Справа
№ 1- 480/08
В И Р О К

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

03 грудня
2008 року Ленінський
районний суд м. Вінниці

в складі :

головуючого судді:
Осаулова А.А.,

при секретарі: Козубенко М.А., Самченко Т.П.

за участю прокурора: Степанова
Д.В., Курбатової І.О.

захисників:
ОСОБА_1., ОСОБА_2.

представника потерпілих:
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Вінниці кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Вінниці, українця,
громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого,
проживаючого за адресою: м.Вінниця, АДРЕСА_1, раніше судимого 06.02.2006 року Ленінським районним
судом м. Вінниці за ч.1 ст.164 КК України до 1 року обмеження волі,

у вчиненні злочинів передбачених
ч.3 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, -

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки Вінницької області,
Тиврівського району, с. Пирогів, українки, громадянки України, з
середньо-спеціальною освітою, заміжньою, пенсіонерки, раніше не судимої, проживаюча за адресою: м.
Вінниця, АДРЕСА_2,

у вчиненні злочинів
передбачених ч.2 ст. 366,
ч.2ст.364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В 2003 році у
ОСОБА_4. виник умисел на шахрайське заволодіння квар­тирою, що АДРЕСА_3,
що у м. Вінниці, яка на той час ще не було приватизо­вана.

Реалізуючи даний злочинний умисел, ОСОБА_4, діючи умисно,
з корисливих мотивів, розуміючи, що
реалізувати задумане самому йому не вдасться, в вересні 2003 року звернувся до
майстра ЖЕК № 18 ОСОБА_5. з про­ханням скласти задніми числами акти обстеження
про те, що його колишня дружина ОСОБА_6. та малолітній син ОСОБА_4, що були
прописані за адресою: АДРЕСА_3, не проживають і не проживали раніше у вказаній
квартирі та по­яснив, що дані акти йому потрібні для того, щоб звернутися до
суду з позовом про позбав­лення права на житло ОСОБА_6. і ОСОБА_4., а в
подальшому продати квартиру, на що
ОСОБА_5 погодилась.

Так, ОСОБА_5., зловживаючи своїм службовим становищем,
діючи умисно в інтересах ОСОБА_4.
сусідів не опитала, достовірно не пе­ресвідчилася в тому, який період часу
ОСОБА_6. та її малолітній син ОСОБА_4. не проживають в квартирі АДРЕСА_3 та
всупереч інтересам служби, що виразилося в незаконності її дій, на власний
розсуд, без присутності членів комісії - сусідів ОСОБА_7. та ОСОБА_8, в
приміщенні ЖЕК № 18 за адресою: вул.Пирогова, 73а, 28 вересня 2003 року, в один
день, склала три акти датовані 10 жовтня 2001 року, 06 серпня 2002 року та 28
верес­ня 2003 року. В дані акти ОСОБА_5. внесла завідомо для неї та ОСОБА_4.
неправдиві відомості, склавши та видавши завідомо неправдивий документ, де
вказала, що ОСОБА_6. та її малолітній син ОСОБА_4 не прожи­вають в вищевказаній
квартирі відповідно з 10 жовтня 2001 року по 6 серпня 2002 року, з 6 серпня
2002 року по 8 лютого 2003 року та з 8 лютого 2003 року по 28 вересня 2003
року. В подальшому вказані акти були
затверджені у начальника ЖЕКа.

Після складання даних актів ОСОБА_5., достовірно знаючи,
що вказані документи є підробленими та наслідком їх використання буде заподіяння
шкоди потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вигляді протиправного відчуження квартири
ОСОБА_4., передала їх ОСОБА_9. для
використання їх у виписці ОСОБА_6. та ОСОБА_4 з квартири. В подальшому, в
зв»язку з вказаними діями ОСОБА_5., ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3 в м.Вінниці
незаконно реалізував, розпорядився на власний розсуд. Таким чином, незаконними
діями ОСОБА_5. було заподіяно тяжких наслідків потерпілим ОСОБА_6. та ОСОБА_4
на загальну суму 14331 грн., що у 843 перевищує неоподаткований мінімум
доходів громадян на момент вчинення злочину.

В свою чергу ОСОБА_4, отримавши вказані акти за 2001,
2002, 2003 роки у ОСОБА_5., достовірно знаючи, що в них внесені неправдиві
відомості стосовно часу відсутності за місцем проживання ОСОБА_6. та ОСОБА_4.,
усвідомлюючи, що вказані акти є підробленими та що вони були складені в один
день, використовуючи завідомо підроблені для нього документи, діючи умисно, з
метою отримання незаконного рішення суду та заволодіння чужим майном та
придбанням права на майно шляхом обману, звернувся з цивільним позовом в
Ленінський районний суд м. Вінниці про визнання ОСОБА_6. та ОСОБА_4 такими, що
втратили право на користування житловим приміщенням, дода­вши до даного позову
як докази три акти обстеження квартири АДРЕСА_3, датовані 10 жовтня 2001 року,
06 серпня 2002 року та 28 вересня 2003 року.

Ленінським районним судом м.Вінниці цивільний позов
ОСОБА_4. було задоволено на підставі актів обстеження підроблених ОСОБА_5. та
поданих ОСОБА_4. було винесено рішення від 14.10.2003 року про визнання
ОСОБА_6. та неповнолітнього сина ОСОБА_4. такими, що втратили право
користування житловим приміщенням кв. АДРЕСА_3, що у м. Вінниці.

В подальшому реалізуючи свій злочинний умисел, діючи
умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та придбанням
права на майно (квартиру АДРЕСА_3 в м.Вінниці) шляхом обману, усвідомлюючи,
що винесене судом рішення є незаконним,
оскільки вони прийнято на підставі наданих ним підроблених актів, ОСОБА_4,
використовуючи рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 14.10.2003
року, квартиру № АДРЕСА_3 в м.Вінниці
балансовою вартістю 14331 грн. незаконно приватизував та в подальшому
реалізував, а отриманими від її продажу коштами розпорядився на власний розсуд,
чим заподіяв майнової шкоди потерпілим
ОСОБА_6. та ОСОБА_4 на загальну суму 14331 грн., що у 843
перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Підсудний ОСОБА_4. в судовому засіданні вину не
визнав та суду пояснив, що в м. Вінниці
по АДРЕСА_3 він проживав з 1982 року з ОСОБА_6.
від спільного шлюбу у них є двоє
синів ОСОБА_9 таОСОБА_10. Квартира в якій вони проживали перебувала на
балансі у виконавчому комітеті. Починаючи з 2001 року його колишня дружина
ОСОБА_6. у вказаній квартирі за адресою м. Вінниця, АДРЕСА_1 не проживала, її
речей там не було. Молодший син ОСОБА_9
проживав у батьків колишньої
дружини, старший синОСОБА_10 періодично проживав у вказаній квартирі. Де на той
час проживала ОСОБА_6. йому не відомо. У зв'язку із заборгованістю по
квартирній платі в сумі 5 000 грн. та за комунальні послуги в сумі 1800 грн.,
він звернувся до ЖЕКу із заявою про виписку його дружини ОСОБА_6. та сина
ОСОБА_9 з квартири. За його заявою вийшла майстер ЖЕК ОСОБА_5. та на кухні його
квартири в присутності сусідів ОСОБА_7
таОСОБА_8 у вказані в актах дати відповідно в різний час в 2001, 2002, 2003
роках склала відповідні акти про те, що ОСОБА_6 та син ОСОБА_9 не проживають у
вказаній квартирі. Після повного розрахунку по боргам за квартплату йому було видано дані акти на руки, однак раніше складені акти прийшли у
непридатність в зв»язку з тривалим часом їх зберігання, тому ОСОБА_5. було їх
переписано на інші на нових листках та завірено у начальника ЖЕКу. Потім він
приватизував на себе та на сина ОСОБА_10 вказану квартиру. З вказаними
актами він звернувся до Ленінського
районного суду м. Вінниці про їх виселення. Про дати та час судових засідань
ОСОБА_6 він не повідомляв. На підставі даного рішення ОСОБА_6. та син ОСОБА_4 були позбавлені права проживати в
даній квартирі. На підставі даного рішення він звернувся до виконавчого
комітету з заявою на приватизацію вказаної квартири. Про те, що
для приватизації квартири необхідно отримати згоду відділу у справах сім»ї він
не знав. Згодом дана квартира була продана за 14 000 грн., які він використав
на погашення боргів по квартплаті, послуг адвокатам, частину віддав сину. Змови
по продажу даної квартири у нього ні з
ким не було, а тим більше не вчиняв шахрайства щодо потерпілої. Просив суд його
виправдати.

Підсудна ОСОБА_5. в
судовому засіданні вину не визнала та суду повідомила, що в той час коли вона
працювала майстром ЖЕКу №18 м.Вінниці, то до ЖЕК надійшла заява від ОСОБА_4.
про встановлення факту не проживання в квартирі ОСОБА_6., яка начальник
розписав на неї. До її посадових обов'язків не входить складання актів про не
проживання особи у квартирі, однак, діючи за розпорядженням начальника ЖЕК,
вона опитала мешканців будинку № 79 по вул.Пирогова в м. Вінниці, а саме
мешканців ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які їй повідомили, що ОСОБА_6. та її син ОСОБА_4
давно в квартирі не проживають. В зв'язку з
чим вона склала тричі
відповідні акти у 2001 - 2002 - 2003 роках, останній акт вона складала на квартирі у
ОСОБА_4., де також був старший син ОСОБА_10., оскільки два попередні акти
втратили свій зовнішній вигляд вона їх знищила та вирішила їх переписати. Вперше вона вона отримала
заяву ОСОБА_4. з резолюцією начальника ЖЕКу і тому вона пішла вже склала перший
акт, а про борг дізналась вже коли мала віддавати акт ОСОБА_4. Усі акти були підписані мешканцями будинкуОСОБА_8,
ОСОБА_7 та завірені начальником ЖЕК. Так як за вказаною квартирою рахувалась
велика заборгованість по квартплаті, то дані акти вона передала підсудному ОСОБА_4. через секретаря
після погашення заборгованості в сумі 5 000 грн. Ніяких грошей у ОСОБА_4. вона
не отримувала. Дані акти не є офіційними документами. Просила суд її
виправдати.

