АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/360/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 4 ст. 296 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.04.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора, потерпілого на вирок Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянин України, розлучений, який має малолітню дитину 2008 р.н., з вищою освітою, не працюючий, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч. 4 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбуття покарання з випробуванням, строком 1 рік 8 місяців, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Доля речових доказів вирішена, судові витрати в розмірі 1230 грн. стягнуто з обвинуваченого.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 1882 грн. 95 коп. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В решті позову відмовлено.

Відповідно до вироку, 13.05.2014 року приблизно о 19.00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи на автомобільній стоянці, розташованій перед входом до ТРЦ «Караван» по вул. Героїв Праці, 7 в м. Харкові, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян, бажаючи продемонструвати своє явне нехтування всіх діючих правил та норм суспільства, умисно наніс ОСОБА_9 не менше трьох ударів руками в область голови, а також не менше двох ударів ногами по рукам, чим спричинив потерпілому крововиливи та садно на голові, крововилив на правій руці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_7 , взяв у руки гумову палицю, яка знаходилась в його автомобілі та була заздалегідь заготовлена для нанесення тілесних ушкоджень, і наніс нею удар по спині потерпілого ОСОБА_9 , чим завдав останньому фізичного болю. Продовжуючи свої умисні злочинні дії ОСОБА_7 , наніс удар гумовою палицею по автомобілю «Деу нексія» д.н. НОМЕР_1 , що належить потерпілому, чим завдав останньому матеріальних збитків на суму 1882,95 грн.

В апеляційних скаргах:
· прокурор просить скасувати вирок, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На обґрунтування апеляції вказав, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Під час досудового слідства та в суді обвинувачений провину не визнавав, визнавши себе винуватим лише після дослідження доказів по справі, не визнав цивільний позов потерпілого та не відшкодував його. Вважає, що призначене покарання не може забезпечити виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів;

· потерпілий ОСОБА_8 просить змінити вирок районного суду та призначити більш суворе покарання за ч. 4 ст. 296 КК України, стягнути з ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 25 000 грн., моральну 10 000 грн. Мотивуючи скаргу вказав, що призначене покарання є занадто м`яке, обставини, що підтверджують обгрунтованість заявленого позову судом досліджені неповно. Зазначив, що після нападу ОСОБА_7 змушений постійно лікуватися, йому було завдано значних моральних страждань, що виразилися в тому, що він не може вести повноцінний спосіб життя, тривалий час зазнає негативні емоції. Крім того, потерпілий не погодився з висновком експертизи про завдані матеріальні збитки в розмірі 1882,95 грн. Вважає, що ремонт автомобіля буде коштувати 5000 грн., затрати на лікування склали 20 000 грн. До теперішнього часу обвинувачений збитки не відшкодував, свою провину в скоєному злочині не визнав.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора та потерпілого, які підтримали апеляції, обвинуваченого, який вважав вирок районного суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції прокурора та необхідність часткового задоволення апеляції потерпілого, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як видно з апеляції, обґрунтованість засудження ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України ніким не оспорюється. Тому апеляційний суд вирок в даній частині та кваліфікацію дій обвинуваченого не перевіряє.

Покарання призначається відповідно до ст.ст. 65-67 КК України.

Як видно з вироку, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд першої інстанції прийняв до уваги суспільну небезпечність скоєного злочину, в процесі якого були завдані тілесні ушкодження потерпілому, думку потерпілого при призначенні покарання, тому призначив покарання в межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України.

В той же час, районний суд прийняв до уваги, що обвинувачений раніше судимий не був, має постійне місце проживання, за яким характеризувався задовільно, має малолітню дитину, тому призначивши покарання у виді позбавлення волі, визначив його мінімальний розмір в межах санкції статті із застосуванням ст.. 75 КК України, вважаючи, що це буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З урахуванням наведеного, суд призначив покарання у відповідності з вказаними вимогами закону, тому підстав для задоволення апеляції прокурора і в цій частині апеляції потерпілого, не мається.

Доводи апеляції потерпілого підлягають частковому задоволенню в частині вирішення цивільного позову.

Як видно з матеріалів, потерпілий заявляв позов за моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

При цьому, районний суд задовольнив його частково, всього на 1000 гривень. При цьому вказано, що потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинило психологічне навантаження, він зазнав моральних страждань внаслідок пошкодження його здоров`я та майна.

В той же час, не прийнято до уваги, що в результаті спричинених тілесних ушкоджень потерпілий 1970 року народження, мав захворювання, які загострилися внаслідок нанесених травм та пошкодження його автомобіля. У зв`язку з цим, потерпілий був вимушений лікуватися у різних лікарів з травмами на голові та тілі та йому лікарі прописували лікування, на що він був вимушений витрачати гроші для придбання ліків та він турбувався, було порушено його режим життя.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції недостатньо врахував наведені обставини по справі, психологічну травму потерпілого, у зв`язку з нанесенням йому тілесних ушкоджень та пошкодженням автомобіля, тому суму моральної шкоди збільшує до 5000 гривень.

Що стосується доводів апеляції потерпілого про стягнення матеріальних збитків 25 000 гривень, то суд з урахуванням документів, що маються про пошкодження автомобіля, частково задовольнив ці вимоги. При цьому прийнято до уваги, що по справі проведена експертиза експертом з досвідом роботи, його розрахунки зроблені на підставі наведених документів, мотивовані. У зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду в цій частині.

Доводи апеляції потерпілого в частині стягнення матеріальних збитків на лікування суд не задовольнив.

При цьому правильно вказано, що потерпілий надав документи чеки на придбання ліків, але з них не видно, що потерпілому, у зв`язку з подією та завданими тілесними ушкодженнями лікарем були виписані ліки, які придбалися по чекам, а також, витяг з медичної картки, яка написана нерозбірливим почерком та неможливо зрозуміти зміст написаного. Тому в задоволенні позову в цій частині відмовив.

В той же час потерпілий має право звернутися до суду по стягненню матеріальної шкоди, у зв`язку з травмою та призначеним лікуванням в порядку цивільного провадження, надавши документи, що підтверджують, що у зв`язку з травмою йому лікарями виписувалися рецепти на придбання ліків.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційну скаргу потерпілого задовольнити частково, вирок Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2014 р. щодо ОСОБА_7 змінити, в частині вирішення цивільного позову щодо моральної шкоди збільшити розмір її відшкодування до 5 000 гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді: