Справа №
ПОСТАНОВА СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ

05 березня 2007
року Галицький районний суд міста Львова у складі :

головуючої - судді - ОЛЕКСІЄНКО М.Ю.

при секретарі - ТУРЧИН Н. Ю.

за участю прокурора - ОСОБА_3

та захисника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в місті Львові скаргу

захисника
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову прокурора відділу нагляду за
розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури слідчого
управління прокуратури Львівської області ОСОБА_3 від 31 липня 2006 року про
порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ознаками злочину,
передбаченого ч.2 ст. 368 КК України,

встановив :

Постановою
від 31 липня 2006 року прокурор відділу нагляду за розслідуванням кримінальних
справ слідчими органів прокуратури слідчого управління прокуратури Львівської
області ОСОБА_3 порушив кримінальну справу відносно ОСОБА_2 за вчинення
злочину, передбаченого ч.2 ст. 368 КК України.

Згадану
постанову оскаржив захисник по справі ОСОБА_1 В обґрунтування своєї скарги
зазначає, що будь-яких даних про наявність ознак злочину на момент порушення
кримінальної справи не було. Не підтверджено таких і під час проведення
досудового слідства.

У
судовому засіданні скаржник, його підзахисний ОСОБА_2 скаргу підтримали
міркуваннями, аналогічними до викладених у ній доводів. Оскаржувану постанову
вважають помилковою, винесеною без належної оцінки викладеної у заяві про
злочин інформації та без врахування даних про особу заявника. Стверджують, що
ОСОБА_4 раніше суджений за корисливі злочини і вже звертався до правоохоронних
органів із безпідставними заявами про вимагання хабара. Просять постанову
прокурора скасувати з одночасною відмовою у порушенні кримінальної справи.

Представник
прокуратури Львівської області скаргу вважає безпідставною, просить її
відхилити. Вважає, що заявник ОСОБА_4 самостійно, без примусу написав заяву про
злочин, а матеріали перевірки в порядку ст. 97 КПК України є достатніми для
порушення кримінальної справи.

Заслухавши
пояснення скаржника, його підзахисного, прокурора, ОСОБА_4- особи за заявою
якого порушено справу, оглянувши матеріали, які стали підставою для порушення
кримінальної справи, суд

вважає за
необхідне скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Як
вбачається з матеріалів дослідчої перевірки та кримінальної справи, 24 липня
2006 року ОСОБА_4 для забезпечення своєї торгівельної підприємницької
діяльності складським приміщенням у місті Львові, з власної ініціативи
зустрівся з головою Правління відкритого акціонерного товариства „Будівельна
компанія „Львівторгбуд" ОСОБА_2,
де в ході зустрічі обговорили умови майбутньої оренди, у тому числі,
передбачили сплату 700 гривень за укладення договору. Сприйнявши ці слова як
вимагання незаконної винагороди, 26 липня ОСОБА_4 звернувся із заявою до
правоохоронних органів, яким передав власні кошти для забезпечення викриття
злочину (а.с.2 матеріалів дослідчої перевірки). Того ж дня оброблені
спеціальним розчином купюри заявник передав ОСОБА_2, а останній їх
прийняв. Безпосередньо після цього гроші були вилучені працівниками міліції.

Дані
обставини прокурором були розцінені як вимагання хабара у розмірі 700 гривень з
наступним його одержанням, а відтак покладені в основу оскарженого адвокатом
слідчого рішення.

З такими
висновками погодитись не можна з наступних причин.

Кримінальна
справа порушується тільки при наявності для цього підстав, тобто достатніх
даних про вчинене посягання(ч.2 ст. 94 КПК України). При необхідності
інформація про злочин, наведена заявником, перевіряється в порядку ст. 97
вказаного кодексу із дотриманням усіх гарантій, передбачених
кримінально-процесуальним законодавством, зокрема, ст. 22 КПК України про
повне, об'єктивне і всебічне встановлення обставин справи. Завданням такої
перевірки є, в тому числі, встановлення ознак складу злочину, оскільки
відсутність такого виключає провадження по кримінальній справі (п.2 ст. 6 КПК
України).

У даному
випадку прокурор не тільки вважав наявним факт вимагання та одержання хабара, а
й вчинення цього діяння ОСОБА_2,
порушивши справу саме щодо останнього (ст. 98 КПК України).

Однак
матеріали дослідчої перевірки є недостатніми для таких висновків.

Порушення
кримінальної справи на підставі ймовірних даних про злочин з метою встановлення
ознак складу злочину вже у межах досудового розслідування суперечить ст. ст. 94
ч. 2, 97 КПК України.

Пояснення
ОСОБА_4 під час дослідчої перевірки є суперечливими.. Будучи опитаним вперше 26
липня 2006 року, він повідомив, що ОСОБА_2 поставив умову про сплату 700
гривень під час розмови 24 липня 2006 року в офісі по АДРЕСА_1. Наступного дня,
тобто 25 липня, зустріч між ними не відбулася. Повертаючись того дня додому,
він збагнув, що 700 гривень є хабаром (а.5-6 матеріалів дослідчої перевірки).