Не дивлячись на повне невизнання своєї вини у вчиненні
злочинів підсудніми, їх винуватість у вчиненні інкримінованих їм злочинах повністю
підтверджується показами потерпілих та свідків, наданих в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_6.
в судовому засіданні пояснила, що підсудний ОСОБА_4 її колишній чоловік, а з
підсудною ОСОБА_5. не знайома. В 1985 році її батьками було проведено обмін однієї великої квартири на дві квартири за
меншою площею, тому вони з ОСОБА_4.
переїхали в квартиру за адресою: м.Вінниця, АДРЕСА_3 по обміну, спільне господарство вели разом. В
1991 році вони з підсудним припинили свої подружні стосунки, але продовжували
разом проживати в одній квартирі . Увесь час вона з синами проживала у вказаній квартирі,
платила за неї, останній раз за 2002 рік, заповляла послуги на вказану адресу
на себе в тому числі за телефоні розмови, хімчистку, тощо, а ОСОБА_4 приходив
коли хотів. В 2003 році вона одружилась вдруге та
з'їхала на іншу квартиру разом з молодшим сином ОСОБА_9. До жовтня 2003
року вона проживала в квартирі за адресою м. Вінниця, АДРЕСА_3. Про те, що її з
сином виселили та квартиру продали вона дізналась в січні 2004 року. Згоду на
приватизацію квартири вона згоди не давала. Просила цивільний позов
задовольнити в розмірі матеріальної шкоди на суму 38 967 грн., що складається з
вартості проданої квартири, коштів за найм нею житла, плати за телефон в найманій
квартирі. Міру покарання призначити на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що з 2001 року
по 2003 рік він постійно проживав
разом зі своєю матір'ю та старшим братом ОСОБА_10
в квартирі за адресою м. Вінниця, АДРЕСА_3, час від часу коли були
сварки між батьками, то він проживав з бабусею по АДРЕСА_4. Про продаж квартири
дізнався в січні 2004 року. Згоди на приватизацію він не давав. Просив
призначити покарання на розсуд суду та задовільнити цивільний позов.

Свідок ОСОБА_8 суду
пояснила, що вона проживає в м.Вінниці по АДРЕСА_5. З сім'єю ОСОБА_4 знайома давно, стосунки нормальні з підсуднім
та потерпілими. З 2001 по 2003 рік ОСОБА_6. вона в квартирі не бачила, інколи
вона заходила, оскільки там проживав
підсудний ОСОБА_4. з старшим сином ОСОБА_10. Майстер ЖЕК ОСОБА_5.
приходила та опитувала її чи проживають в квартирі ОСОБА_6 та її молодший син ОСОБА_9, тоді вона питала у
ОСОБА_4. про те, де ОСОБА_6 та син ОСОБА_9, то він казав, що не знає, тому вона
підписала акт про те, що вони там не
проживають. Свідок увесь час сидить на
вулиці, і ОСОБА_6 не бачила. Акти вона підписувала двічі у квартирі підсудного ОСОБА_4., бо попередні зносились.
В той час крім неї була присутня сусідка ОСОБА_7. Покази на досудовому слідстві
вона підтримує.

Свідок
ОСОБА_7. суду пояснила, що майстер ЖЕКу
ОСОБА_5. 3 рази складала акти про те, що ОСОБА_6. та її син ОСОБА_4 не
проживають в квартирі за адресою м.
Вінниця, АДРЕСА_3. Так як вона вже 3
роки не бачила ОСОБА_6 та ОСОБА_9, то вона підписала акти про їх не
проживання. Перші два акти
складались у неї на квартирі, де були
присутні такожОСОБА_8 та підсудний
ОСОБА_4., а третій акт був складений в квартирі ОСОБА_4. та були
переписані ОСОБА_5. два попередніх акти, оскільки вони втратили нормальний
вигляд, де були присутні також ОСОБА_4 іОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_11.
суду пояснив, що раніше він працював начальником ЖЕКу №18, йому стало відомо
те, що підсудний ОСОБА_4 без відома своєї дружини ОСОБА_6. та молодшого сина
ОСОБА_4. виписав їх з квартири та продав її. Крім того, він пояснив, що ОСОБА_5. працювала в ЖЕКу майстром, де вона надавала різного роду
довідки та складала акти про не
проживання осіб у квартирах на підлеглій їй території. Відповідно до інструкції по діловодству, коли документ
приходить в непридатність його дозволяється переписати, та завірити у нього, як
начальника ЖЕК, в тому числі і актів про не проживання, але в такому
випадку повинна бути відмітка „Дублікат”, чи завіряв він в один день відразу
три акта, він не пам'ятає. Під час його роботи в ЖЕКу було правило, що поки
особа, що написала заяву в ЖЕК про проведення будь-якої перевірки, не виплатить
борг по квартплаті, то за її заявою не проводитись жодна перевірки. В даному
випадку коли від підсудного ОСОБА_4. надійшла заява, то він віддав усний наказ
про перевірку наявності боргу по квартплаті ОСОБА_5., оскільки він проживав на
її території. ОСОБА_11. не пам»ятає чи він писав резолюцію на заяві ОСОБА_4. та
чи ця заява зберіглась. Відповідний акт
видавався заявнику після погашення заборгованості по квартплаті, якщо така
була. В актах він як начальнику ЖЕКу засвідчував підпис майстра. В обов»язки
ОСОБА_5., як майстра ЖЕКу входило приймання матеріалів під звіт, контроль за
сан станом під»їздів, дворів, тощо.

Свідок ОСОБА_12. в
судовому засіданні повідомив, що 07
січня 2003 року коли йому стало відомо
від його сестри ОСОБА_6. про те,
що її колишній чоловік, без її відома виписав її та молодшого сина ОСОБА_9 а
потім продав квартиру. З приводу проживання в м. Вінниці по АДРЕСА_3 свідок
повідомив, що ОСОБА_6. проживала в
квартирі за вказаною адресою до 2003
року, в тому числі з 2001 по 2003 роки, в цей період він був у неї в гостях ,
до того моменту коли її виписали.

Свідок ОСОБА_10. суду пояснив, що підсудний ОСОБА_4 являється
його батьком , а потерпіла ОСОБА_6. - мати, а ОСОБА_9 - брат. До червня 2003 року він, його дружина та молодший брат проживала
в квартирі в м.Вінниці по АДРЕСА_3, його батько та мати періодично проживали за
вказаною адресою окремо один від одного. У 2003 році квартиру було продано, а
він з дружиною з квартири з'їхав. Він бачив ОСОБА_5. у цій квартирі, але з нею
не спілкувався. У нотаріуса ним була підписана довіреність на ім'я батька,
питанням продажу квартири він не займався. Від продажу даної квартири він
отримав 1500 дол. США усі інші кошти
пішли на оплату послуг адвоката.

