02.04.2015 № 1-кп/760/187/2015 року
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі : головуючого- судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а також клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 з утримання під вартою на домашній арешт,-

за участю прокурора : ОСОБА_5

захисника : ОСОБА_4

обвинуваченого : ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В проваджені Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження № 1-кп/760/187/2015, що зареєстроване в ЄРДР 28.12.2014 року за № 0014621 за фактом вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 судом поставлено питання про доцільність продовження тримання останнього під вартою, оскільки строк дії ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 03.02.2015 року, якою було продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, закінчується 03.04.2015 року о 16 год. 30 хв..

Прокурор вважає, що недоцільно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , посилаючись на те, що по кримінальному провадженню допитані обвинувачений, представник потерпілого, свідки, досліджені докази, а також обвинувачений має постійне місце проживання в м. Києві, не має підстави вважати, що ОСОБА_3 буде ухилятись від явки до суду, а тому можливо обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник приєднується до думки прокурора і заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт, т.я. ОСОБА_3 має постійне місце проживання і не буде ухилятися від явки до суду.

ОСОБА_3 приєднався до думки прокурора та свого захисника щодо недоцільності продовження запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою і підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу з утримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що він має постійне місце проживання і не буде ухилятися від явки до суду, а також його цивільна дружина народила дитину.

Представник потерпілого ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, просить продовжити розгляд кримінального провадження у її відсутності.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до думки що не доцільно продовжувати строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, а змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» наголошує, що суди при розгляді справ застосовують Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З рішення Європейського суду з прав людини «Єчус проти Литви» вбачається, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, а у рішеннях цього ж суду «Яблонський проти Польщі», «I.A. проти Франції», «Іловецький проти Польщі» зазначено, що п. 3 ст. 5 Конвенції передбачає, що зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані. У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Крім того у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», зазначено, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

З Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі інформаційний лист) вбачається, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Незважаючи на те, що судове слідство по кримінальному провадженню ще не завершено, однак, суд, враховує що по кримінальному провадженню допитані обвинувачений, представник потерпілого, свідки, досліджені докази, а також обвинувачений має постійне місце проживання в м. Києві, тривалий час знаходиться під вартою, з 14.02.2014 року, обвинувачується у вчиненні злочину, який віднесено до злочинів середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України, а також, приймаючи до уваги положення, що викладені у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Ноймайстер проти Австрії», відповідно до якого позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі та правові позиції викладені Європейським судом з прав людини зокрема у своїх рішеннях «Харченко проти України», «Мустафаєв проти України), «Олейнікова проти України, «Кравченко проти України», «Третьяков проти України», «Іззетов проти України», «Цигоній проти України», «Буров проти України», в яких зазначено, що продовження тримання під вартою повинно містили належне обґрунтування підстав, визначених строків такого тримання та необхідність розгляду національними судами можливість застосування альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів, а тому вважає за можливе змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, що не завадить судовому розгляду даного кримінального провадження.

Таким чином, суд, змінюючи ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт строком на 60 днів, приходить до висновку, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, вважає необхідним покласти на нього обов`язки: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 залишати цілодобово місце постійного проживання АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 181, 194, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Змінити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого - запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт до 60 днів, тобто до 01.06.2015 року до 16 год. 30 хв., забов`язавши його прибувати за кожною вимогою прокурора та суду; заборонити залишати цілодобово місце постійного проживання АДРЕСА_1 , звільнивши його з - під варти в залі суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_8 ..

Строк дії ухвали закінчується 01.06.2015 року о 16 год. 30 хв..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: