Справа № 592/6198/15-к
Провадження № 1-кс/592/2009/15
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

08 липня 2015 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду міста Суми ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора прокуратури м. Суми юриста 3 класу ОСОБА_3 , за участю старшого слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області майора міліції ОСОБА_4 , за участю підозрюваного ОСОБА_5 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області майора міліції ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження № 0002725, відомості за якими 27.04.2015 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Путивль Сумської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який тимчасово ніде не працює, неодруженого, який має професійно-технічну освіту, українця, громадянина України, раніше неодноразово судимого, невійськовозобов`язаного, інваліда 3 групи за загальним захворюванням,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

03.07.2015 року до Ковпаківського районного суду міста Суми надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання тримання під вартою.

Старший слідчий СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області майор міліції ОСОБА_4 у своєму клопотанні зазначила про те, що 19.04.2015 року в денний час, перебуваючи в кімнаті будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 побачив на столі грошові кошти в сумі 200 грн. . В цей момент у нього виник умисел, направлений на незаконне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілій стороні та бажаючи настання таких наслідків, розуміючи, що його дії є таємними, з корисливою метою, ОСОБА_5 викрав зі столу грошові кошти в сумі 200 грн. , які належать ОСОБА_6 . Не зупинившись на вчиненому, продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним злочинним умислом, зайшовши до флігелю вказаного господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок сторонніх осіб, таємно для оточуючих, ОСОБА_5 викрав чавунну поверхню, 2 металевих ломи та металеві труби в кількості 4 штук, вказане завантажив на візок, який викрав у вказаному ж господарстві у флігелі, згідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1058 від 15.05.2015 року загальною вартістю 272,60 грн. . Після цього ОСОБА_5 із місця вчинення злочину зник, а викраденим чужим майном розпорядився на власний розсуд. Таким чином, спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 472,60 грн. . Своїми умисними діями, що виразилися у таємному, повторному, з корисливою метою, викраденні чужого майна, а саме: грошових коштів в сумі 200 грн. та металобрухту на суму 272,60, що належать ОСОБА_6 на загальну суму 472,60 грн. , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто крадіжка, вчинена повторно. 19.05.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. 19.05.2015 року ОСОБА_5 запевнив слідство про те, що він не збирається переховуватися та зобов`язався прибувати до слідчого за кожною вимогою. 30.05.2015 року ОСОБА_5 було вручено повістку про виклик на 01.06.2015 року на 9 годину 30 хвилин, однак у вказаний час останній до слідчого не з`явився, причину свого неприбуття не повідомив. До теперішнього часу місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 не встановлено. 01.07.2015 року слідством винесено постанову про розшук підозрюваного ОСОБА_5 . Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену в передбаченому законом судимість, знову став на протиправний шлях та вчинив новий умисний злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до трьох років або позбавлення волі на той самий строк, що вказує на те, що він схильний до вчинення нових злочинів та може в подальшому вчиняти кримінальні правопорушення. Крім цього ОСОБА_5 переховується від органів досудового слідства, тому є підстави вважати, що після його затримання, він і в подальшому з метою уникнення відповідальності за вчинене діяння може переховуватися від органів досудового слідства та суду, перешкодити встановленню істини по справі. Враховуючи викладене, з метою забезпечення можливості виконання процесуальних рішень, і в тому числі вироку суду, а також запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження, спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та те, що ОСОБА_5 постійного місця мешкання в м. Суми не має, є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам. Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 181, 183, 184, 194 КПК України, вона просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Путивль Сумської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У відкритому судовому засіданні старший слідчий СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області майор міліції ОСОБА_4 не заперечувала проти застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

