактах не
входить у компетенцію суду. Суду слід
було направити ці звернення до органів
прокуратури для виконання вимог ст. 214
нині чинного КПК України і тільки після
цього, отримавши відповідний результат
щодо правомірності чи ні дій
працівників міліції, продовжувати
розгляд кримінальної справи по суті.

Підставними є і посилання захисника на
те, що було порушено право засудженого
на захист його інтересів після його
затримання працівниками міліції.

Відповідно до вимог ст. ст. 44, 47 КПК
України 1960 року захисником є особа, яка
в порядку, встановленому законом,
уповноважена здійснювати захист
інтересів, в тому числі підозрюваного.
Повноваження захисника на участь у
справі підтверджується ордером
відповідного адвокатського об»єднання
чи угодою.

Захисник запрошується підозрюваним,
його родичами, або ж призначається
особою, яка проводить дізнання,
слідчим, судом через адвокатське
об»єднання.

Проте суд не звернув уваги на те, що в
даному випадку вимоги вказаного закону
порушені і не дав цьому оцінки. Не
врахував, що адвокат ОСОБА_13 залучений
до справи з порушенням вимог вказаного
законодавства, що допит з участю
захисника ОСОБА_12 26 листопада 2011 року
був проведений теж з порушенням
вказаного закону оскільки постанова
слідчого про його допуск до справи та
відповідні документи датовані 27
листопада 2011 року. Не врахував стан
його здоров»я відповідно до якого
участь захисника згідно з вимогами ст.
45 КПК України 1960 року була обов»язковою

Зазначені обставини підтверджують, що
судове слідство по справі проведено
неповно, без дослідження всіх тих
обставин які можуть мати суттєве
значення при вирішенні справи по суті.

Відповідно до вимог ст. 367 КПК України
неповнота судового слідства є
підставою до скасування вироку суду та
направлення справи на новий судовий
розгляд.

При новому судовому розгляді слід
врахувати та виконати викладене вище,
повно і всебічно дослідити всі
обставини справи у їх сукупності,
дослідити суть та доводи
обвинувачення, пред»явленого ОСОБА_3,
перевірити обставини, на які
посилається апелянт у апеляції, дати їм
належну правову оцінку і з врахуванням
зазначеного та інших вимог чинного
законодавства, постановити законне та
вмотивоване судове рішення в
залежності від встановлених обставин.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 367 КПК України 1960
року, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію захисника ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вирок Тисменицького районного суду від
15 жовтня 2013 року в частині визнання
винним та засудження ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 115
КК України скасувати.

Виключити з резолютивної частини
вказаного вироку посилання суду на
призначення остаточного покарання
ОСОБА_3 згідно ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим та про стягнення з ОСОБА_3
судових витрат в сумі 10825 грн. 20 коп..

Кримінальну справу щодо ОСОБА_3 за ч. 1
ст. 115 КК України повернути
Тисменицькому районному суду на новий
судовий розгляд іншим складом суду.

В решті вирок суду щодо ОСОБА_3 та щодо
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

С У Д Д І :

_______________ ________________ _________________

С. С. Попович Б.М. Томенчук С. С. Вилка