Справа № 192/487/15-к
Провадження № 1-кп/192/84/15
В И Р О К
Іменем України
"19" травня 2015 р. смт Солоне

Солонянський районний суд Дніпропетровської у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відоеконференції, кримінальне провадження № 0000394 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 квітня 2013 року відносно

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у смт Солоне, Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , громадянина України, працює ТОВ «Логістік-Юніон» молодшим комірником, має середню освіту, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не є інвалідом, не судимого,

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт Солоне, Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , що не працює, має середню освіту, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не є інвалідом, раніше судимого 23 жовтня 2010 року вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки, постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області звільнений від покарання на підставі Закону України «Про амністію» від 08 липня 2011 року,

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , у смт Солоне, Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_4 , громадянина України, не працює, має середню спеціальну освіту, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, не є інвалідом, не судимого,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2013 року близько 00 годин 10 хвилин ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з двома особами, матеріали у відношенні яких органами досудового розслідування виділені в окреме провадження, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, прийшли на подвір`я багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_5 , де реалізуючи злочинний умисел, погоджено, в групі з двома особами, матеріали у відношенні яких виділені в окреме провадження, з хуліганських мотивів, усвідомлюючи, що вони перебувають у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, спокій громадян у нічний час голосно кричали на подвір`ї та висловлювалися нецензурними словами на адресу потерпілого ОСОБА_4 .
Потім ОСОБА_7 та ОСОБА_5 разом з двома особами, матеріали у відношенні яких виділені в окреме провадження, групою осіб, реалізуючи спільний умисел направлений на спричинення потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи свою чисельну та фізичну перевагу з хуліганських спонукань діючи з особливою зухвалістю нанесли ОСОБА_4 декілька ударів руками та ногами по голові, тулубу та кінцівках, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: численних саден, шкіряних ран голови, тулуба, кінцівок, які за своїм характером відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминучі наслідки. В цей час ОСОБА_6 діючи умисно, з винятковим цинізмом, публічно оголив свій статевий орган та справив малу нужду на потерпілого, чим принизив його людську честь та гідність.
У судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Пояснив, що 17 квітня 2013 року, приблизно о 18-19 годині, він зустрівся з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та ще іншими особами в кафе «Оболонь», розташоване на автостанції в смт Солоне. Там вони вживали спиртні напої, горілку і пиво. Після чого, вони всі разом вирішили піти в кафе «Дебют» в смт Солоне, де також вживали спиртні напої. Приблизно о 10 год. 00 хв. до кафе «Дебют» прийшов потерпілий ОСОБА_4 . Йому біло відомо, що за день до цього потерпілий завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , а саме прибив йому пальці рук. У зв`язку з чим він підбіг до ОСОБА_9 і почав завдавати йому тілесні ушкодження. Після чого потерпілий вибіг з кафе, перебіг на інший бік вулиці де почав їх ображати нецензурною лайкою і пішов від них. Після цього вони всі разом направились до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований на перехресті вул. Гагаріна. Там вони знову побачили ОСОБА_9 , який почав їх ображати нецензурною лайкою. Він разом з іншою особою, матеріали яких виділені в окреме провадження почали переслідувати ОСОБА_9 , який забіг до подвір`я багатоквартирного будинку, розташованого на АДРЕСА_5 , і заховався від них в третьому під`їзді будинку, якщо рахувати з боку магазину «Брусниця». Він та інша особа матеріали, якої виділено в окреме провадження, витягли потерпілого з під`їзду і він вдарив потерпілого по тулубу, від чого той впав і заліз під лавку біля під`їзду. При цьому вони виражалась на адресу потерпілого нецензурною лайкою. В цей час підійшли ОСОБА_5 та інші особи, матеріали, відносно яких виділено в окреме провадження і почали також наносити потерпілому тілесні ушкодження. Потерпілий постійно кричав. Потім він бачив, як ОСОБА_6 підійшов до потерпілого і справив на нього малу нужду. Він не бачив, щоб ОСОБА_6 наносив, які-небудь