№ 1-4608
ВИРОК

Іменем України

4 лютого 2008 року Красноградський райсуд Харківської області у складі

головуючої - судді Тарасенко Л.І.

при секретарі Деревінській Л.М.

за участю прокурора Макаренко В.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Краснограді справу за обинуваченням: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, тимчасово не працюючого, який мешкає вАДРЕСА_1,
раніше не судимого, за ст. 15 ч.2, 191 ч.3 КК України, та

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6., уроженця ІНФОРМАЦІЯ_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_8,
ІНФОРМАЦІЯ_9, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, який проживає
вАДРЕСА_2, раніше не судимого, за ст. 15 ч.2, 191 ч.3 КК України,

встановив:

ПідсудніОСОБА_1 та ОСОБА_2 за попередньою змовою між
собою вчиніли замах на привласнення чужого майна - при слідуючих обставинах.

ОСОБА_1, працюючи тактористом-машиністом у ІНФОРМАЦІЯ_10
та виконуючи обов'язки комбайнера на закріпленому за ним комбайні
"Джон-Дір-206», державний номер НОМЕР_1, згідно укладеного договору про
повну матеріальну відповідальність, прийнявши на себе обов'язок по зберіганню
ввірених йому матеріальних цінностей, в травні 2007 року вступив в злочинну
змову зі своїм знайомим ОСОБА_2 з метою викрадення зерна озимої пшениці.

14.07.2007 року близько 15 годиниОСОБА_1 під час збору
зазначеним вище комбайном озимої пшениці на полі №НОМЕР_2, 6 поблизу с Піщанка Красноградського району Харківської області,
реалізуючи спільний намір, діючи з прямим умислом, висипав зібране зерно
пшениці "Донецька-48" поблизу лісосмуги біля вказаного поля в
кількості 480 кг., вартістю 1701, 45 грн. за одну тону на суму 720 грн. Після
чого ОСОБА_2, реалізуючи спільний намір, прибувши до вказаного місця, почав набирати
зерно пшениці в мішки, але не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що
не залежали від його волі, так як був затриманий на місці злочину охороною
агрофірми.

ПідсуднийОСОБА_1 в судовому засіданн винним визнав себе
повністю та пояснив суду, що працював трактористом-машиністом у ІНФОРМАЦІЯ_10
та виконував обов'язки комбайнера на закріпленому за ним комбайні
"Джон-Дір-206", державний номер НОМЕР_1, згідно укладеного договору
про повну матеріальну відповідальність, прийнявши на себе обов'язок по зберіганню
ввірених йому матеріальних цінностей. В травні 2007 року на прохання свого
знайомого ОСОБА_2 він погодився на викрадення зерна озимої пшениці.

14.07.2007 року близько 15 години під час збору
зазначеним вище комбайном озимої пшениці на полі №НОМЕР_2, 6 поблизу с Піщанка Красноградського району Харківської області він
висипав зібране зерно пшениці поблизу лісосмуги біля вказаного поля. Після чого
перезвонив
ОСОБА_2 і вказав куди той повинен приїхати, щоб забрати
зерно пшениці. З кількістю викраденого зерна пшениці він погодився.

Підсудний ОСОБА_2. в судовому засіданні повністю визнав
себе винним у скоєному злочині, підтвердив пояснення ОСОБА_1 і крім того
пояснив, що приїхав на те місце деОСОБА_1 висипав зерно пшениці, коли почав
набирати його в мішки, був затриманий охоронцем агрофірми ІНФОРМАЦІЯ_10 а зерно
повернуто власнику.

Приймаючи до уваги, що підсудні визнали себе винними
повністю і докази по справі ніким не оспорюються, суд визнає недоцільним
досліджувати докази в повному обсязі відповідно до ст. 299 ч.3 КПК України.

Кваліфікувати дії підсуднихОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід за ст.
15 ч. 2, 191 ч.3 КК України, як замах на привласнення чужого майна, яке було
ввіреноОСОБА_1, за попередньою змовою групою осіб.

При постановленні вироку
суд враховує ступінь тяжкості злочину та обставини, які пом'якшують покарання
підсудних.

Обставин, які обтяжують покарання підсудних відповідно до
ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно з п.1 ст.66 КК України обставиною, що пом'якшує
покарання підсудних є їх шире
каяття. На утриманні у підсудного ОСОБА_2. перебуває
малолітня дитина.

За місцем проживання та роботи підсудні характеризуються
позитивно, на обліку у лікаря нарколога, псіхіатра не перебувають.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе призначити
обом підсудним покарання у вигляді обмеження волі з позбавленням права обіймати
певні посади.

Разом з тим, враховуючи що скоєний підсудними злочин не є
тяжким, раніше вони не засуджувались, також враховуючи їх щире каяття суд
вважає, що виправлення засуджених можливе без відбування покарання з
застосуванням ст. 75 КК України.

Цивільний позов не
заявлено.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України суд, -

ПРИСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в скоєнні злочину за
ст.15 ч. 2, 191 ч.3 КК України та призначити їм покарання у вигляді обмеження
волі строком на три роки кожному з позбавленням права обіймати посади пов'язані
з матеріальною відповідальністю строком на одни рік, кожному.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити
засудженихОСОБА_1 та ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням,
визначивши кожному іспитовий строк на один рік, якщо вони протягом визначеного
судом строку не вчинять нового злочину і виконають покладені судом обов'язки.

Відповідно до ст. 76 ч. 1 п.2 КК України покласти на
засуджених обов'язок не виїжджати за межі України без дозволу органу КВС.

Міру запобіжного заходу обом засудженим залишити
попередню - підписка про невиїзд з місця проживання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду
Харківської області на протязі 15 діб через Красноградський райсуд.