Свідок ОСОБА_13. в
судовому засіданні пояснила, що у 2003 році вона працювала реалізатором на ринку „Юність” , де власницею
торгової точки була ОСОБА_6., яка проживала за адресою м. Вінниця, АДРЕСА_3
. Щодня з травня 2003 року по
жовтень 2003 року в період часу з 5.00 год. до 07.00 год.
отримані кошти від продажу товару свідок
приносила до дому потерпілої ОСОБА_6., де також в квартирі був її молодший син
ОСОБА_9 та майбутня невістка сина ОСОБА_10, а підсудного ОСОБА_4. вона жодного
разу за вказаний період не бачила. В жовтні 2003 року вона залишила роботу у
ОСОБА_6. тому вказати до якого часу там
проживала остання не можливо.

Свідок ОСОБА_14. в
судовому засіданні пояснила, що з потерпілою ОСОБА_6. знайома з березня 2003 року так, як з нею товаришує
та часто перебувала у неї вдома за адресою м. Вінниця, АДРЕСА_3, досить часто
2-3 рази на тиждень. В той час в
квартирі зустрічала синів та невістку, але підсудного ОСОБА_4. жодного разу не
зустрічала.

Свідок ОСОБА_15. суду пояснив, що з потерпілою знайомий з 2001 року , вона на той
час проживала в м. Вінниці по АДРЕСА_3 разом з двома синами, в період з 2001 по 2003 рік він
перебував у квартирі потерпілої
один раз на місяць. Спільно почали проживати з жовтня 2003 року, винаймали
житло, бо свого не мали.

Свідок ОСОБА_16.
суду повідомив, що він товаришує з підсудним ОСОБА_4. досить довго, так як
проживав з ним раніше в одному будинку по вул. Пирогова, що в м. Вінниці. Майже
щодня з 2001 по 2003 рік бував у нього в
квартирі , але ОСОБА_6. та її речей там не бачив, лише бачив старшого
сина ОСОБА_10. Лише бачив її на Новий рік та ще одного разу.

Згідно протоколу допиту
свідка ОСОБА_17. (оголошено том №1 а.с.88-89) зазначено, що вона знайома
з потерпілої та підсуднім ОСОБА_4., стосунки нормальні з обома. Увесь час
ОСОБА_6 проживала з дітьма та ОСОБА_4. в квартирі АДРЕСА_3 в м.Вінниці, а лише
після одруження в вересні 2003 року вона переїхала з неї.

Не дивлячись на повне невизнання
підсудними своєї вини в інкримінованих їм злочинах, їх винуватість у скоєнні
злочинів крім вказаних показів потерпілих і свідків, підтверджується і іншими
доказами, зібраними на досудовому слідстві та дослідженими в судовому засіданні
, а саме:

- заявою
ОСОБА_6. про вчинений злочин щодо незаконної її виписки з квартири та її
реалізації (т.1 а.с. 3);

- рішенням
Вінницької міської ради від 10.01.85 року про дозвіл на обмін квартир на
квартиру АДРЕСА_3 в м.Вінниці (т.1 а.с.10-12);

- копіями
матеріалів цивільної справи Ленінського районного суду м.Вінниці за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_6. про визнання особи такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, де знаходяться довідка про склад сім»ї з переліком осіб, що
проживають в вказаній квартирі, свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_4. та
ОСОБА_6. від 1994 року, про заборгованість по квартплаті, протоколом судового
засідання по справі та рішенням суду, яким позов ОСОБА_4. було задоволено,
однак в подальшому Апеляційним судом скасовано в зв»язку порушенням судом
першої інстанції норм матеріально та процесуального права, зокрема підставами
скасування були розгляд справи у відсутність потерпілої та нез»ясування причин
її не проживання у квартирі (т.1 а.с.
17-34, 40,46-47);

- копією договору купівлі-продажу ОСОБА_4.
квартири АДРЕСА_3 в м.Вінниці, ОСОБА_18. від 17.12.2003 року, де визначено
інвентаризаційну (балансову) вартість квартири - 14331 грн. (том №1 а.с.52);

- актами від
2001, 2002,2003 років про те, що комісія в складі майстра ОСОБА_5. та свідків і
підсуднього склала вказані акти про не проживання в квартирі АДРЕСА_3 в
м.Вінниці, потерпілих ОСОБА_6. та ОСОБА_4 у вказані роки. Вказані акти виконані
однією чорною кульковою ручкою та на аналогічних аркушах паперу (том №1 а.с.67,
125-127);

- протоколом
огляду вказаних актів та приєднання їх до справи як речових доказів (том №1
а.с.129-130);

- висновком почеркознавчої експертизи від 02.04.2004 року
№376, згідно якого у вказаних актах обстеження квартири від 10 жовтня 2001
року, 06 серпня 2002 року та 28 вересня 2003 року вказано підписи виконані в
даних актах від імені ОСОБА_7. та ОСОБА_8 імовірно виконані не ними, а іншими
особами. (т.1 а.с. 139-149);

- статутом житлово-експлуатаційної
контори № 18 м. Вінниці (т.1 а.с.193-199), згідно якого встановлено порядок
створення та діяльності ЖЕК;

- характеризуючими даними на
ОСОБА_5. - копія паспорта, наказом про призначення ОСОБА_19. на посаду майстра
по експлуатації житлового фонду житлово-експлуатаційної контори № 18 м.
Вінниці, довідкою про судимість (т .1
а.с.190, 200-201, 204-207, 290-295);

