Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
Канигіної Г.В., Лавренюка
розглянула у судовому засіданні у м. Києві 1 лютого 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1, котра подана 13 квітня 2005
року, на вирок Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області від 29 вересня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Сумської області від 2
Вироком місцевого суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя м. Шостка
Сумської області,

судимості не має,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на
десять років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду
Сумської області від 2 грудня 2004 року апеляції захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_3
залишені без задоволення, а вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської
області від 29 вересня 2004 року - без зміни.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України від 25 квітня 2006 року касаційна
скарга захисника ОСОБА_3 на зазначені судові рішення залишена
без задоволення.

Як визнав місцевий суд, 22
вересня 2003 року, приблизно о першій годині, ОСОБА_1, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, під час сварки біля входу в будинок АДРЕСА_1, умисно
завдав 3 удари ножем у груди потерпілій ОСОБА_4, що стало причиною її смерті.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, як видно із її змісту, просить
судові рішення щодо нього скасувати. Зазначає, що злочин не вчиняв, на
досудовому слідстві до нього застосовувалися незаконні методи, тому він був
змушений обмовити себе. Вказує, що злочин вчинила інша особа, але органи
досудового слідства і суд належним чином не перевірили його заяву.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги засудженого, колегія
суддів не вбачає підстав для її задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції,
щодо доведеності винності ОСОБА_1 в
умисному вбивстві, за обставин вказаних у вироку, за що його і засуджено,
стверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, і є правильним.

Так, суд у вироку підставно
послався на показання ОСОБА_1, котрий визнавав, у тому числі й у судовому
засіданні, що протягом 21 вересня 2003 року разом із ОСОБА_5 та іншими особами
вживав алкогольні напої. Приблизно о першій годині 22 вересня 2003 року він,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, разом із ОСОБА_5, проходив вулицю
АДРЕСА_1. Біля домогосподарства, де мешкала сім'я ОСОБА_4, вони зупинилися і
голосно розмовляли. У цій частині показання ОСОБА_1 є незмінними протягом як
досудового, так і судового слідства.

У суді ОСОБА_1, змінивши свої
попередні пояснення щодо того, як розгорталися події на подвір'ї будинку де
мешкала потерпіла, вже свідчив про те, що не він, а ОСОБА_5 голосно кликав
ОСОБА_4, заходив на подвір'я і сварився із нею. ОСОБА_1 показував у суді, що
коли він пішов додому, то його наздогнав ОСОБА_5 і у руках у нього бачив ніж.

Суд дав належну оцінку усім
показанням винного і дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 під час досудового
слідства, у тому числі й у присутності захисника, давав найбільш об'єктивні й
послідовні пояснення. Саме він повідомив працівникам міліцію де знаходиться
знаряддя злочину - ніж.

Суд урахував, що як первинні (під
час досудового слідства), так і показання у суді, в частині перебігу подій, що
передували вбивству тотожні і не змінювалися.

Разом із тим, суд критично
оцінив покази ОСОБА_1 про те, що вбивство вчинив не він, а ОСОБА_5 і належним
чином перевіривши визнав їх неправдивими, умотивувавши своє рішення.

На підтвердження свого
висновку щодо винуватості ОСОБА_1, суд підставно послався на перевірені
пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_2, котрі
доповнили пояснення засудженого.

Крім того, суд детально
проаналізував і навів у вироку інші докази, що свідчать про причетність ОСОБА_1
до вбивства ОСОБА_4

Так, зокрема, суд навів дані,
що містяться: у явці з повинною, котру власноручно написав ОСОБА_1; у протоколі
огляду місця події, з якого видно, що на ганку домоволодіння на вулиці
АДРЕСА_1, виявлено труп ОСОБА_4 з трьома колото-різаними ранами; у протоколах
особистого обшуку ОСОБА_1; вилучення кухонного ножа та одягу у домогосподарстві
ОСОБА_3.; огляду предметів.

Суд у вироку навів й дані, що
є у висновках судово-імунологічних та
судово-медичних експертиз.

Зокрема, із висновку
судово-медичної експертизи НОМЕР_1, вбачається, що потерпілій було завдано не
менше трьох ударів ножем у грудну клітку.

При цьому кількість ударів,
їх локалізація та механізм утворення, вказані ОСОБА_1 при відтворенні обстановки та обставин події,
відповідають тілесним ушкодженням, виявленим на трупі потерпілої.

Заподіяння виявлених тілесних
ушкоджень на трупі ножем, вилученим за місцем проживання ОСОБА_1, не
виключається.

Причиною смерті, як це
зазначено у наведеному експертному висновку, є ножове поранення грудної клітки
з лівого боку, проникне у плевральну порожнину із пошкодженням серця.

Відповідно до висновків
імунологічних експертиз НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на правому рукаві куртки та джинсах,
вилучених у ОСОБА_1, виявлена кров, походження якої від потерпілої ОСОБА_4, не
виключається.

Походження пото-жирових виділень,
виявлених на ножі, вилученому з домоволодіння ОСОБА_3, від засудженого ОСОБА_1,
як про це свідчить висновок цитологічної експертизи, також не виключається.

Таким чином, суд, дослідивши
зібрані докази, допитавши як численних свідків, так і потерпілих у судовому
засіданні, дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 в умисному вбивстві ОСОБА_4,
за обставин, вказаних у вироку і зробив обгрунтований висновок, правильність
якого сумнівів не викликає.

Доводи ОСОБА_1 про його
непричетність до вбивства ОСОБА_4 і що цей злочин вчинив ОСОБА_5, були
предметом перевірки органів досудового слідства, місцевого й апеляційного судів
(апеляції захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_3), а також у касаційному порядку (скарга
ОСОБА_3) і не знайшли свого підтвердження.

Що стосується заяв
засудженого про застосування до нього незаконних методів ведення слідства,
внаслідок чого він був вимушений себе обмовити, також були предметом перевірки
і не підтвердилися. Зі справи видно, що заява ОСОБА_1 аналогічного змісту
перевірялася. За результатами перевірки прокурором Шосткінської міжрайонної
прокуратури у порушенні кримінальної справи, щодо працівників міліції
відмовлено. Підстав вважати прийняте рішення незаконним, не вбачається.

Посилання ОСОБА_1 на те, що
він не вживає і не вживав алкогольні напої, спростовані як особистими
поясненнями винного, так і показаннями численних свідків, котрі підтвердили
вживання ОСОБА_1 самогону протягом дня перед вчиненням злочину. Підстав
вважати, що свідки обмовили винного у справі не встановлено.

Матеріалами справи повністю
спростовані посилання засудженого на те, що ніякого ножа він при собі не мав, і
що вилучений у їх домогосподарстві ніж зі слідами крові та поту він також
ніколи не бачив, спростовані зібраними у справі доказами, у тому числі й поясненнями
самого ОСОБА_1

Суд правильно встановив мотив
умисного вбивства і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд урахував тяжкість вчиненого
ним злочину, дані про особу засудженого, обставини, як ті, що обтяжують
покарання так і ті, що його пом'якшують, і умотивувавши своє рішення, призначив
винному покарання саме у виді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім.
Підстав для пом'якшення покарання не знайдено.

Істотних порушень кримінально-процесуального
закону, що тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено.

Не вбачаючи підстав для задоволення
касаційної скарги засудженого, колегія суддів не знаходить підстав і для
призначення справи до касаційного розгляду з викликом осіб, зазначених у ст.
384 КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги
засудженому ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і:

Канигіна Г.В. Кравченко
К.Т. Лавренюк М.Ю.