У відкритому судовому засіданні прокурор прокуратури м. Суми юрист 3 класу ОСОБА_3 підтримала клопотання з вищезазначених підстав, просила його задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У відкритому судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 пояснив суду про те, що він дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення. Він заперечував проти задоволення клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не заперечував проти застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши клопотання слідчого, перевіривши матеріали, додані до клопотання, вислухавши думку прокурора, думку слідчого, пояснення підозрюваного, суд дійшов до висновку про можливість, доцільність та необхідність застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості, має постійне місце проживання та місце реєстрації, є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням, відтак можливо припустити, що він може переховуватись від органів досудового слідства, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на потерпілих та свідків, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Чеботарь проти Молдови (заява № 35615/06) від 13.11.2007 року, яке набуло статусу остаточного 13.02.2008 року, слова обґрунтована підозра означають наявність фактів чи інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Згідно п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Згідно ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 114-1, 258 258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує; 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки; 6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом IX цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Згідно ч. ч. 4 6 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю. Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 195 КПК України електронні засоби контролю можуть застосовуватися працівниками органу внутрішніх справ на підставі ухвали слідчого судді, суду, якою щодо підозрюваного, обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Згідно ч. ч. 2 5 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено. В ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначається точна адреса житла, яке підозрюваному, обвинуваченому забороняється залишати. Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному, обвинуваченому негайно після її оголошення.

Згідно п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні.

Крім того, суд бере до уваги лист начальника Сумського МВ УМВС України в Сумській області № 8224 від 04.06.2015 року, адресованого голові Ковпаківського районного суду м. Суми, із змісту якого вбачається, що 31.05.2015 року співробітниками Сумського МВ УМВС України в Сумській області був виявлений факт порушення ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми № 592/4232/15-к від 07.05.2015 року. Громадянин ОСОБА_7 , 1974 року народження, якому був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зі застосуванням електронних засобів контролю, залишив встановлене судом місце постійного перебування, при цьому зняв електронний засіб контролю. При огляді квартири, де мешкав ОСОБА_7 , співробітниками міліції був виявлений електронний браслет, який був надітий на пластикову пляшку, яка знаходилась на столі впритул до динаміку ввімкненого телевізору. При цьому жодних спрацювань про порушення на стаціонарний пульт спостереження чергової частини штабу Сумського МВ УМВС України в Сумській області не надходило. Лише після огляду місця події, коли слідчим Сумського МВ УМВС України в Сумській області був знятий з пляшки електронний засіб, одразу на спостережний пульт надійшло тривожне повідомлення порушення контакту з тілом , що є сигналом для співробітників міліції. Тобто, деякий час звичайна пластикова пляшка успішно виконувала роль руки піднаглядної особи. При подальшому вивченні обставин даної події було встановлено, що у загально доступній інформації мережі Інтернет оприлюднений спосіб зняття електронного приладу за допомогою гарячої води, мильного розчину та пластикової пляшки. При правильному втілювані цього способу сигнал тривоги на стаціонарний пульт спостереження міліції не надходить. Таким чином, можна дійти висновку, що застосування електронних засобів до осіб, яким обраний запобіжний захід домашній арешт, не є надійним та досконалим способом контролю за поведінкою піднаглядних осіб. Враховуючи вищевикладене, він просив з порозумінням поставитися до даного проблемного питання та запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зі застосуванням електронних засобів контролю застосовувати лише до осіб, які скоїли не тяжкі злочини та злочини середньої тяжкості.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту судом було встановлено, що надані слідчим докази доводять обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор. Але при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор не довів обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тобто надані слідчим докази не доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Відтак суд вважає за доцільне, можливе та необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, а саме: домашній арешт, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме: тримання під вартою, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, суд вважає, що в результаті застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_5 , а також те, що зазначений запобіжний захід буде запобігати вчиненню підозрюваним ОСОБА_5 дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176 178, 181, 183, 184, 194 196, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області майора міліції ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження № 0002725, відомості за якими 27.04.2015 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зобов`язання виконувати покладені на нього обов`язки, на строк два місяці, а саме:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) не залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з дня набрання законної сили даної ухвали до 8 вересня 2015 року у період часу з 22 години 00 хвилин до 6 години 00 хвилин;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками події;

5) докласти зусиль до пошуку роботи.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на начальника Сумського МВ УМВС України в Сумській області.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали слідчого судді.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні.

Апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційного суду Сумської області.

Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1