- посадовою інструкцією майстра
житлово-експлуатаційної контори № 18 м. Вінниці, згідно п.1 якої майстер -
безпосередній керівник трудового колективу, організатор праці і виробництва,
згідно п.2.1. майстер - здійснює керівництво трудовим колективом на підставі
единоначальства з широким залученням працівників до управління, розподіляє
роботу робітникам, встановлюючи виробничі завдання, п.3.6-3.10 , майстер несе
відповідальність за невиконання своїх функціональних обов»язків (т.1 а.с. 202-203);

- характеризуючими даними на
ОСОБА_4. (том №2 а.с.73-79);

- довідкою начальником управління
міського господарства, згідно якої нормативних документів які б визначали
повноваження майстрів чи інших працівників ЖЕК по складанню актів обстеження
квартир на предмет проживання чи не проживання осіб, не існує. Такі акти за
вказівками керівників ЖЕК складаються як правило на запити сусідів, адвокатів,
за заявами громадян для розгляду судових справ. Ніякими документами не
встановлено спеціальних вимог щодо змісту та реквізитів. (т. 2 а.с. 278);

-
матеріалами Ленінського ВМ про відмову в порушенні кримінальної справи по заяві
ОСОБА_6. згідно яких слідує, що ОСОБА_6. 13.09.2003 викликала працівників
міліції з приводу сімейної сварки за адресою: м.Вінниця, АДРЕСА_3, що
підтверджує факт проживання ОСОБА_6. та сина ОСОБА_9 в зазначеній квартирі
станом на 13.09.2003 року (т. 2 а.с. 240-249);

-
довідкою ТОВ «Аквастиль», згідно якої зазначено, що ОСОБА_6. жителька м.
Вінниці, АДРЕСА_3, зверталася та користувалась послугами хімчистки «Аквастиль»
з червня 2003 року по листопад 2003 року, що підтверджує факт її
проживання в квартирі за адресою: м.
Вінниця, АДРЕСА_3 в той час (т.2 а.с.255);

- випискою №102 із медичної картки
хворої ОСОБА_6. видана лікарнею ім.. Пирогова м. Вінниці згідно якої слідує, що
в лікарні ім.. Пирогова з 16.05.2003 року по 21.05.2003 рік перебувала на
лікуванні ОСОБА_6. та була госпіталізована з адреси: м. Вінниця, АДРЕСА_3, що
підтверджує факт її проживання там (т.2 а.с.257);

- роздруківкою телефонних розмов з
стаціонарного номеру телефону встановленого в квартирі за адресою: м. Вінниця,
АДРЕСА_3 періодом часу з травня 2003 року по жовтень 2003 року, згідно якої
практично всі міжміські розмови велися з телефонними номерами знайомих та
родичів ОСОБА_6., що свідчить по проживання ОСОБА_6. в квартирі за адресою: м.
Вінниця, АДРЕСА_3 в зазначений період часу (т. 2 а.с. 263-266);

- довідкою виданою ЗОШ 1-3 ступенів
№ 4 ім. Менделєєва, згідно якої ОСОБА_9, 1991 р.н. навчався в даній школі з
01.09.1999 року по 14.01.2004 року і в зазначений проміжок часу проживала за
адресою: м. Вінниця, АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 269);

- позовною заявою потерпілих про
відшкодування з підсудних матеріальної та моральної шкоди (т.4 а.с.17).

Суд приймає зміну обвинувачення
прокурора підсудним та погоджується з нею. Вказану позицію також розділили
потерпілі та їх представник.

Аналізуючи
зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що
винуватість підсудного ОСОБА_4. у
скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, а підсудної
ОСОБА_5. у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України,
була доведена в ході досудового слідства та знайшла своє повне підтвердження в
судовому засіданні.

Так,
факт вчинення вказаних злочинів підсудними повністю підтверджується показаннями
потерпілих ОСОБА_6. та ОСОБА_4, які в своїх показаннях як на досудовому
слідстві, так і в судових засіданнях давали повні і послідовні покази, не
змінюючи їх, неодноразово впевнено вказуючи, що увесь час з 1985 року по січень
2004 року вони увесь час постійно проживали у квартирі за адресою м.Вінниця,
вул.Пирогова, 79/9.

Крім
того, факт їх проживання підтвердили також допитані по справі в судовому
засіданні свідки ОСОБА_12., ОСОБА_10., ОСОБА_20 , ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23.

Також,
факт проживання потерпілої у вказаній квартирі повністю підтверджується та
узгоджується із іншими доказами по справі, а саме:

-
матеріалами Ленінського ВМ про відмову в порушенні кримінальної справи по заяві
ОСОБА_6. згідно яких слідує, що ОСОБА_6. 13.09.2003 викликала працівників
міліції з приводу сімейної сварки за адресою: м.Вінниця, АДРЕСА_3, що
підтверджує факт проживання ОСОБА_6. та сина ОСОБА_9 в зазначеній квартирі
станом на 13.09.2003 року (т. 2 а.с. 240-249);

-
довідкою ТОВ «Аквастиль», згідно якої зазначено, що ОСОБА_6. жителька
м.Вінниці, АДРЕСА_3, зверталася та користувалась послугами хімчистки
«Аквастиль» з червня 2003 року по листопад 2003 року, що підтверджує факт її
проживання в квартирі за адресою: м.
Вінниця, АДРЕСА_3 в той час (т.2 а.с.255);

- випискою №102 із медичної картки
хворої ОСОБА_6. видана лікарнею ім.Пирогова м.Вінниці, згідно якої слідує, що в
лікарні ім.. Пирогова з 16.05.2003 року по 21.05.2003 рік перебувала на
лікуванні ОСОБА_6. та була госпіталізована з адреси: м.Вінниця, АДРЕСА_3, що
підтверджує факт її проживання там (т.2 а.с.257);

