АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/4697/14-к Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження 11кп/790/1262/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.162 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Оджонікідзевського району м. Харкова, представника потерпілої - захисника ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець сел. Андріївка, Балаклійського району, Харківської області, громадянин України, військовозобов`язаний, з середньою-спеціальною освітою, одружений, не працюючий, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний не винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, та виправданий у його вчиненні.

Органами досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що 20 грудня 2013 року близько 23-00 години, будучи працівником правоохоронних органів, а саме: займаючи посаду міліціонера-водія ОПіО Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, у вільний від роботи час, не знаходячись при виконанні службових обов`язків, не будучи вдягненим у формений одяг, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в тамбурі першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , почав голосно стукати кулаками у вхідні двері квартири АДРЕСА_4 , де зареєстрована та проживає не знайома йому ОСОБА_10 , 1929 року народження. Коли ОСОБА_10 відчинила двері, ОСОБА_8 із застосуванням фізичного насильства, відштовхнув потерпілу ОСОБА_10 та без її дозволу незаконно, відкрито і всупереч вимогам чинного законодавства проник до її квартири. На правомірні вимоги потерпілої покинути її помешкання та заходи щодо недопущення ОСОБА_8 у кімнати квартири, останній з метою реалізації свого злочинного наміру щодо порушення права на недоторканість житла, знаходячись у коридорі квартири, умисно наніс ОСОБА_10 декілька ударів руками по тулубу, обличчю та голові, чим спричинив, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 614-с від 31 березня 2014 року, тілесні пошкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з синцями в лівій параорбітальній ділянці та в лівій виличній ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ть днів; синці на тулубі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Подолавши опір потерпілої, ОСОБА_8 пройшов в одну з кімнат квартири ОСОБА_10 , де оглянув вміст меблевої шафи, відкривши її, після чого розташувався на дивані, увімкнув телевізор і на вимоги потерпілої покинути її житло не реагував. Дії ОСОБА_8 щодо незаконного знаходження в квартирі ОСОБА_10 продовжувалися близько 1 години і були припинені лише прибувшими на місце події працівниками міліції, які близько 24-00 години того ж дня вивели ОСОБА_8 з чужого помешкання.

Згідно вироку, суд дійшов до висновку щодо визнання ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, посилаючись з одного боку на порушення правил підслідності і як наслідок визнання доказів неналежними та недопустимими, а з іншого боку, дослідивши докази зібрані в ході досудового слідства, а також докази отримані безпосередньо в ході судового розгляду, допитавши свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , дійшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_8 , а саме про відсутність події кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, просить вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що судом порушені загальні засади кримінального провадження, оскільки воно було розглянуте без участі потерпілої ОСОБА_10 , яка прибула до будівлі районного суду у супроводі онука з бажанням дати пояснення у вказаній справі, однак не мала можливості піднятися на третій поверх в зал судового засідання через похилий вік та стан її здоров`я, про що суду було достовірно відомо. Таким чином, судом порушено принцип диспозитивності і змагальності. Крім того, твердження суду про недоведеність вини ОСОБА_8 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом не мотивовано, чому є недопустимими докази, які отримані під час судового слідства, не з`ясовано, які функціональні обов`язки виконував ОСОБА_8 як міліціонер-водій обслуговуючого персоналу і охорони Орджонікідзевського РВ ХМУ МВСУ в Харківській області, який звільнився 24.12.2013 року за власним бажанням.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_10 захисник ОСОБА_9 просить вирок районного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції з підготовчого судового засідання. Обґрунтовуючи тим, що адвокат потерпілої і сама потерпіла не були повідомлені про дату та час проведення підготовчого судового засідання, на їх адресу не надсилався обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням, внаслідок чого було порушено право потерпілої на захист та надання нею доказів. Крім того, обвинувальний акт не був повернутий прокурору за наявності на те підстав, оскільки в обвинувальному акті не вказано про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій, також судом безпідставно відмовлялося в призначенні судово-медичної експертизи тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої, якій під час розгляду справи у суді було надано 1-шу групу інвалідності в зв`язку з одержаними травмами голови на тій підставі, що в обвинувальному акті обвинуваченого не обвинувачують в спричиненні потерпілій тілесних ушкоджень, хоча підозру обвинуваченому висували за ч. 1 ст. 125 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_7 , що приймав участь під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, прокурора ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги прокурора і захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважав вирок суду законним та обґрунтованим, представника потерпілої захисника ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляційну скаргу та частково підтримав апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Передбачене главою 27 КПК України підготовче провадження є першим важливим етапом судового провадження у суді першої інстанції, в якому суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, у тому числі, визначити дату, час та місце судового розгляду, форму проведення судового засідання, склад суду тощо, а при відсутності перешкод, в тому числі і порушення правил підслідності, призначити справу до розгляду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 12 червня 2014 року районним судом проведено підготовче судове засідання з участю прокурора, обвинуваченого, його захисника, в ході якого суд постановив ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду (а.с. 32).

