Справа № 645/8658/14-к
Провадження № 1-кп/645/112/15
01 липня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, що має середню освіту, на момент затримання проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (нині АДРЕСА_2 ), одруженого, батька малолітньої доньки ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше судимого: 27 листопада 2012 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 296,ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання на строк 3 роки, із застосуванням п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України, зараховано в строк відбування покарання час знаходження під вартою в СІЗО № 27 м. Харкова з 14.10.2010 року по 26.03.2012 року включно,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 02 квітня 2014 року разом із ОСОБА_5 знаходилися в кафе «Єлена», яке розташовано за адресою: с. Кулиничі, вул. Шкілька, 6, де розпивали спиртні напої. Цього ж дня приблизно о 09 годині, перебуваючи у даному кафе, між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 виник конфлікт, в результаті чого вони вийшли на вулицю. Знаходячись на вулиці біля вказаного кафе, ОСОБА_4 побачив на шиї ОСОБА_5 золотий ланцюг з хрестиком, яким вирішив заволодіти, в результаті чого ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, зірвав з шиї ОСОБА_5 золотий ланцюг з хрестиком та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном, яким заволодів, на власний розсуд, заподіявши матеріальну шкоду потерпілому, відповідно до висновку судово товарознавчої експерти № 131 від 24.06.2014 року 5357,15 грн..
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, щиро каявся та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним злочину як зазначено в цьому вироку, пояснивши, що, дійсно, 02 квітня 2014 року із ОСОБА_5 знаходилися в кафе «Єлена», яке розташовано за адресою: с. Кулиничі, вул. Шкілька, 6, розпивали спиртні напої, приблизно о 09 годині виник конфлікт та, вийшовши на вулицю, він побачив у потерпілого золотий ланцюг з хрестиком, яким вирішив заволодіти, та зірвав з шиї ОСОБА_5 золотий ланцюг, після чого він пішов з місяця вчинення злочину та зустрів свого знайомого, попросивши його закласти до ломбарду золотий ланцюг та хрестик потерпілого.
ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, подав заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та при відсутності сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення суд вважає доведеною.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом визнаються, відповідно до ст. 67 КК України, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.
Відповідно до вимог п.15 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010 року, згідно зі статтею 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Оскільки, відповідно до частини першої статті 88 КК особа, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, вчинив новий злочин в період іспитового строку, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.
Зважаючи на те, що інкримінований злочин ОСОБА_4 вчинив в період випробувального строку, визначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 27 листопада 2012 року, яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 296, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, остаточне покарання призначається ОСОБА_4 за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
За вироком Харківського районного суду Харківської області від 27 листопада 2012 року ОСОБА_4 в строк покарання зараховано час знаходження останнього під вартою з 14 жовтня 2010 року по 26 березня 2012 року включно, тобто 1 рік 5 місяців 12 днів, тому невідбута частина покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 27 листопада 2012 року складає 3 роки 6 місяців 18 днів.
З урахуванням наведеного, суд визначає остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків із застосуванням правил ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 22 червня 2015 року.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 27 листопада 2012 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 22 червня 2015 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1