У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Короткевича М.Є.,

суддів

Кліменко М.Р. і Синявського О.Г.

розглянула в судовому засіданні 2 вересня 2008 року
кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок
Новоайдарського районного суду Луганської області від 24 квітня 2007 року.

Зазначеним вироком
засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, судимого:

- 21.12.2000 року за
ч.3 ст.140 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією
майна, звільненого 07.06.2006
року умовно-достроково на 3 місяці 22 дні;

- 13.11.2006 року за ч.1
ст. 162, ч.3 ст. 187 КК України на 11 років
3 місяці позбавлення волі,

- за ч.3 ст.187 КК України на 12
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- за ч.3 ст. 357 КК України на 3
місяці арешту;

- за ч.1 ст. 162 КК України на 2
роки обмеження волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України на 5
років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
йому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з
конфіскацією всього майна.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України
за сукупністю злочинів за цим вироком та вироком Новопсковського районного суду
Луганської області від 13.11.2006 року шляхом часткового складання призначених
покарань визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14
років з конфіскацією всього майна.

За вироком суду ОСОБА_1
засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

24.07.2006 року в
період з 11 год. до 17 год. ОСОБА_1 шляхом виставлення вікна котельної будинку
АДРЕСА_3 незаконно проник в приміщення будинку, звідки таємно викрав майно
ОСОБА_2 на суму 3519 грн..

26.07.2006 року близько
11 год. ОСОБА_1 шляхом виставляння віконної рами незаконно проник в будинок
АДРЕСА_4, звідки таємно викрав майно ОСОБА_3 на суму 13545 грн., а також
паспорт ОСОБА_4.

02.08.2006 року близько
9 год. ОСОБА_1 за допомогою ножа відкрив вхідні двері будинку АДРЕСА_5,
незаконно проник до нього та, погрожуючи
ОСОБА_5 застосуванням ножа з метою недопущення виклику працівників
міліції або надання сторонньої допомоги, зв'язав її порваною на куски
наволочкою, після чого заволодів майном потерпілої на суму 230 грн..

31.08.2006 року близько
10 год. ОСОБА_1 сокирою розбив скло вікна та незаконно проник у будинок
АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_6.

19.09.2006 року в
період з 8 год. 30 хв. до 14 год. 30 хв.
ОСОБА_1 незаконно проник у будинок АДРЕСА_2, звідки таємно викрав майно ОСОБА_7
на суму 500 грн. і 100 доларів США.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 23
листопада 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений
ОСОБА_1 доводить, що вирок щодо нього є незаконним, оскільки,
на його думку, досудове слідство та
судовий розгляд справи проведено неповно та не об'єктивно, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи та судом, усупереч вимогам кримінально-процесуального
закону, відмовлено в задоволенні його клопотання про колегіальний розгляд
справи. Просить вирок скасувати, а справу направити на нове розслідування.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, які були предметом оцінки суду першої та апеляційної
інстанції, перегляду відповідно до вимог ч.1 ст.398 КПК України у касаційному порядку не підлягають.

Як убачається з матеріалів справи, висновки судів про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.357, ч.1 ст.162, ч.3 ст.185,
ч.3 ст.187 КК України, відповідають
фактичним обставинам справи, визнаним судом доведеними, та ґрунтуються на сукупності
зібраних і належно оцінених судами доказів, і є правильними.

Винуватість ОСОБА_1 доведена показаннями потерпілих
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 щодо кількості та вартості
викрадених у них з житла речей; показаннями
потерпілої ОСОБА_5, яка детально пояснювала обставини розбою, поєднаного з
проникненням у житло, вчиненого щодо неї ОСОБА_1, якого вона впізнала при
проведенні впізнання; показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
які підтвердили те, що ОСОБА_1 під час проведення відтворення обстановки та
обставин події добровільно показував механізм вчинюваних ним злочинів; даними
протоколів огляду місця подій, відтворення обстановки та обставин подій з
ОСОБА_1, довідками про вартість майна, яким заволодів засуджений, та іншими
наведеними у вироку доказами.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено підстав не
довіряти показанням потерпілих та свідків, оскільки вони є незмінними, послідовними та узгоджуються з іншими доказами по справі.

За встановлених судом обставин дії засудженого
ОСОБА_1 за ч.3 ст.357, ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України
кваліфіковано правильно.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального
закону, які давали б підстави для зміни чи скасування судових рішень, перевіркою справи
не встановлено.

Вирок суду відповідає вимогам ст. 334 КК України, є
законним та обґрунтованим.

Даних, які б свідчили про необ'єктивність та
упередженість головуючого по справі, не встановлено.

Посилання засудженого ОСОБА_1 на те, що порушено його
право на колегіальний розгляд справи,
безпідставні.

Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України кримінальні справи
про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше
десяти років, розглядаються в суді першої інстанції колегіально судом у складі
трьох осіб, якщо підсудний заявив клопотання про такий розгляд.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 26.07.2006
року вчинив злочини, передбачені ч.3
ст.357, ч.3 ст.185 КК України, на території Біловодського району Луганської
області; 24.07.2006 року, 02.08.2006 року та 19.09.2006 року - злочини,
передбачені ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України, на території Новоайдарського
району; 31.08.2006 року - злочин, передбачений ч.1 ст.162 КК України, на
території Марківського району.

Відповідно до ст.116 КПК України дізнання та досудове
слідство провадилося в тому районі, де було вчинено ОСОБА_1 злочини. По
закінченню досудового слідства по вчинених на території Біловодського району
Луганської області злочинів, передбачених ч.3 ст.357, ч.3 ст.185 КК України,
під час ознайомлення з матеріалами цієї кримінальної справи ОСОБА_1 було
заявлено клопотання про її колегіальний розгляд. Це клопотання не підлягало
задоволенню, оскільки за санкціями ч.3 ст. 357, ч. 3 ст.185 КК України законом
передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі до шести років.

У подальшому при об'єднанні вказаної кримінальної
справи з кримінальними справами щодо
ОСОБА_1, досудове слідство по яких провадилося на території Новоайдарського та
Марківського районів, засудженим не заявлялося клопотання про розгляд в суді
першої інстанції об'єднаної кримінальної справи щодо нього колегіально судом у
складі трьох суддів.

З протоколу судового засідання видно, що ОСОБА_1 було
належним чином роз'яснено його права як підсудного, передбачені ст.263 КК
України, у тому числі право на колегіальний розгляд справи у випадках,
передбачених законом, проте в суді в присутності захисника він не заявляв
клопотання про колегіальний розгляд справи щодо нього.

Окрім того,
ОСОБА_1 не порушував питання про недотримання місцевим судом вимог ст. 17 КПК України і в поданій ним апеляції, а при ознайомленні
з матеріалами справи не вказував на відсутність в ній поданого ним клопотання про колегіальний
розгляд справи щодо нього.

З огляду на
викладене, колегія суддів вважає, що Новоайдарським районним судом не порушено
вимог ст. 17 КПК України при розгляді кримінальної справи щодо ОСОБА_1.

Твердження засудженого ОСОБА_1 про порушення його права
на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи та протоколом судового
засідання необґрунтовані та спростовуються наявними в матеріалах справи його розписками (т.2 а.с. 158, т. 3 а.с. 45, 46, 134 135,238, 240, 241-246).

Покарання ОСОБА_1 призначено відповідно до вимог ст. 65
КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про особу
засудженого, який, характеризуючись негативно, в період умовно-дострокового
звільнення вчинив злочини, в тому числі й особливо тяжкий злочин, на обліку у
лікарів нарколога і психіатра не перебував; пом'якшуючої покарання обставини -
з'явлення із зізнанням та обтяжуючої покарання обставини - рецидиву злочинів.

Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого
та попередження нових злочинів.

Підстав для пом'якшення призначеного ОСОБА_1 покарання не встановлено.

З огляду на викладене, відсутні підстави для призначення справи до касаційного
розгляду з повідомленням осіб, зазначених у ст.384 КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити засудженому
ОСОБА_1 у задоволенні його касаційної скарги.

Судді:

Короткевич М.Є. Кліменко М.Р. Синявський О.Г.