ун. № 2608/1840/12
пр. № 1/759/35/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді: Бандури І.С.

при секретарі: Ткаченко Н.В.

з участю прокурора: Швеця Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області, жителя села Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1, українця, гр. України, освіта середня, не одруженого, не судимого, не працюючого, за ст. 191 ч.5 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він 05.10.2010 року будучи службовою особою директором приватного підприємства « Сі Рейл Експрес», за попереднньою змовою з невстановленою слідством особою, знаходячись на складі ТОВ « Плеттак», розташованого по вул. Плодовій, 1 в м. Києві, привласнив чуже майно, яке належить ТОВ «Плеттак», на загальну суму 1 171 987 грн. 50 коп., чим завдав вказаному товариству матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

Справа порушена слідчим СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві і направлена 06.02.2012 року прокурором Святошинського району м. Києва за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва для розгляду справи по суті.

06.02.2012 року кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_1 поступила до суду і на 2 березня 2012 року призначено попередній розгляд кримінальної справи, однак ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, причини неявки в судове засідання не повідомив і копії обвинувального висновку не отримав.

2 березня 2012 року при проведенні попереднього розгляду справа була прийнята до провадження Святошинського районного суду міста Києва та призначена до судового розгляду на 20 березня 2012 року.

Міру запобіжного заходу по відношенню до ОСОБА_1 у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, який був обраний органом досудового слідства за вчинення особливо тяжкого злочину передбаченого ст. 191 ч.5 КК України було залишено без змін.

Однак, на 20 березня 2012 року ОСОБА_1 на судовий розгляд в судове засідання не з'явився, не з'являвся ОСОБА_1 і в наступні судові засідання.

Постанови суду від 20 березня, 9 квітня, 25 квітня, 14 травня, 6 червня 2012 року про примусовий привід ОСОБА_1 в судове засідання не виконані, суду було надано рапорта та пояснення родичів ОСОБА_1 про відсутність його тривалий час за можливою адресою проживання та реєстрації.

Про наведене було інформовано Святошинське РУ ГУ МВС України в м. Києві, ГУ МВС України в м. Києві, прокуратуру Святошинського району в м. Києві, прокуратуру м. Києва та Міністерство внутрішніх справ України для контролю, однак жодної додаткової інформації про місцезнаходження ОСОБА_1 не було надано.

21 червня 2012 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено постанову про зміну запобіжного заходу ОСОБА_1 з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на тримання підвартою в слідчому ізоляторі Державного Департаменту України з питань виконання покарань м. Києва та Київської області та оголошено в розшук ОСОБА_1 та направлено для виконання вказані постанови до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Києво-Святошинського РУ ГУ МВС Київської області, де було заведено оперативно- розшукові справи спрямовані на встановлення місцезнаходження та затримання ОСОБА_1, однак встановити його місцезнаходження та проживання не вдається по даний час, про що свідчить надана суду інформація.

За ініціативою суду на розсуд учасників судового розгляду винесено питання доцільності направлення даної справи на додаткове розслідування з мотивів не встановлення органами досудового слідства фактичного місця проживання обвинуваченого ОСОБА_1

Заслухавши думку прокурора, який заперечував проти направлення даної справи на додаткове розслідування з вказаних мотивів, посилаючись на те, що всі дані про особу обвинуваченого були встановлені, вивчивши матеріали даної справи, суд вважає необхідним направити її для проведення додаткового розслідування з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 262 КПК України 1961 року участь підсудного у розгляді справи є обов'язковою, оскільки має забезпечити суду можливість безпосередньо заслухати його пояснення та перевірити й оцінити висунуті ним доводи. На виконання вказаних приписів процесуальним законом на органи досудового слідства покладено обов'язок встановити всі дані про особу обвинуваченого, які мають значення для розгляду справи, в тому числі і його фактичне місце проживання (ст. ст. 22 та 145 КПК України 1961 року).

На важливість з'ясування цих даних та їх істотне значення для справи вказує і комплексний аналіз ст. ст. 38, 64, 65, 106, 149-1 - 151 та інших КПК України 1961 року.

Натомість вказаних вимог закону органом досудового слідства виконано не було.

