Єдиний унікальний № 500/622/15-к
Провадження № 1-кп/500/153/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
24 березня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
обвинувачена ОСОБА_5 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, учениці 12-го класу Ізмаїльської вечірньої школи, громадянки України, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 у невстановлений час, у невстановленому місці, у невстановленої особи придбала наркотичний засіб опій ацетильований, який незаконно зберігала з метою збуту та незаконно збувала наркозалежним особам.

Так, 24 червня 2014 року, о 12:30 годині, сектором БНОН Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району) ГУМВС України в Одеській області (далі Ізмаїльський МВ), проведена оперативна закупівля наркотичного засобу у ОСОБА_5 , в ході якої закупник ОСОБА_6 , маючи при собі грошові кошти в сумі 140 грн., знаходячись у будинку № 129 по вул. Папаніна в м. Ізмаїлі, де ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, умисно, з корисливих мотивів незаконно збула ОСОБА_6 медичний шприц об`ємом 5 мл., в якому знаходилась рідина темно-коричневого кольору, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 86 від 03.07.2014 р. є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений опій ацетильований об`ємом 1,8 мл., який в перерахунку на суху речовину становить 0,0360 г., отримавши при цьому гроші в сумі 140 грн.

Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений час, у невстановленому місці, у невстановленої особи придбала наркотичний засіб опій ацетильований, який незаконно зберігала з метою збуту та незаконно збувала наркозалежним особам.

Так, 10 вересня 2014 року, о 17:15 годині, сектором БНОН Ізмаїльського МВ проведена оперативна закупівля наркотичного засобу у ОСОБА_5 , в ході якої закупник ОСОБА_7 , маючи при собі грошові кошти в сумі 140 грн., знаходячись у будинку № 216 по вул. Железнякова в м. Ізмаїлі, де ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, умисно, повторно, з корисливих мотивів незаконно збула ОСОБА_7 медичний шприц об`ємом 5 мл., в якому знаходилась рідина темно-коричневого кольору, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 114 від 11.09.2014 р. є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опій ацетильований об`ємом 1,9 мл., який в перерахунку на суху речовину становить 0,01349 г., отримавши при цьому гроші в сумі 140 грн.

В подальшому, 10 вересня 2014 року, у період часу з 18:20 години до 18:58 години в ході огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , сектором БНОН Ізмаїльського МВ у присутності понятих було виявлено і вилучено одноразовий медичний шприц з залишками рідини коричневого кольору та просочений рідиною фрагмент бинта, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 115 від 11.09.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опієм ацетильованим об`ємом 0,2 мл. та отримані змиви об`ємом 7,8 мл., в перерахунку на суху речовину становить 0,0035 г. та 0,02457 г., із загальною масою сухого залишку 0,02807 г., який ОСОБА_5 незаконно придбала та зберігала з метою повторного збуту.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконного придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого повторно.

В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнала себе винуватою у вчиненні зазначених злочинів, зобов`язалася співпрацювати з правоохоронними органами у викритті та виявлені каналів незаконного обігу наркотичних засобів, у тому числі у цьому кримінальному провадженні, та припиненні інших подібних кримінальних правопорушень. При цьому ОСОБА_5 пояснила, що наркотичні засоби вона не вживає і ніколи не вживала. Вона продавала наркотичні засоби два рази в червні та у вересні. Тоді ж в червні та у вересні невідомий їй чоловік, якого вона ніколи не бачила, дзвонив з прихованого номера телефону та двічі залишав опій на перехресті в обумовленому місці, звідки вона потім забирала його. Їй потрібні були гроші, і в червні вона продала 2 мл. опію в шприці за 140 грн. на вул.Папаніна. Після цього вона не мала намір більше цим займатися та продавати наркотичні засоби в майбутньому. Декілька місяців працювала і не збувала наркотичні засоби, проте у неї була перервана вагітність і їй знову знадобилися гроші, у зв`язку з чим вона вдруге пішла на злочин. У вересні їй так само з прихованого номера подзвонив чоловік і залишив опій в обумовленому місці, звідки вона забрала його. Вона продала опій в шприці за 140 грн. одному чоловіку, після чого до неї додому по вул. Железнякова прийшли працівники міліції, якими був проведений обшук. За наслідками обшуку був вилучений на ватний тампон опій, який вона, злякавшись, вилила зі шприца на підлогу, 360 грн., серед яких були 140 грн., що були помічені. Працівники міліції світили лампою її руки та 140 грн., і руки, і гроші світилися. Вона розкаюється у вчинених злочинах, займалася цим, у зв`язку з тим, що вона з великої сім`ї (в сім`ї їх одинадцять дітей) та її матері, яка сама виховує дітей, не вистачає грошей на їх утримання, а крім того, в даний час та на час вчинення злочинів вона перебувала у стані вагітності. Вона зрозуміла, що це не той вид діяльності, яким слід займатися, а тому збирається зайнятися суспільно корисною працею.

24 березня 2015 року між прокурором Ізмаїльської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_5 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, та 24 березня 2015 року надана суду у судовому засіданні.

Згідно вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачена ОСОБА_5 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченої щодо беззастережного визнання винуватості та щодо співпраці з правоохоронними органами у викритті та виявленні каналів незаконного обігу наркотичних засобів, у тому числі у цьому кримінальному провадженні, та припиненні інших подібних кримінальних правопорушень, а також покарання, яке повинна понести ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України (враховуючи повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, даних про особу винної, вчинення злочинів внаслідок збігу тяжких особистих обставин) у виді позбавлення волі строком на п`ять років зі звільненням її від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на три роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, в силу ст. 77 КК України без конфіскації майна. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , суд також погоджується з кваліфікацією її дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені їй п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнала свою вину у вчиненні злочинів, щиро розкаявся в їх вчиненні, активно сприяла їх розкриттю, те, що на даний час вона перебуває у стані вагітності, те, що згідно довідки Ізмаїльської міської ради №940 від 24.03.2015 р. до складу її сім`ї, окрім неї, також входять ще сім неповнолітніх дітей, які виховуються матір`ю ОСОБА_5 . ОСОБА_8 одноособово без батька, що вказує на те, що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила злочини внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, що суттєво знижує ступінь тяжкості скоєного нею злочинів, суд також враховує те, що обвинувачена ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, а також те, що у неї відсутні обставини, що обтяжують її покарання, у зв`язку з чим суд вважає можливим визнати ці обставини виключними та погоджується з умовами угоди про призначення ОСОБА_5 основного покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України.

У зв`язку з викладеним, а також у зв`язку з тим, що сторонами угоди в силу ч. 2 ст.75 КК України узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням, обвинувачена ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 2 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, оскільки обвинувачена ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то суд погоджується з умовами угоди про те, що в силу ст. 77 КК України обвинуваченій ОСОБА_5 не може бути призначене додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке передбачене як обов`язкове покарання санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Таку ж позицію дотримується і Пленум Верховного Суду України, який в абз. 3 п. 19 постанови від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив, що якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. При прийнятті такого рішення у вироку мають бути наведені відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК непотрібно.

Обвинувачена ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженої нею та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченою ОСОБА_5 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_5 , з іншого, і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 затримувалася у даному кримінальному провадженні 10.09.2014 р., що підтверджується відповідним протоколом, та перебувала під вартою по 15.09.2014 р., у зв`язку із тим, що ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2014 р. відносно неї був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 30 450 грн. Після цього 15 вересня 2014 року ОСОБА_5 була звільнена з-під варти, у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 внесла заставу в розмірі 30 450 грн. відповідно до квитанції №122 від 15.09.2014 р. АТ «Укрсиббанку». У зв`язку з тим, що під час судового розгляду прокурор не звертався з клопотаннями про продовження строку обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді застави відповідно до ч. 6 ст.194 КПК України відносно ОСОБА_5 на теперішній час сплинув, у зв`язку з чим, застава в силу вимог ч. 11 ст. 182 КПК України підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ). Клопотань про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло. У зв`язку з викладеним в строк покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі в силу ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати строк її попереднього ув`язнення з 10 по 15 вересня 2014 року.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2014 р. арешт на:

