Справа № 278/2185/15-к

УХВАЛА

Іменем України

06 серпня 2015 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря с.з. ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 лікаря ОСОБА_4 за участю опікуна ОСОБА_5 , її представника, опікуна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за заявою Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 про зміну виду раніше застосованих примусових заходів медичного характеру та переведення на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и в :
До суду надійшла заява представника Житомирської облпсихлікарні №1, в якій порушується питання про заміну раніше застосованих примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 , з посиланням на комісійний висновок лікарів - психіатрів.

Заява була підтримана лікарем в суді, який вказував, що психічний стан ОСОБА_7 стабілізувався, у останнього відсутні переживання психотичного рівня, відсутні асоціальні тенденції, наявні стійки соціальні зв`язки тощо. Пояснив, що родина ОСОБА_7 піклується про нього, останнього часто відвідує сестра ОСОБА_6 , яка є другім опікуном, бажає його доглядати та виконувати вказівки лікарів.

Опікун хворого ОСОБА_5 ,(дружина), щодо задоволення заяви категорично заперечувала, мотивуючи тим, що вона до тепер налякана його небезпечним діянням стосовно неї в серпні 2012 року. Під час відвідування його в лікарні ОСОБА_7 ставився до неї агресивно. Зверталася до заявника з проханням застосувати для нього примусовий захід суворого режиму.

Інший опікун ОСОБА_6 пояснила, що її брат ніколи не хворів на психічні захворювання, але часто говорив, що краще не жити, ніж жити зі своєю дружиною. Внаслідок лікування її брат повністю готовий до життя поза межами психлікарні. ОСОБА_7 дуже бажає проживати в родині, а не в лікарні, уся сім`я добре до нього ставиться та чекає на нього.ыдноситься. Сестра готова піклуватися про нього, категорично запевнила суд, що буде контролювати прийом ліків ОСОБА_7 та його поведінку. Не допустить зустрічей з дружиною, яка викликає у нього негативні емоції.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які понад 40 років знайомі із ОСОБА_7 та допитані судом задля всебічного розгляду справи, стверджували, що ОСОБА_7 є позитивною, дуже доброю, працьовитою, вихованою людиною. Вони були здивовані випадком, який стався 2012 році. Наполягали, що сестра ОСОБА_7 , як його опікун, зможе доглядати свого брата. Стверджували, що він ніколи не був небезпечною людиною.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_7 надійшов до лікарні № 1 16.08.2012 року на загальних підставах.

За постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.11.2012 року ОСОБА_7 був направлений на примусове лікування з суворим режимом нагляду. 31.07.2013 року ухвалою цього суду даний вид примусового лікування було змінений на примусові заходи медичного характеру з посиленим режимом нагляду. В подальшому, за судовими рішеннями ОСОБА_7 неодноразово продовжувалося застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричній лікарні у відділенні з посиленим наглядом, а 02.09.2014 року - ОСОБА_7 переведено на застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні зі звичайним режимом.

Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів № 41-2015 від 22.07.2015 року психіатричного огляду, ОСОБА_7 в даний час за станом психічного стану може бути змінено обраний вид примусового заходу медичного характеру та можливе переведення на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки на даний час психічний стан здоров`я хворого поліпшився, що дозволяє надання ОСОБА_7 іншого виду психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При цьому суд враховує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України та інших нормативних актів є частиною національного законодавства.
Так, згідно зі ст.8 Конвенції право на повагу до «приватного життя» є правом на приватність, правом жити так, як кожен того бажає, і бути захищеним від оприлюднення фактів приватного життя (Ван Оостервійк проти Бельгії). А тому, перебування у психіатричній лікарні, за можливістю амбулаторного лікування, на думку суду, порушує право ОСОБА_7 на повагу до його приватного життя. Наведена стаття Конвенції захищає кожну особу від довільного втручання з боку органів державної влади і зобов`язує державу ухилятися від такого втручання.
У справі «Заїченко проти України» Європейський суд наголошує на необхідності забезпечення недопущення свавільного поміщення осіб до психіатричних закладів за відсутності достатніх для цього підстав.

Окрім цього ст.5 Конвенції проголошує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість, а тому будь яка форма позбавлення волі є порушенням прав людини. Висновок лікарів про можливість іншого, амбулаторного лікування ОСОБА_7 на думку суду, є підставою для звільнення останнього від триваючого ув`язнення по застосуванню примусових заходів медичного характеру (справа Горшков проти України).
Ураховуючи усі обставини вії сукупності і взаємозв`язку суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Твердження дружини, що вона боїться свого підопічного, який агресивно до неї ставиться, не може обмежувати права ОСОБА_7 .
На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу, ст. 514 КПК України суд, -

ухвалив:
Заяву задовольнити.

Змінити ОСОБА_7 , 1942 року народження, мешканцю АДРЕСА_1 вид раніше застосованих примусових заходів медичного характеру перевести на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання опікуна ОСОБА_6 строком на 6 (шість) місяців.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом 7 діб з часу її проголошення.

Суддя: