Примірник № ___
Справа № п 1-кс/317/458/2014
УХВАЛА

м. Запоріжжя 22 грудня 2014 р.

Слідчій суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Запорізької районної прокуратури ОСОБА_3 , слідчого Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 ,

скаржника ОСОБА_5

розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого від 19.11.2014 року про закриття кримінального провадження №0000090

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2014 року до канцелярії суду поштою надійшла скарга ОСОБА_5 на постанову слідчого Запорізького РВ ОСОБА_4 від 19.11.2014 року про закриття кримінального провадження. В скарзі ОСОБА_5 вказала, що вважає постанову слідчого передчасною, оскільки ним не виконано жодної слідчої дії. В судовому засіданні ОСОБА_5 зазначила, що вважає, що при внесенні відомостей до ЄРДР було невірно визначено кваліфікацію діяння за ст.191 ч.1 КК України. Вона вважає та наполягає на тому, що у неї було скоєно крадіжку грошових коштів. З тим, що провадження за ст.191 ч.1 КК України необхідно закрити погоджувалася.

Заявниці було надано можливість скористатися юридичною допомогою, але вона такою можливістю не скористалась та представляла свої інтереси самостійно.

Прокурор процесуальний керівник та слідчий в судовому засіданні просили в задоволенні скарги відмовити оскільки вона є необґрунтованою.

Слідчий суддя дослідивши обставини, вислухавши доводи учасників, оглянувши матеріали кримінального провадження, що надано прокурором в судове засідання, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

ОСОБА_5 є заявником по кримінальному провадженню за №0000090. Потерпілою по провадженню не визнавалася. До ЄРДР відомості було внесено з попередньою кваліфікацією за ст.191 ч.1 КК України 28 листопада 2012 року.

Саме за вказаним провадженням слідчим та процесуальним керівником прокурором, а також за дорученням слідчого, проводилися допити свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , допитана ОСОБА_5 при цьому, надаючи покази прокурору вона вказала, що вважає привласненими 2032588,65 одиниць національної валюти України в період часу 1994-2012 рік з боку владних осіб.

Обслуговуючий кооператив «Малоєкатеринівка-3», (з боку владних осіб якого за первинною кваліфікацією було вчинено привласнення) діє на підставі Статуту прийнятого загальними зборами та затвердженого 03.03.2007 року. Цей кооператив є організацією жителів, що мешкають у селищі Малокатеринівка, які добровільно об*єдналися на засадах колективної праці й самоуправління з метою спільного виконання робіт та експлуатації водопроводу.

По провадженню по обставинах з*ясовано, що ОСОБА_5 надавалися грошові кошти обслуговуючому кооперативу на будівництво газопроводу, водопроводу та для інших потреб кооперативу добровільно. (що підтверджено прибутковими ордерами, що містяться в копіях в матеріалах провадження та підтверджено особисто ОСОБА_5 в судовому засіданні). ОСОБА_5 користується вказаним газопроводом та водоводом, невикористані кошти обслуговуючим кооперативом ОСОБА_5 було повернуто.

ОСОБА_5 наголосила, що в 2005, 2007 та в 2008 році у неї було вкрадено гроші. Місце та конкретний час скоєння цієї крадіжки не вказала. Надати підтвердження того, що вона є співвласником в колективній власності кооперативу, та визначити об*ект такої власності не змогла.

Привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі, чи перебувало в її віданні (за кваліфікацією за ст.191 ч.1 КК України) або таємне викрадення чужого майна (за ст.185 КК України на чому наполягає заявниця) відносяться до злочинів проти власності при визначенні складу яких передбачається обов*язкове визначення предмету кому належить майно, визначення його певної вартості, та фізична визначеність (щодо грошей еквівалент національної валюти - гривні)

Для надання кваліфікації діянню за кримінальним кодексом України необхідно визначення об*єкту злочину та розміру спричиненої шкоди, але ці ознаки відсутні.

Привласнення та розтрати переданих ОСОБА_5 грошей не встановлено. ОСОБА_5 було отримано від голови садівничого кооперативу довідки про те, що отримано гроші за проведення труб водогону. Гроші вносилися ОСОБА_5 на потреби кооперативу. Крадіжки, як зазначила заявниця не відбувалося.

С заявами про перекваліфікацію діяння ОСОБА_5 до прокурора не зверталася.

Заяв про скоєння крадіжок від членів та учасників обслуговуючого кооперативу до райвідділку та прокуратури за період з 2005 по теперішній час не надходило.

За змістом наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_5 оскаржує не постанову про закриття кримінального провадження, а оскаржує бездіяльність прокурора та слідчого на етапі досудового розслідування та питання про проведення перекваліфікації кримінального правопорушення, при цьому не зазначає, які слідчі дії необхідно виконати при проведенні розслідування та чому вона вважає постанову необґрунтованою.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 303, 306, 307 КПК України, суддя:

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 19.11.2014 року по кримінальному провадженню №0000090 відмовити.

Провадження по скарзі закрити.

Ухвала судді відповідно до положень ст.309 КПК України може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1