Будучи
повторно опитаним того ж дня 26 липня 2006 ОСОБА_4 вже заявив, що зрозумів про
вимагання у нього хабара 24 липня 2006 року, повертаючись додому у село
(а.с.102-104 матеріалів дослідчої перевірки).

Не зміг
він пояснити зміни своїх пояснень і під час судового розгляду скарги, вказав,
що не знав, чи є названа грошова сума хабаром, поки йому не роз'яснили незаконність
одержання такої винагороди працівники міліції. Достеменно впевненим у вимаганні
хабара не був, просто щось запідозрив, чому писав заяву, не думав. Разом з тим
заявник визнав, що у тому ж 2006 році вже звертався з аналогічною заявою про
вимагання хабара, тобто був обізнаним із процедурою та особливостями
повідомлень державним органам про факти хабарництва.

Крім
наведеного, ОСОБА_4 зазначив, що після розмови 24 липня 2006 року про сплату
700 гривень, зустріч із ОСОБА_2 вони погодили саме на наступний день. Однак,
останній 25 липня 2006 року був відсутній на робочому місці, що спростовує
подібну домовленість.

Достатніх
даних про злочин не вбачається і з роздруківки зафіксованої на диктофон розмови
між заявником та ОСОБА_2 під час передачі грошей (а.98-99 матеріалів дослідчої
перевірки). її зміст також спростовує твердження ОСОБА_4 у судовому засіданні
про те, що ОСОБА_2 відразу спитав, де кошти.

Ці
істотні розходження у поясненнях заявника, суперечливість даних про злочин, не
були враховані при порушенні кримінальної справи.

Як
вбачається з пояснень скаржника та прокурора, наданих у судовому засіданні,
дані прогалини у встановленні обставин події не подолані і на час розгляду
скарги, на дивлячись на проведення тривалого досудового слідства.

Відповідно
до п.3.5. статуту ВАТ „Будівельна компанія „Львівторгбуд" Голова правління
вправі укладати договори оренди належного підприємству майна(а.45-47 матеріалів
дослідчої перевірки).

У розпорядження
прокуратури було надано чимало подібних угод.

Істотною умовою
договору оренди є плата за користування майном (ст. ст. 759, 762 ЦК України, ст. 283
ГК України). Отже, саме по собі одержання
коштів при його
укладенні не є
суспільно-небезпечним діянням. Порушення правил ведення касових операцій
у товаристві, якщо і мало місце, не спростовує цього висновку.

З пояснень
головного бухгалтера підприємства вбачається, що ціна одного квадратного метра
оренди встановлювалася при підписанні договору Головою Правління, тобто ОСОБА_2
(а.18 матеріалів дослідчої перевірки).

На
момент порушення кримінальної справи об'єктивно не підтверджено, що останній,
зловживаючи своїм службовим становищем, відмовлявся укласти договір із ОСОБА_4,
якщо той не сплатить особисто йому в якості винагороди обумовлену суму. Ці
обставини в силу п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26
квітня 2002 року „Про судову практику у справах про хабарництво",
виключають кваліфікацію діяння як вимагання хабара.

Після
порушення кримінальної справи підтверджено, що ОСОБА_2 при передачі коштів
заповнював договір оренди, не вилучений працівниками міліції при огляді місця
події з невідомих причин. Ці факти визнав прокурор у судовому засіданні.
Небажання ОСОБА_4

дочекатися
складання цього документу, достатнього для виникнення орендних зобов'язань,
свідчить про створення штучних підстав для кримінального переслідування ОСОБА_2

За таких
обставин перевірка заяви про злочин проведена без повного та всебічного
дослідження обставин справи, тобто всупереч вимогам ст. 22 КПК України,
обов'язковим для виконання і на стадії прийняття рішення про виникнення
кримінального процесу. Оскаржуване слідче рішення по суті ґрунтується лише на
некритично перенесених до постанови відомостей, повідомлених слідству
заявником.

Доводи
скарги адвоката не були спростовані прокурором у судовому засіданні.

Крім
наведеного, оскаржувана постанова не відповідає встановленим для такого
документу реквізитам. В порушення ст. 98 КПК України у ній не зазначено
приводів до порушення кримінальної справи, якими згідно матеріалів перевірки
послужила заява ОСОБА_4, а також неправильно вказано посаду ОСОБА_2, який є Головою
Правління, а не директором ВАТ „Будівельна компанія „Львівторгбуд" (а.50
матеріалів дослідчої перевірки).

Отже,
постанову від 31 липня 2006 року слід скасувати, а у порушенні кримінальної
справи - відмовити.

Керуючись
ст. ст. 2, 22, 94, 97, 98, 236-7, 236-8, п.2 ст. 6 КПК України, ст. ст.
Конституції України, суд,

постановив :

Скаргу захисника
ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову
прокурора відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів
прокуратури слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_3 від 31
липня 2006 року про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_2 за фактом
вимагання та отримання ним хабара у гр. ОСОБА_4 за ознаками злочину,
передбаченого ч.2 ст. 368 КК України - скасувати.

Відмовити
у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст. 368 КК України на
підставі п.2 ст. 6 КПК України.

На
постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської
області протягом 7 діб з дня її проголошення, через районний суд.