гроші загальною сумою 360 грн., серед яких гроші у сумі 140 грн. купюрами одна номіналом 100 грн. серії ЕИ № 5790670, дві номіналом по 20 грн. серії КХ № 0816653 та серії МЕ № 8488827, які при освітленні ультрафіолетовою лампою «PRO-4P» світились ярко-салатовим кольором;

змиви з рук ОСОБА_5 , зразок люмінесцентного засобу, шприц медичний ємністю 20 мл. із залишками рідини темно-коричневого кольору, змиви плям рідини темно-коричневого кольору з підлоги, шприц медичний ємністю 6 мл. наповнений на 5 мл. прозорою рідиною;

мобільні телефони марки «Нокіа 6500» та марки «Нокіа», які вилучено 10.09.2014р. у ОСОБА_5 .

Вказані гроші у сумі 140 грн. купюрами одна номіналом 100 грн. серії ЕИ №5790670, дві номіналом по 20 грн. серії КХ № 0816653 та серії МЕ № 8488827, які при освітленні ультрафіолетовою лампою «PRO-4P» світились ярко-салатовим кольором, а також 140 грн., одержаних ОСОБА_5 від збуту наркотичного засобу 24.06.2014 р., в силу п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України слід конфіскувати, як такі, що одержані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень; решту суму грошей в сумі 80 грн., а також 2 мобільні телефони марки «Нокіа», вилучені у ОСОБА_5 10.09.2014 р., слід повернути законному їх володільцю, а саме ОСОБА_5 ; змиви з рук ОСОБА_5 , зразок люмінесцентного засобу, шприц медичний ємністю 20 мл. із залишками рідини темно-коричневого кольору, змиви плям рідини темно-коричневого кольору з підлоги, шприц медичний ємністю 6 мл. наповнений на 5 мл. прозорою рідиною в силу п. п. 3, 4 ч. 9 ст. 100 КПК України слід знищити, як майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та вилучене з обігу, та, як майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане.

Суд також вважає за необхідне в силу ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 86 від 03.07.2014 р. в розмірі 884,52 грн., № 114 від 11.09.2014 р. в розмірі 393,12 грн., № 115 від 11.09.2014 р. в розмірі 393,12 грн., а також судової експертизи хімічних речовин № 1352 від 20.10.2014 р. в розмірі 884,52 грн., а всього стягнути на користь держави судові витрати в розмірі 2 555,25 грн.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 березня 2015 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_5 , з іншого.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, в силу ст. 77 КК України без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України та відповідно до досягнутої сторонами узгодженості ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на три роки.

В силу ст. 76 КК України та відповідно до досягнутої сторонами узгодженості покласти на ОСОБА_5 обов`язки, що передбачені п.п. 2 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання;

періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 24 березня 2015 року.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 10 по 15 вересня 2014 року.

Заставу в розмірі 30 450 грн., сплачену згідно квитанції № 122 від 15.09.2014 р. АТ «Укрсиббанку» повернути заставодавцю, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2014 р. арешт, та гроші у сумі 140 грн. купюрами одна номіналом 100 грн. серії ЕИ № 5790670, дві номіналом по 20 грн. серії КХ № 0816653 та серії МЕ № 8488827, які при освітленні ультрафіолетовою лампою «PRO-4P» світились ярко-салатовим кольором, а також 140 грн., конфіскувати; гроші в сумі 80 грн., а також 2 мобільні телефони марки «Нокіа», вилучені у ОСОБА_5 10.09.2014 р., повернути ОСОБА_5 ; змиви з рук ОСОБА_5 , зразок люмінесцентного засобу, шприц медичний ємністю 20 мл. із залишками рідини темно-коричневого кольору, змиви плям рідини темно-коричневого кольору з підлоги, шприц медичний ємністю 6 мл. наповнений на 5 мл. прозорою рідиною знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз в загальній сумі 2 555,25 грн. (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 25 коп.).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1