пр. № 1-кп/759/400/15
ун. № 759/5649/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

за участі сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10
ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 10 квітня 2015 року. Обвинувачений ОСОБА_3 утримується під вартою.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд даної кримінальної справи на даний час не завершено, а строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується, за ініціативою суду на розсуд сторін кримінального провадження винесено питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні тяжкого злочину, наявність раніше заявлених ризиків, які на даний час не зникли, просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Захисник ОСОБА_8 заперечував проти продовження строків тримання під вартою та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, мотивуючи тим, що на даний час ризики, вказані прокурором, значно зменшилися, обвинувачений має постійне місце проживання та вагітну дружину, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, тобто має міцні соціальні зв`язки, жодним чином не буде перешкоджати кримінальному провадженню, не може впливати на потерпілих, які вже були допитані судом, а покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України здатне забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника та заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з обмеженням залишати житло в нічний час доби.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти продовження строків тримання під вартою та підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_8 .

Заслухавши думку сторін, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд вважає, що обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити на максимальний строк. При цьому, суд бере до уваги наступне.

Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , опинившись на волі, може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), незаконно впливати на свідків, які на даній стадії судового розгляду ще не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ймовірність реалізації вказаних ризиків не зменшилася на даний час, і на це вказують такі обставини: характер протиправних насильницьких дій, вчинених щодо потерпілих, які інкримінуються обвинуваченому; мотиви, за яких обвинувачений вчинив дії, в яких він обвинувачується; його відношення до скоєного; тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку засудження за вчинення тяжкого злочину (ст. 12 КК України). В даному випадку, охорона прав та законних інтересів потерпілих від кримінального правопорушення має більший суспільний інтерес, ніж забезпечення особистої свободи обвинуваченого, внаслідок чого вимагає застосування до обвинуваченого відповідно найбільш суворого запобіжного заходу.

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні об`єктивні медичні застереження, які унеможливлюють його тримання під вартою, репутацію обвинуваченого (який раніше неодноразово засуджений), дані про його особу, сімейний стан, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку, попередити вчинення ним нових злочинів.

Крім того, за змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

На даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою обвинуваченого, а також строки даного судового провадження такими, що виходять за рамки розумних, необхідних і достатніх для досягнення визначеного процесуальним законом завдання кримінального провадження.

В зв`язку з тим, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу не є обґрунтованими та такими, що ставлять під сумнів вищевказані висновки суду, суд вважає за необхідне залишити їх без задоволення.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується підозри щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд, вважаючи за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 201, 205, 331 КПК України, ст. ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотань захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тримання під вартою продовжити на строк на шістдесят днів, тобто по 25 вересня 2015 року (включно) і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1