- роздруківкою телефонних розмов з
стаціонарного номеру телефону встановленого в квартирі за адресою: м. Вінниця,
АДРЕСА_3 періодом часу з травня 2003 року по жовтень 2003 року, згідно якої
практично всі міжміські розмови велися з телефонними номерами знайомих та
родичів ОСОБА_6., що свідчить по проживання ОСОБА_6. в квартирі за адресою: м.
Вінниця, АДРЕСА_3 в зазначений період часу (т. 2 а.с.263-266);

- довідкою виданою ЗОШ 1-3 ступенів
№ 4 ім. Менделєєва, згідно якої ОСОБА_9, 1991 р.н. навчався в даній школі з
01.09.1999 року по 14.01.2004 року і в зазначений проміжок часу проживала за
адресою: м. Вінниця, АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 269).

Факт
вчинення підсудним ОСОБА_4. злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України,
підтверджується тим, що він не міг не знати та усвідомлював, що оскільки
потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_24 фактично проживають у вказаній квартирі, то три акти
- за 2001, 2002, 2003 роки про їх не проживання там, є завідомо
підробленими документами, які він використав, подавши разом з іншими
документами подав до суду з метою реалізації свого злочинного умислу на
шахрайське заволодіння майном та правом на майно - квартири без згоди всіх її
власників.

В
подальшому ОСОБА_4 за допомогою вищевказаних завідомо підроблених актів отримав
незаконне рішення суду і, діючи шляхом шахрайства, незаконно в подальшому
приватизував вказану квартиру на себе та реалізував її, а гроши витратив на
власні потреби .

Зазначеними
діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.190 КК України, тобто
заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство),
вчинене в особливо великих розмірах, оскільки він діяв шляхом зловживання
довірою та шляхом обману, тому що надав до суду завідомо неправдиві акти про не
проживання в квартирі ОСОБА_6 та ОСОБА_9, маючи умисел на заволодіння коштами
від продажу квартири. В цей час ОСОБА_4 діяв з прямими умислом, тобто
усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, оскільки розумів, що
вводить в оману суд та інші служби, надаючи їм підроблені довідки, а потім
рішення суду з метою приватизації квартири на себе та її продажу.

Крім того, оскільки ОСОБА_4 заволодів квартирою
балансовою вартістю - 14331 грн., тому його дії необхідно кваліфікувати, як
шахрайство вчинене в особливо великих розмірах, тому що воно в 600 і більше
разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення
злочину(ч.4 примітки до ст.185 КК України).

Доказами вчинення підсудним
ОСОБА_4. шахрайства є рішення суду, яким позов
ОСОБА_4. до ОСОБА_6. про визнання особи такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, було задоволено (т.1 а.с. 17-34, 40,46-47) та копією
договору купівлі-продажу ОСОБА_4. квартири АДРЕСА_3 в м.Вінниці, ОСОБА_18. від
17.12.2003 року, де визначено інвентаризаційну (балансову) вартість квартири -
14331 грн. та зазначено про продаж підсуднім квартири (том №1 а.с.52).

Невизнання підсудним ОСОБА_4. факту вчинення
ним шахрайства та використання завідомо підроблених документів та його
пояснення щодо не проживання потерпілих в квартирі і необхідністю їх виписки з
квартири та її продажу в зв»язку з погашенням боргів за квартплату суд оцінює
критично, як спосіб захисту з метою уникнення
кримінальної відповідальності, оскільки це не узгоджується та не
відповідає вищевказаним доказам по справі, нічим не підтверджується та
спростовується вищевказаними доказами.

Винуватість
підсудної ОСОБА_5. у вчиненні злочину, передбаченого ст.366 ч.2 КК України,
підтверджується показами вищевказаних свідків та потерпілих про те, що
потерпілі фактично проживали у вказаній квартирі, так і іншими доказами по
справі, як тими ж завідомо неправдивими актами від 2001, 2002, 2003 років,
висновком почеркознавчої експертизи №376 по даним актам. Крім того, згідно
показів свідка ОСОБА_11 (працював начальником ЖЕКу №18) зазначено, що
відповідно до інструкції по діловодству,
коли документ приходить в непридатність його дозволяється переписати, та
завірити у нього, як начальника ЖЕК, в тому
числі і актів про не проживання,
але в такому випадку повинна бути відмітка „Дублікат”, однак у вищевказаних
актах, що є в матеріалах справи відмітки «Дублікат» не зазначено, що вказує на
те, що акти складались вперше та не переписувались з попередніх, як стверджують
підсудні.

Внаслідок виготовлення та передачі майстром
ЖЕКу ОСОБА_5. ОСОБА_4. неправдивих
вищевказаних актів було винесено незаконне рішення суду, яким позов ОСОБА_4. до ОСОБА_6. про визнання особи
такою, що втратила право користування жилим приміщенням, було задоволено (т.1
а.с. 17-34, 40,46-47) та в подальшому продано квартиру ОСОБА_4. ОСОБА_18. 17.12.2003 року, де визначено
інвентаризаційну (балансову) вартість квартири - 14331 грн. та зазначено про
продаж підсуднім квартири (том №1 а.с.52), чим було заподіяно збитків
потерпілим, тому діями ОСОБА_5. в інтересах підсудного ОСОБА_4. було вчинено злочин,
передбачений ст.364 ч.2 КК України,
оскільки під час вчинення злочину вона перебувала на посаді майстру ЖЕКу
- була службовою особою.

