У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Гриціва М.І., Школярова В.Ф.,

за участю прокурора

Кривов'яза Я.І.,

захисника

ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні у м. Києві 4 листопада 2008 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1, захисника-адвоката ОСОБА_2
та касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи
апеляційним судом, на вирок колегії суддів Судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2008 року,

в с т а н о в и л а :

вказаним вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця

с. Русалівка Маньківського району,

громадянина України, раніше не
судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК
України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням
права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Постановлено стягнути з Ват
«Черкаське АТП - 17127» на користь потерпілої ОСОБА_3 3022 грн. матеріальної
шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано
винним і засуджено за те, що він 10 жовтня 2007 року, близько 7 год. 30 хв.,
керуючи автобусом ПАЗ 4234, д.н. СА НОМЕР_1, що належить ВАТ «Черкаське АТП -
17127» та здійснюючи пасажирські перевезення у м. Черкаси, виконуючи правий
поворот на регульованому перехресті з вул. Смілянська на вул. Ільїна, не
переконався у безпечності свого маневру та у тому, що не створить небезпеки для
інших учасників дорожнього руху, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_4, 1933 р.н., яка
переходила проїзну частину вул. Ільїна у зоні дії знаку «Пішохідний перехід» та
дорожньої розмітки, та вчинив на неї наїзд, порушивши п.п. 10.1, 16.2 Правил
дорожнього руху. У результаті наїзду ОСОБА_4 були спричинені тяжкі тілесні
ушкодження, що стали причиною смерті потерпілої на місці пригоди.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1 просить вирок змінити, і пом'якшити призначене йому покарання із
застосуванням ст. 75 КК України.

У касаційній скарзі захисник
ОСОБА_2просить вирок стосовно ОСОБА_1 змінити та застосувати до нього ст. 75 КК
України, посилаючись на визнання вини,
щире каяття, позитивні характеристики підзахисного, на відсутність
обставин, що обтяжують покарання та на те, що шкода була відшкодована.

У касаційному поданні прокурор
просить вирок стосовно ОСОБА_1 скасувати у зв'язку з невідповідністю
призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого через його
суворість та з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.
Прокурор посилається на обставини, що пом'якшують
покарання ОСОБА_1, на те, що той вчинив необережний злочин і роботодавець клопоче про
призначення йому покарання, не пов'язаного
з позбавленням волі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора,
який підтримав
касаційне подання, просив задовольнити касаційні скарги частково і вирок
змінити, захисника, який підтримав касаційну скаргу і просив вирок змінити, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційних скарг та
касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційні скарги та касаційне подання не підлягають
задоволенню.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи,
визнаних судом доведеними, та ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених
доказів, є правильними. У касаційних скаргах та касаційному поданні вказані висновки суду
не оспорюються.

При призначенні покарання суд
повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України щодо загальних положень
призначення покарання з метою реалізації принципів законності, справедливості,
обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно
до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Як
убачається з матеріалів справи, апеляційний суд, скасовуючи вирок місцевого суду в частині застосування до ОСОБА_1 ст. 75 КК України, при
постановленні свого вироку дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1, засудженого за ч. 2
ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі, не може бути звільнено від відбування
покарання з випробуванням.

Згідно
зі ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься
до категорії тяжких. У результаті цього злочину загинула одна особа, що
підтверджується даними акту судово-медичного дослідження від 10 жовтня 2007 року (а.с. 19-20) та
висновку судово-медичної експертизи від
30 жовтня 2007 року (а.с. 82).

Доводи
скарг і подання про те, що обставиною, яка пом'якшує покарання ОСОБА_1, є
відшкодування шкоди потерпілій від злочину, вчиненого ОСОБА_1, колегія суддів вважає безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи,
дані про те, що шкода була відшкодована саме ОСОБА_1 або за його участю,
відсутні. Відшкодування витрат на поховання загиблої було здійснено ВАТ «Черкаське
АТП - 17127» 15 серпня 2008 року, тобто через 10 місяців після вчинення
злочинного діяння ОСОБА_1 (а.с. 310).

Водночас врахувавши обставини, що
пом'якшують покарання і вказані у вироку, апеляційний суд призначив ОСОБА_1
мінімальну міру покарання, передбачену санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, що є
необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових
злочинів. Підстав для його пом'якшення
колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону, які б стали підставою для скасування вироку
апеляційного суду і на які вказує прокурор у касаційному поданні, колегією
суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

у задоволенні касаційних скарг
засудженого ОСОБА_1, захисника-адвоката ОСОБА_2, касаційного подання прокурора,
який брав участь у розгляді справи апеляційним судом, відмовити.

Вирок колегії суддів судової палати
у кримінальних справах Апеляційного суду
Черкаської області від 29 липня 2008 року стосовно ОСОБА_1 залишити без
змін.

С У Д Д І :

Присяжнюк Т.І. Гриців М.І. Школяров В.Ф.