Справа порушена слідчим СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві і направлена 06.02.2012 року прокурором Святошинського району м. Києва за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва для розгляду справи по суті.

06.02.2012 року кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_1 поступила до суду і на 2 березня 2012 року призначено попередній розгляд кримінальної справи, однак ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, причини неявки в судове засідання не повідомив і копії обвинувального висновку не отримав.

2 березня 2012 року при проведенні попереднього розгляду справа була прийнята до провадження Святошинського районного суду міста Києва та призначена до судового розгляду на 20 березня 2012 року.

Міру запобіжного заходу по відношенню до ОСОБА_1 у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, який був обраний органом досудового слідства за вчинення особливо тяжкого злочину передбаченого ст. 191 ч.5 КК України було залишено без змін.

Однак, на 20 березня 2012 року ОСОБА_1 на судовий розгляд в судове засідання не з'явився, не з'являвся ОСОБА_1 і в наступні судові засідання.

Постанови суду від 20 березня, 9 квітня, 25 квітня, 14 травня, 6 червня 2012 року про примусовий привід ОСОБА_1 в судове засідання не виконані, суду було надано рапорта та пояснення родичів ОСОБА_1 про відсутність його тривалий час за можливою адресою проживання та реєстрації.

Про наведене було інформовано Святошинське РУ ГУ МВС України в м. Києві, ГУ МВС України в м. Києві, прокуратуру Святошинського району в м. Києві, прокуратуру м. Києва та Міністерство внутрішніх справ України для контролю, однак жодної додаткової інформації про місцезнаходження ОСОБА_1 не було надано.

21 червня 2012 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено постанову про зміну запобіжного заходу ОСОБА_1 з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на тримання підвартою в слідчому ізоляторі Державного Департаменту України з питань виконання покарань м. Києва та Київської області та оголошено в розшук ОСОБА_1 та направлено для виконання вказані постанови до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Києво-Святошинського РУ ГУ МВС Київської області де було заведено оперативно- розшукові справи спрямовані на встановлення місцезнаходження та затримання ОСОБА_1, однак встановити його місцезнаходження та проживання не вдається по даний час, про що свідчить надана суду інформація.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що після оголошення судом розшуку ОСОБА_1 органами слідства не вжито дієвих заходів до виконання цього рішення, оскільки фактичне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_1 встановлено не було. Немає в матеріалах справи і будь-яких даних про його перебування за межами України.

За вказаних обставин суд позбавлений можливості виконати вимоги ст. 286 КПК України 1961 року щодо встановлення місця проживання обвинуваченого, явку якого в судове засідання орган досудового слідства не забезпечив.

Згідно з правилами ст. 281, ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 368 КПК України 1961 року, коли неповнота досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, суд повертає справу на додаткове розслідування з цих мотивів, при цьому неповним визнається досудове слідство, коли залишилися не з'ясовані обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, такими у всякому разі є дані про особу обвинуваченого.

Отже при вивченні матеріалів справи, встановлено, що під час досудового слідства були допущені такі порушення вимог норм КПК України 1961 року (ст. ст. 22, 64, 145, 149-1 - 151, п. 4 ч. 2 ст. 368), без усунення яких справа не може бути розглянута судом, а саме не встановлено фактичного місця проживання обвинуваченого ОСОБА_1

Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом України (ухвала від 27 липня 1999 року - джерело: Рішення Верховного Суду України. - №2000. - а. 110).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним направити дану справу для проведення додаткового розслідування, у ході якого необхідно з достатньою повнотою встановити фактичне місце проживання ОСОБА_1 і вжити всіх необхідних заходів для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов'язків щодо явки до суду, а тому, керуючись ст. 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, ст. ст. 273, 281, п. 4 ч. 2 ст. 368 КПК України 1961 року, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 ОСОБА_4 за ст. 191 ч.5 КК України повернути прокурору Святошинського району м. Києва для проведення додаткового розслідування.

Апеляція на постанову суду може бути подана до апеляційного суду м. Києва протягом семи діб з дня її винесення через Святошинський районний суд м. Києва.

СУДДЯ: