Ухвала іменем україни 20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 лютого 2015 року щодо засудженого ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя: АДРЕСА_1, раніше судимого 14.07.2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1190 грн.,

засудженого: за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого; за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_1 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 26 квітня 2014 року, з метою подальшого збуту придбав у невстановленої особи в м. Чернігові особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено JWH-210-F, загальною вагою 0,6218 грами, яку у той же день перевіз до м. Городня, де перебуваючи по вул. Жовтневій біля магазину «Фора», за попередньою домовленістю продав її ОСОБА_2 за 5000 грн. В свою чергу, останній в якості оплати за отриману психотропну речовину 27 квітня 2014 року переказав на вказану засудженим банківську картку 540 грн., та в подальшому повинен був переказати ще 4460 грн. Таким чином, ОСОБА_1 збув ОСОБА_2 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено − JWH-210-F, загальною вагою 0,6218 грами, що згідно наказу Міністерства охорони здоров'я України від 01.08.2000 року №188 є великим розміром.

Крім того, 17 червня 2014 року близько 11 години 20 хвилин, під час проведення обшуку в будинку за місцем проживання ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_1, було виявлено та вилучено два поліетиленових пакетики з подрібненою, висушеною рослинною масою зеленого кольору, яку засуджений, діючи повторно, придбав у невстановленої особи в м. Чернігові, переніс додому і зберігав без мети збуту та яка згідно висновку експерта № 779 (х) від 17.06. 2014 року містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено − JWH-210-F вагою 0,10818 грами та 0,08239 грами, загальною вагою 0,19057 грами, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 01.08.2000 року №188 є великим розміром.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 лютого 2015 року зазначений вирок суду залишений без змін.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_1 та правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню у зв'язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості, безпідставному застосуванню до засудженого положення ст. 69 КК України.

При цьому, посилається на те, що апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, належним чином не оцінив суспільну небезпеку вчиненого засудженим злочину, не надав вичерпних відповідей на доводи апеляції і не навів в ухвалі переконливих підстав прийнятого рішення. Також судом апеляційної інстанції належним чином не враховано дані, що характеризують засудженого ОСОБА_1 при застосуванні ст. 69 КК України, у зв'язку з чим ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання прокурором порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Суд касаційної інстанції, згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України та кваліфікація його дій у касаційній скарзі прокурором не оспорюються. Разом з тим прокурор вважає, що суд при призначенні покарання без достатніх на те підстав застосував ст. 69 КК України.

На думку колегії суддів доводи прокурора, про необґрунтованість призначення покарання із застосування ст. 69 КК України та невідповідність ухвали апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України, не можуть бути задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, та її ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Також згідно з положеннями ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Так, апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 у порядку ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги прокурора, на законних засадах погодився з тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_1 в достатній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, їх наслідки, дані про його особу, те що він надав змістовні, повні та правдиві свідчення про обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, добровільно, своєю активною поведінкою сприяв розкриттю кримінальних правопорушень та з'ясуванню обставин їх вчинення, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, у скоєному щиро розкаявся, позитивну характеристику за місцем проживання, стан здоров'я засудженого, що визнано пом'якшуючими вину обставинами, відсутність обтяжуючих вину обставин, й обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та призначив покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкціями ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.

На думку колегії суддів, призначене засудженому ОСОБА_1 судом першої інстанції покарання, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, є обґрунтованим і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам статей 50, 65, 66, 67, 69 КК України, підстави вважати його м'яким, про що йде мова у касаційній скарзі прокурора, відсутні.

Розгляд справи у суді апеляційної інстанції проводився у передбаченому законом порядку. Зміст ухвали цього суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, ухвала є належним чином вмотивованою та обґрунтованою, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали апеляційного суду і задоволення скарги прокурора, та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 лютого 2015 року щодо засудженого ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_6 ОСОБА_7