Тобто судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 218 КПК України спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня.

На думку колегії суддів, під час підготовчого судового засідання суд мав виявити порушення підслідності досудового розслідування даного кримінального правопорушення та прийняти, передбачене КПК України рішення.

Розглядаючи дане кримінальне провадження по суті, суд ввійшов у протиріччя висновків, на які послався в обґрунтування щодо визнання ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні правопорушення.

Так, дійшовши до висновку, що кримінальне провадження підлягає розгляду, суд у вироку посилається на ті обставини, що на день вчинення правопорушення 20 грудня 2013 року ОСОБА_8 був діючим працівником правоохоронного органу на посаді міліціонера-водія ОПіО Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області у званні старшого сержанта, що підтверджується Витягом з наказу начальника Управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Харківській області № 475 о/с від 24 грудня 2013 року про звільнення ОСОБА_8 у запас Збройних сил за власним бажанням (а.с. 63). Тому досудове розслідування кримінальних проваджень, вчинених працівником правоохоронних органів, відповідно до ч. 4 ст. 216 КПК України та ч. 1 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України до дня введення в дію положень частини першої (в частині положень щодо повноважень здійснення досудового розслідування злочинів, передбачених частиною четвертою статті 216 цього Кодексу) здійснюють слідчі органів прокуратури.

Незважаючи на такий висновок, суд самостійно збирає докази, аналізує докази, отримані в ході досудового слідства, та приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з такими діями суду, оскільки суд в судовому засіданні збирає, досліджує докази, дає їм оцінку, в той час як надані стороною обвинувачення докази не можуть бути використані при ухваленні вироку.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того, в своїх апеляційних скаргах як прокурор, який приймав участь при розгляді провадження в суді першої інстанції, представник потерпілої захисник ОСОБА_9 , та й сам обвинувачений в суді апеляційної інстанції вказували на порушення прав потерпілої, оскільки підготовче провадження і судовий розгляд були проведені без участі потерпілої ОСОБА_10 .

В матеріалах провадження наявна заява потерпілої ОСОБА_10 від 20.06.2014 року про слухання справи за її відсутності з її адвокатом у зв`язку з поганим самопочуттям (а.с. 43). Вказана заява надійшла до суду 20.06.2014 року, тобто в день її написання.

Як вбачається з матеріалів провадження того ж дня 20.06.2014 року було проведено судове засідання без участі потерпілої.

Із наданих в суді апеляційної інстанції пояснень прокурором ОСОБА_7 , встановлено, що того дня потерпіла ОСОБА_10 прибула до приміщенні районного суду в супроводі свого онука ОСОБА_14 з бажанням дати суду свідчення, але за станом свого здоров`я, через похилий вік не могла піднятися до зали судового засідання на 3-й поверх. Суду була відома ця обставина. Проте суд, не з`ясувавши причин неявки потерпілої, розгляд кримінального провадження відклав через її неявку, що підтверджується журналом та технічним записом судового засідання від 20.06.2014 року (а.с. 38-39). В той же день із вказаних причин потерпілою була надана суду заява про розгляд справи за її відсутності.

В ході розгляду провадження в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_8 наполягав на участі потерпілої ОСОБА_10 у судовому засіданні, крім того вказував на те, що про необхідність допиту потерпілої він заявляв і у суді першої інстанції. Він також вважає, що під час розгляду кримінального провадження в районному суді грубо порушені як його права на захист так і права потерпілої.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що при розгляді провадження в суді першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою безумовну підставу для скасування вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора прокуратури Оджонікідзевського району м.Харкова, представника потерпілої - захисника ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року відносно ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає та набираєчинності з моменту проголошення.

Головуючий -

Судді -