тілесні ушкодження потерпілому. Потім їм зробив зауваження свідок ОСОБА_10 , і тоді вони припинили свої хуліганські дії. Також пояснив, що відшкодував потерпілому заподіяну шкоду в розмірі 150 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Пояснив, що весною 2013 року, точну дату він не пам`ятає, він та обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ще дві особи, матеріали відносно, яких виділено в окреме провадження, відпочивали в кафе «Оболонь», що розташовано на території автостанції в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, вони вживали спиртні напої та розмовляли. Десь о 21 год. вони вирішили піти в кафе «Дебют», точну адресу кафе він не пам`ятає. В кафе вони також вживали спиртні напої. Десь о 22 год. в кафе зайшов потерпілий ОСОБА_9 , який до цього, 16 квітня 2013 року, завдав йому тілесних ушкоджень, він звернув увагу інших обвинувачених на те, що в кафе зайшов ОСОБА_9 , тоді він, ОСОБА_7 та ще одна особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, почали завдавати ОСОБА_9 удари по тулубу. Після того, як вони припинили, ОСОБА_9 вибіг з кафе та перебіг вулицю на інший бік та почав їх ображати нецензурною лайкою, а потім втік. Вони вирішили піти в сторону автостанції і на перехресті вул. Гагаріна біля магазину «Брусниця», вони знову почав їх ображати, тоді ОСОБА_7 та ще одна особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, побігли за потерпілим в напрямку багатоквартирного будинку по АДРЕСА_5 . Він ще з однією особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, пішли за ОСОБА_7 , там він побачив, що біля третього під`їзду, якщо рахувати від магазину «Брусниця», потерпілий заліз під лавку. Вони всі, крім ОСОБА_6 , який стояв в стороні, почали бити потерпілого ногами куди точно він не пам`ятає, і під час цього висловлювались на адресу потерпілого нецензурною лайкою. Потерпілий під час завдання йому тілесних ушкоджень постійно кричав. Вони припинили свої дії після того, як свідок ОСОБА_10 зробив їм зауваження. При цьому він не бачив, як ОСОБА_6 справляв на потерпілого малу нужду. Також зазначив, що відшкодував потерпілому 150 грн., і потерпілий немає до нього ніяких претензій матеріального та морального характеру.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Пояснив, весною 2013 року, точну дату він не пам`ятає, він та обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ще дві особи, матеріали відносно, яких виділено в окреме провадження, відпочивали в кафе «Оболонь», що розташовано на території автостанції в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, вони вживали спиртні напої та розмовляли. Десь о 21 год. вони вирішили піти в кафе «Дебют», точну адресу кафе він не пам`ятає. Коли прийшли в кафе стали знову вживати алкогольні напої. Як відбувалась бійка між ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в кафе він не бачив, в бійці участі не приймав. Після кафе «Дебют» вони вирішили піти на автостанцію, і біля магазину «Брусниця», він почув, як на їх адресу хтось звертається нецензурною лайкою. Після чого ОСОБА_7 та ще одна особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, побігли за ОСОБА_9 , коли він підійшов до багатоквартирного будинку по АДРЕСА_5 , він побачив, що потерпілий знаходився під лавкою біля третього під`їзду, якщо рахувати з боку магазину «Брусниця». Хто саме наносив удари потерпілому він не бачив, оскільки було темно. Він підійшов до лавочки і почав справляти малу нужду в бік потерпілого, але до кінця своїх дії не довів, при цьому він усвідомлював, що робить це в бік потерпілого. Він сплатив потерпілому 150 грн. шкоди і потерпілий немає до нього ніяких претензій майнового та немайнового характеру.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що весною, точну дату він не пам`ятає, але підтверджує дату зазначену в обвинувачені, 18 квітня 2013 року, вночі, точний час він не пам`ятає, але пам`ятає, що обвинувачені використовуючи нікчемний привід почали, його переслідувати від магазину, розташованому в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області. Біля під`їзду будинку де мешкає ОСОБА_10 , обвинувачені його наздогнали та почали завдавати йому тілесні ушкоджені по різним частинам тіла, при цьому від удару в голову він втратив рівновагу та впав на землю, в цей час обвинувачені, хто саме він не пам`ятає, оскільки намагався захистити руками від ударів, затовкли його під лавку біля під`їзду і продовжували завдавати йому тілесні ушкодження. Крім того, зазначив, що він також відчув, що його облили якоюсь рідиною. Під час завдання йому тілесних ушкоджень обвинувачені висловлювались на його адресу нецензурною лайкою. Протиправні дії з боку обвинувачених були закінчені після втручання ОСОБА_10 . Вимог майнового чи немайнового характеру до обвинувачених немає.