Твердження
захисника підсудньої ОСОБА_5. про те, що вона не могла вчинити вказані службові
злочини, оскільки вона не є службовою особою, та видані нею акти не є
офіційними документами, суд не сприймає та такі твердження спростовуються
наступним.

Видані
ОСОБА_5. акти від 2001, 2002 , 2003 років є офіційними документами, оскільки
вони відповідають всім необхідним вимогам - містять інформацію, мають печатки
та підписи, надають певні права та тягнуть правові наслідки у вигляді прийняття
певних рішень, тощо.

Необхідно
вказати, що згідно ст.364 КК України - службовими особами є особи, які постійно
чи тимчасово обіймають на підприємствах чи організаціях посади, пов»язані із
виконанням організаційно-розпорядчих обов»язків - (є такими, коли наділені
фукцією керівництва трудовим колективом, ділянкою роботи (майстри, виконроби,
бригадири), виробничою діяльністю окремих працівників - підбір та розстановка
кадрів, організація праці та забезпечення трудової дисципліни. Характерною
ознакою є наявністю у підлеглості інших осіб);

Службовими
особами є особи, які виконують зазначені обов»язки за спеціальним
повноваженням, яке оформлено усно чи письмово.

В даному випадку ОСОБА_5. на час
вчинення злочину працювала майстром ЖЕКу і згідно з її посадовою інструкцією - майстра
житлово-експлуатаційної контори № 18 м. Вінниці, згідно п.1 якої майстер -
безпосередній керівник трудового колективу, організатор праці і виробництва,
згідно п.2.1. майстер - здійснює керівництво трудовим колективом на підставі
единоначальства з широким залученням працівників до управління, розподіляє
роботу робітникам, встановлюючи виробничі завдання, п.3.6-3.10 , майстер несе
відповідальність за невиконання своїх функціональних обов»язків (т.1 а.с. 202-203). Крім того, під час допиту
в судовому засіданні свідок ОСОБА_11. (був начальником ЖЕКу №18)
підтвердив той факт, що майстер ЖЕКу ОСОБА_5. була службовою особою,
зазначивши, що вказівку про перевірку та складання акту щодо проживання чи не
проживання ОСОБА_6. та ОСОБА_4 в квартирі від давав усно майстру ЖЕКу ОСОБА_5.
В обов»язки ОСОБА_5., як майстра ЖЕКу входило приймання матеріалів під звіт,
контроль за сан станом під»їздів, дворів, тощо.

Невизнання
підсудньою ОСОБА_5. факту вчинення нею службового підроблення та зловживання
службовим становищем в інтересах ОСОБА_4. та її пояснення щодо проведення
перевірки та складання актів в 2001,2002, 2003 роках про не проживання
потерпілих в квартирі та нерозуміння нею для чого ОСОБА_4. вказані акти та які наслідків складання актів може за
собою потягти, суд оцінює критично, як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки це не
узгоджується та не відповідає вищевказаним доказам по справі та нічим не
підтверджується, оскільки на час вчинення злочину ОСОБА_5. на посаді майстра
працювала вже біля 25 років, добре знала свої обов»язки, тому за цей час вона
не могла не виконувати раніше вказівки начальника про складання подібних актів
іншим особам.

Суд
приймає до уваги та погоджується із висновком
почеркознавчої експертизи від 02.04.2004 року №376, згідно якого у
вказаних актах обстеження квартири від 10 жовтня 2001 року, 06 серпня 2002 року
та 28 вересня 2003 року вказано підписи виконані в даних актах від імені ОСОБА_7.
та ОСОБА_8 імовірно виконані не ними, а іншими особами (т.1 а.с.139-149),
оскільки вказаний висновок експертизи узгоджується з показами потерпілих та
допитаних в судовому засіданні свідків про те, що фактично у вказаний період
часу потерпілі проживали у даній квартирі. Цей висновок експертизи вказує на
те, що свідки ОСОБА_8. та ОСОБА_7. не могли засвідчити факт не проживання
ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в квартирі, оскільки в квартирі в час складання актів вони
не були, акти вони не підписували.

Показання
свідків ОСОБА_7. таОСОБА_8., надані в судовому засіданні про те, що вони акти
підписували суд не приймає до уваги та оцінює критично, оскільки вказані свідки
є особами досить похилого віку, путаються в показах, постійно протягом
досудового слідства та в суді змінювали свої покази (т.№1 а.с.73-74, 75-76,
т.№2 а.с.91, 92-93) і між їх показами та іншими доказами по справі щодо
фактичного місця проживання потерпілих є суттєві розбіжності, їх покази
спростовуються вищевказаними показами свідків та потерпілих. Так,
свідокОСОБА_8. в суді вказувала, що вона двічі підписувала акти в квартирі
ОСОБА_4., а свідок ОСОБА_7. зазначала, що два акти вона підписала в своїх
квартирі, а третій в квартирі ОСОБА_4.

За
таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4.
щодо заволодіння шляхом обману правом на майно та майном - квартирою необхідно
кваліфікувати за ч.4 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном та
придбанням права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо
великих розмірах.

Також, дії ОСОБА_4. по використання
підроблених актів слід кваліфікувати за ч.3 ст.358 КК України, як використання
завідомо підробленого документа.

Дії ОСОБА_5. слід кваліфікувати за ч.2 ст.366 КК України, як
службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів
завідомо неправдивих відомостей, а також складання та видача завідомо
неправдивих документів.

Також, дії ОСОБА_5. необхідно
кваліфікувати за ч.2 ст.364 КК України, зловживання службовим становищем, тобто
умисне в інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового
становища всупереч інтересам служби, що
спричинило тяжкі наслідки.

