АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11а - 2249/ 2007 Головуючий
у І інстанції :Зайченко С
ч.2, 3 ст. 185, ч.3
ст. 186 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2007
року колегія судців судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду
Донецької області у складі:

головуючого:
Самойленко А.І. суддів: Єстєніної В.В.,
Черкащина М. В. за участю прокурора Ільченко С. В. захисник ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місці Донецьку кримінальну справу
за апеляціями прокурора та засудженого ОСОБА_2 на вирок Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 26 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, раніше судимого,

засуджено
за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік
позбавлення волі, за ч.3 ст.
185 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч.3
ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України призначено покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяця, на підставі ч.1 ст. 71 КК України остаточно призначено
покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, раніше судимого,

засуджено
за ч.3 ст. 18б КК України на 4 роки
позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України остаточно призначено
покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;

стягнуто
з ОСОБА_3 на користьОСОБА_4. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 835
грн.

Вироком
суду засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано винними у вчинені злочину за таких
обставин.

16
лютого 2005 року, в період з 16 до 20 год. ОСОБА_3.
таОСОБА_2., перебуваючи обидва у стані
алкогольного сп'яніння, повторно, за попереднім зговором між собою, з метою відкритого викрадення чужого
майна, із корисливих спонукань, під вигаданим приводом, шляхом вільного доступу проникли в
АДРЕСА_1, де застосовуючи
насильство, що ні є небезпечним для
життя і здоров'я потерпілого ОСОБА_5, що
виявилося в нанесенні ОСОБА_2. декількох ударів руками в область голови
ОСОБА_5, внаслідок чого потерпілому було
заподіяно фізичний біль, відкрито
викрали майно потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 990 грн., після чого з місця злочину втекли.

20 жовтня 2005 року, приблизно о 12 год. ОСОБА_3. повторно, з метою таємного викрадення чужого
майна, шляхом вільного доступу, через незачинені двері, проник в кАДРЕСА_2, звідки таємно викрав майно ОСОБА_6 вартістю 580 гривень.

02
березня 2006 року, приблизно 00-45 год. ОСОБА_3. повторно, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння в
АДРЕСА_3, зі столу на кухні таємно
викрав мобільний телефон LG X 1100 в чохлі зі стартовим пакетом, заподіявши потерпілій ОСОБА_4. матеріальний
шкоду на суму 835 гривень. З місця злочину зник, викраденим розпорядився на свій розсуд.

В
апеляції прокурор ставить питання про скасування вироку суду та постановления нового вироку
через незастосування кримінального закону,
який підлягає застосуванню: у вироку не вказана обтяжуюча покарання
засудженого обставина - рецидив злочинів.

В
апеляції засудженийОСОБА_2. вказує на свою незгоду з вироком, посилаючись на те, що не приймав участі у вчинені злочину, який йому інкримінується, про що свідчили в судовому засіданні
потерпілий, засуджений ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_7.
Просив переглянути справу та покарати винних відповідно до закону.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, принесену державним обвинувачем по справі та
не погодився з апеляцією засудженого ОСОБА_2,
дослідивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_2 та прокурора
задоволенню не підлягають за таких підстав.

Висновки
суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_2 у вчиненні злочину за
обставин та в обсязі, встановленому в
судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку, підтверджується сукупністю узгоджених між
собою, стосовних, допустимих,
достовірних та достатніх доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_5 на досудовому слідстві
послідовно пояснював про те, що
засудженийОСОБА_2. проник до його квартири разом із засудженим ОСОБА_3им, свідком ОСОБА_7им та дівчиною на ім'я ОСОБА_8, звинувачуючи його у зґвалтуванні останньої. При
цьому, незважаючи на те, що ОСОБА_8
визнала його непричетність до цього факту,
засуджені побили його та забрали особисте майно - телевізор, куртку та інше, заподіявши матеріальну шкоду па 990 гри.

При
проведення впізнання потерпілий ОСОБА_5 впізнав засуджених ОСОБА_2а та
ОСОБА_3а, вказавши що саме вони разом з
третьою особою проникли до його квартири,
побили та забрали телевізор та особисті речі.

Свої
показання потерпілий підтвердив на очних ставках із засудженими ОСОБА_2им та
ОСОБА_3.

( а. с. 49,
90, 98, 99 т.2 )

Сам
засуджений ОСОБА_2. як на досудовому слідстві,
так і в судовому засіданні не спростовував наведеного факту, але наполягав на тому, що в побитті потерпілого та заволодінні його
участі не брав, що зробили це засуджений
ОСОБА_3 та свідок
ОСОБА_7.

В той же
час, засуджений ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_7
на досудовому слідстві давали показання,
які не тільки спростовували доводи засудженого ОСОБА_2 про його
непричетність до злочину, а, навпаки,
викривали його фактичну роль у вчинені останнього.

На
досудовому слідстві як засуджений ОСОБА_3, так і свідок ОСОБА_7 послідовно
стверджували про те, що ініціатива
скоєння злочину належала саме засудженому ОСОБА_2, який першим проник до квартири потерпілого
ОСОБА_5, адресу проживання якого вказала
ОСОБА_8, де відразу став висловлювати претензії з приводу, начебто,
зґвалтування ОСОБА_8. Як наводив далі свідок ОСОБА_7, засуджений ОСОБА_2 при цьому розбив в
квартирі потерпілого телефон, після чого
разом з ОСОБА_3им стали бити потерпілого.

Засуджений
ОСОБА_3 з цього
приводу на досудовому слідстві пояснював про те, що саме ОСОБА_7 наніс потерпілому декілька
ударів кулаком в обличчя, після чого
ОСОБА_2 звелів йому забрати з квартири потерпілого імпортний телевізор, а ОСОБА_7 із шафи взяв шкіряну куртку та
кепку.

При
цьому, засуджені ОСОБА_2 та ОСОБА_3, свідок ОСОБА_7 як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні визнавали той
факт, що квартиру потерпілого
залишили, унось з собою речі та
телевізор потерпілого ОСОБА_5.

Свої показання засуджений ОСОБА_3
та свідок ОСОБА_7 підтвердили при проведенні очних ставок між ними та між
ОСОБА_3им та ОСОБА_2им.

( а. с. 47, 64
- 67, 85 - 89, 96 - 97,
106-107, 114, 134-135 т.2)

Суд
першої інстанції навів в мотивувальній частині вироку мошви, з яких він взяв до уваги показання
засуджених, потерпілого га свідка про
фактичні обставини вчиненого злочину та не взяв до уваги їх же показання в
судовому засіданні, з якими колегія
суддів погоджується, оскільки ці
висновки обгрунтовані детальним аналізом досліджених в судовому засіданні
доказів.

Юридична
оцінка вчиненому засудженим ОСОБА_2. злочину судом дана правильно, покарання йому призначено відповідно до вимог
ст. .65 КК України : з урахуванням
ступеню тяжкості скоєного злочину, даних
про його особу, обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання засудженого.

Колегія
суддів звертає увагу на те, що при
призначенні засудженому ОСОБА_2 покарання,
суд взяв до уваги попередні судимості останнього та вчинення ним злочину
в період іспитового строку, визначеного
попереднім вироком, а тому апеляція
прокурора є необгрунтованою і має бути відхилена.

Вирок
переглянуто в межах принесених апеляцій,
підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.

Враховуючи
викладене та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляції
прокурора та засудженого ОСОБА_2 відхилити; вирок Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки від 26 грудня 2006 року
стосовно засудженого ОСОБА_2а залишити без зміни.