Оскільки обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд, вислухавши думку сторін судового провадження, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення злочину обвинуваченим та інших доказів по справі, окрім відомостей, що характеризують особи обвинувачених.

Дії ОСОБА_5 , ОСОБА_7 кваліфікуються за ч.2 ст.296 КК України як хуліганство грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю вчинено групою осіб.

Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.2 ст.296 КК України як хуліганство грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом вчинено групою осіб.

Кваліфікування дій обвинуваченого ОСОБА_6 стороною обвинувачення, за ознакою особлива зухвалість, суд вважає помилковою, оскільки як достовірно встановлено в судовому засіданні, дії вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 , а саме справляння в бік потерпілого малої нужди підпадають під визначення винятковий цинізм, і не є хуліганськими діями вчиненими з особливою зухвалістю. У зв`язку з чим суд вважає за потрібне виключити з кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , такої кваліфікації, як хуліганські дії вчиненні з особливою зухвалістю.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину.

З урахуванням обставин справи, що пом`якшують покарання: обвинувачений повністю визнав свою вину, своїми показаннями сприяв встановленню істини у справі, має намір дотримуватися законослухняної поведінки, а також повне відшкодування потерпілому завданих збитків, обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 , покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.296 КК України, звільнивши його від відбуття призначеного покарання на підставі п. в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», як такого який має дитину, якій на день набрання законної сили зазначеного закону не виповнилось 18 років.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивну характеристику з місця мешкання.

З урахуванням обставин справи, що пом`якшують покарання: обвинувачений повністю визнав свою вину, своїми показаннями сприяв встановленню істини у справі, має намір дотримуватися законослухняної поведінки, а також повне відшкодування потерпілому завданих збитків, обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 , покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.296 КК України, звільнивши його від відбуття призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України, оскільки, враховуючи особу обвинуваченого та визнання ним вини, є підстави вважати про його виправлення без відбування покарання. Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 раніше вже був звільнений від покарання на підставі Закону України «Про амністію» від 08 липня 2011 року згідно постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2011 року, в силу п. е ч. 1 ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» немає підстав.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивну характеристику з місця мешкання.

З урахуванням обставин справи, що пом`якшують покарання: обвинувачений повністю визнав свою вину, своїми показаннями сприяв встановленню істини у справі, має намір дотримуватися законослухняної поведінки, а також повне відшкодування потерпілому завданих збитків, обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_6 , покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.296 КК України, звільнивши його від відбуття призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України, оскільки, враховуючи особу обвинуваченого та визнання ним вини, є підстави вважати про його виправлення без відбування покарання. Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 не підпадає під дію ст.ст. 1-7 Закону України «Про амністію у 2014 році», тому застосувати до нього даний закон немає підстав.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_7 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі п. в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від призначеного покарання ОСОБА_7 звільнити.

Визнати ОСОБА_5 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_5 звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 у період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання та роботи кримінально-виконавчу інспекцію, куди періодично з`являтися для реєстрації.

Визнати ОСОБА_6 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 1(одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_6 звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 у період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання та роботи кримінально-виконавчу інспекцію, куди періодично з`являтися для реєстрації.

Строк покарання для ОСОБА_5 та ОСОБА_6 рахувати з з моменту початку його фактично виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору, захиснику та направити потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1