При
визначенні виду і міри покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу
підсудних та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Зокрема,
судом враховано, що ОСОБА_4 був раніше судимий (том№2 а.с.74), вчинив ряд нових
корисливих злочинів, один серед яких є тяжким, на обліку в нарколога та
психіатра не перебуває (том №2 а.с.78-79), посередньо характеризується за
місцем проживання (том №2 а.с. 45).

Судом
враховано, що ОСОБА_5. не судима (том№1 а.с.204), вчинила ряд корисливих
злочинів середньої тяжкості, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває
(том №1 а.с.205, 206), позитивно характеризується за місцем роботи (том №1 а.с.
207).

Обставин, що пом'якшують покарання підсудних ОСОБА_5. та ОСОБА_4. судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудних ОСОБА_4. та ОСОБА_5. суд вважає
- вчинення злочину щодо малолітнього, оскільки на момент вчинення злочину
ОСОБА_9 до досяг 15-ти річного віку.

З врахуванням наведених обставин, та суд вважає, що
необхідним та достатнім покаранням для виправлення та попередження вчинення
підсудніми нових злочинів буде покарання пов»язане з ізоляцією від суспільства,
а тому їм доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний
строк, а ОСОБА_5. звільнити його від відбування призначеного основного
покарання з випробуванням. При призначенні покарання ОСОБА_4. слід застосувати
вимоги ч.1 ст.70 та ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Ленінського
районного суду м.Вінниці 06.02.06 року.

Потерпілими
ОСОБА_6. та ОСОБА_4. в судовому засіданні був заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 38
967 грн. та моральної шкоди в розмірі -100 000 грн. та витрат на правову допомогу
- 1000 грн. з підсудних (том №4 а.с.17).

В
судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6. пояснила, що сума матеріальної шкоди
складається з вартості грошей за продану квартиру - 14 331 грн., проплат за
комунальні послуги і оренду в найманих квартирах, а моральна шкода полягає у
стражданнях протягом тривалого часу в зв»язку з позбавленням житла, переживання
в процесі розслідування справи та судових розглядів.

Підсудні
та їх захисники в судовому засіданні позов не визнали.

Прокурор
в частині задоволення цивільного позову поклався на думку суду.

За
таких обставин, суд вважає, що позов
потерпілих ОСОБА_6. та ОСОБА_4 на суму матеріальної шкоди
підлягає частковому задоволенню в розмірі - 14 331 грн., оскільки із загальної суми майнової шкоди саме ця
сума підтверджена в матеріалах справи - є договір купівлі-продажу квартири з
визначеною її балансовою вартістю.(том №1 а.с.52). Підтверджень інших сум суду
надано не було. Крім того, підлягає відшкодуванню витрати потерпілої на правову
допомогу в сумі -1 000 грн, що підтверджено документально (том №4 а.с.16).

Також, цивільний позов потерпілих на суму відшкодування
моральної шкоди в розмірі - 100 000 грн. підлягає частковому задоволенню,
оскільки діями підсудніх заподіяно моральні страждання та переживання
потерпілим в зв'язку з позбавленням житла, переживання в процесі розслідування
справи та судових розглядів, втратою нормальних життєвих зв»язків та
погіршенням відносин у сім»ї в розмірі - 20 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК
України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ст. ч. 3 ст. 358,
ст. 190 ч. 4 КК України.

За ч.3 ст.358 КК України призначити йому покарання у
виді - двох років обмеження волі;

За ч.4 ст.190 КК України призначити йому покарання у
виді - п'яти років і шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у
виді п'яті років і шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що є
приватною власністю засудженого.

На
підставі ч.4 ст.70 КК України в строк покарання зарахувати покарання, відбуте
частково за вироком Ленінського районного суду м.Вінниці від 06.02.2006 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання
у виді -
6 (шести) років позбавлення волі
з конфіскацією всього майна, що є приватною власністю засудженого.

Запобіжний
захід у вигляді - підписки про невиїзд, до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4,
залишити без змін.

В строк
відбуття покарання ОСОБА_4 зарахувати строк перебування під вартою з 17.10.2007
по 22.02.2008 року.

ОСОБА_5 визнати
винною у вчиненні злочинів, передбачених
ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК
України.

За ч.2 ст.364 КК
України призначити їй покарання у виді - п»яти
років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в
організаціях житлово-комунального господарства строком на 3 роки;

За ч.2 ст.366 КК
України призначити їй покарання у виді - трьох років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади в організаціях житлово-комунального
господарства строком на 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у
виді - п»яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в
організаціях житлово-комунального господарства строком на 3 роки.

На
підставі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з
іспитовим строком на три роки.

Відповідно
до п. 2,3 ч.1 ст.76 КК України
зобов'язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи при УМВС України у Вінницькій області про зміну
місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної
сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

Стягнути
з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних долях
судові витрати за проведення почеркознавчої експертизи на користь НДЕКЦ при
УМВС України у Вінницькій області в сумі 222 грн. 72 коп.

Цивільний позов потерпілих
ОСОБА_6 та ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_9 матеріальну
шкоду в розмірі - 14 331 грн., моральну шкоду в сумі - 20 000 грн. та витрати
на правову допомогу в розмірі - 1000 грн.

Речовий доказ по
справі: акти обстеження квартири № 9
буд. 79 м. Вінниці від 10 жовтня 2001 року, 06 серпня 2002 року та 28 вересня
2003 року, що зберігаються в справі - залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений
до Апеляційного
суду Вінницької області протягом 15 діб з
моменту його проголошення.

Суддя: підпис

Вирок
не набув законної сили.

Копія
вірна:

Суддя:

Секретар: