П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.02.2014 Справа №1915/1354/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілих ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Тернополі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дубівці Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого директором ТзОВ «МЖК Ірлага», жителя АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст.356 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Так, підсудному ОСОБА_6 органами досудового слідства пред`явлено обвинувачення в тому, що згідно рішення виконавчого комітету ТМР від 22 листопада 2000 року №1198 СПД ОСОБА_6 надано в оренду для обслуговування викупленого опалубно-заготівельного цеху, терміном на 25 років, земельну ділянку площею 0, 15 га за адресою АДРЕСА_2 , що на території ВАТ «ТПМК №5» (станом на 13 липня 2010 року TOB «ТПМК №5», яка згідно статуту являється правонаступником всіх прав та обов`язків згаданого ВАТ), одним із засновників, тобто власників, та керівником якого є потерпілий ОСОБА_7 , а також одним із засновників, тобто одним із власників потерпілий ОСОБА_8 .

Зокрема, 13 липня 2010 року близько 07 год. 45 хв. ОСОБА_6 власним автомобілем марки «Мітсубісі Паджеро Спорт», д.н.з. НОМЕР_1 , приїхав до TOB «ТПМК №5», що по вул.Микулинецькій, 31 у м.Тернополі, в`їзд на територію якого облаштований металевими відкотними автоматичними воротами, які на той час були зачиненими.

ОСОБА_6 , побачивши, що ворота зачинені, підійшов до контрольно-пропускного пункту, який знаходиться при вїзді на територію ТОВ «ТПМК №5» і почав вимагати відчинити ворота, у відповідь на що охоронці вказаного ТОВ пояснили ОСОБА_6 про те, що відповідно до Інструкції черговому охороннику, затвердженої директором ТОВ «Оберіг» ОСОБА_9 , погодженої з директором TOB «ТПМК №5» ОСОБА_10 , черговий охоронник з 07 год. 30 хв. до 08 год. 00 хв. здійснює прийом об`єкту і в цей період зобов`язаний тримати в`їзні ворога зачиненими, а тому не відчинили йому воріт на територію товариства.

У цей час у ОСОБА_6 виник злочинний намір, направлений на самоправство, реалізовуючи який він тоді ж і в тому ж місці, маючи намір самостійно відчинити ворота всупереч встановленому цивільним законодавством порядку розпорядження, володіння та користування права власності та права оренди земельної ділянки, передбаченого вимогами Закону України «Про оренду землі», Цивільним кодексом, Інструкції черговому охороннику, затвердженої директором ТОВ «Оберіг» ОСОБА_9 , погодженої з директором TOB «ТПМК №5» ОСОБА_10 , зачепив за них буксирувальний трос та за допомогою свого автомобіля марки «Мітсубісі Паджеро Спорт», д.н.з. НОМЕР_1 , потягнув їх у напрямку руху свого автомобіля, чим пошкодив автоматизовані ворота, що знаходяться на балансі TOB «ТПМК №5», засновниками якого с потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , внаслідок чого їх експлуатація за призначенням стала неможливою, чим заподіяв TOB «ТПМК №5», а, відповідно, і його засновникам TOB потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 значну матеріальну шкоду на суму 29 680 грн., яка полягає у пошкодженні воріт на суму 12 180 грн. та у тому, що своїми діями ОСОБА_6 перешкодив здійсненню підприємницької діяльності ТОВ «ТПМК №5» та не отриманням даним ТОВ доходу у сумі 17 500 грн. Правомірність таких злочинних дій ОСОБА_6 оспорюється, про що засновником та директором TOB «ТПМК №5» - потерпілим ОСОБА_10 , в порядку ст.27 КПК України, подано скаргу в Тернопільський міськрайонний суд.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що своїми умисними діями, вчинив злочин, передбачений ст.356 КК України самоправство, тобто, самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам власника.

Так, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.356 КК України, не визнав та ствердив про те, що з 2000 року є ПП та директором ТзОВ «МЖК Ірлага», і свою діяльність здійснює на орендованій території, що по вул.Микулинецькій, 31 у м.Тернополі, де також частину території орендує ТОВ «ТПМК №5» та ряд інших товариств і підприємств. Заїзд на територію здійснювався згідно укладеної угоди про спільне користування від 01 жовтня 2000 року між ним та ТОВ «ТПМК №5». Так, з початку 2010 року він, підсудний, не мав змоги вільно заїжджати на орендовану ним територію по АДРЕСА_2 , оскільки його не пропускала охорона, посилаючись на те, що таку вказівку їм надав ОСОБА_8 , через що неодноразово виникали конфліктні ситуації. Зокрема, він, підсудний, 13 липня 2010 року о 07 год. 45 хв. власним автомобілем «Мітсубісі Паджеро Спорт», д.н.з. НОМЕР_1 , під`їхав до автоматичних воріт з метою заїхати на орендовану ним територію, оскільки заїзд там лише один. В той час ворота були зачиненими, унаслідок чого він, підсудний посигналив, однак воріт ніхто не відчинив. Постоявши декілька хвилин, він, ОСОБА_6 , вийшов із свого автомобіля та пішов до охоронців, яким наказав відчини ворота, проте останні відмовили йому, мотивуючи тим, що ОСОБА_8 наказав не пропускати його, підсудного, на територію, а ворота відчинять лише після 08. год. 00 хв. Після цього він, підсудний, залишивши свій автомобіль біля воріт, пішов пішки на територію свого підприємства, де провів виробничу нараду, після якої поїхав звідти, не пошкоджуючи ніяких воріт. Крім цього, доповнив, що його, підсудного, з Інструкцією черговому охороннику, затвердженою директором ТОВ «Оберіг» ОСОБА_9 , погоджену з директором TOB «ТПМК №5» ОСОБА_10 , ніхто не ознайомлював, не погоджував її зміст, а тому йому він невідомий.

Згідно ст.22 КПК України (в редакції 1960 року) прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

А відповідно до ст.64 КПК України (в редакції 1960 року) при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню:

1) подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину);

2) винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину;

3) обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання;

4) характер і розмір шкоди, завданої злочином, а також розмір витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.

Ст.281 КПК України (в редакції 1960 року) передбачає, що повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України (в редакції 1960 року) не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

Так, вжитими в судовому засіданні заходами, не вдалося встановити вищевказані фактичні обставини обвинувачення, що виключає можливість постановлення вироку.

Так, 05 серпня 2010 року суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на підставі скарги ОСОБА_10 відносно ОСОБА_6 було порушено кримінальну справу за ст.356 КК України і направлено прокурору м.Тернополя для організації проведення досудового слідства.

18 серпня 2010 року кримінальну справу прийнято до свого провадження слідчим СВ ТМВ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_11

14 жовтня 2010 року строк досудового слідства у даній кримінальній справі було продовжено до 3-ох місяців.

У відповідності до ст.120 КПК України (в редакції 1960 року) досудове слідство у кримінальних справах повинно бути закінчено протягом двох місяців. В цей строк включається час з моменту порушення справи до направлення її прокуророві з обвинувальним висновком чи постановою про передачу справи до суду для розгляду питання про застосування примусових заходів медичного характеру або до закриття чи зупинення провадження в справі. Цей строк може бути продовжено районним, міським прокурором, військовим прокурором армії, флотилії, з`єднання, гарнізону та прирівняним до них прокурором у разі неможливості закінчити розслідування - до трьох місяців.

Однак, як слідує із матеріалів кримінальної справи, у встановлений законом строк, тобто, до 05 листопада 2010 року, досудове слідство завершеним не було і справа з обвинувальним висновком не була направлена прокурору, а досудове слідство проводилось без продовження строку до 18 листопада 2010 року, коли були завершені всі слідчі дії, пред`явлено обвинувачення ОСОБА_6 , після чого справу направлено прокурору з обвинувальним висновком, який було затверджено аж 29 листопада 2010 року, що суперечить вимогам ст.233 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до якої, одержавши справу від органу дізнання або слідчого, прокурор зобов`язаний протягом не більше п`яти днів розглянути справу і дати їй належне спрямування.

Таким чином, усі докази, що були зібрані у кримінальній справі після 05 листопада 2010 року є нелегітимними, такими, що зібрані з порушенням процесуального порядку, в у числі і остаточна постанова про пред`явлення обвинувачення ОСОБА_6 .

Крім цього, як слідує із п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 02 липня 2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», суди зобов`язані забезпечити належний розгляд заяв громадян про злочини, справи про які порушуються не інакше як за скаргою потерпілого. Водночас необхідно суворо додержувати вимог ст.27 КПК України (в редакції 1960 року) про те, що кримінальні справи про перелічені в ній злочини можуть бути порушені тільки за наявності скарги потерпілого або його законного представника. У скарзі мають бути чітко викладені підстави для порушення справи, зокрема обставини, час, місце, мотиви, наслідки вчинення злочину, його кримінально-правова кваліфікація та відповідні докази; дані про особу, яка підозрюється в його вчиненні; прохання про притягнення її до кримінальної відповідальності тощо.

Тобто, необхідними умовами порушення судом кримінальної справи за ст.356 КК України в порядку ст.27 КПК України (в редакції 1960 року) є заподіяння шкоди правам та інтересам конкретного громадянина та наявність скарги самого потерпілого.

Незважаючи на наведене, самими потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_8 до суду не подавались заяви про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності в порядку ст.27 КПК України (в редакції 1960 року), а скарга ОСОБА_10 була подана до суду ним, як особою, яка звернулась від імені ТОВ «ТПМК №5».

Разом з тим, органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що спричинив значну матеріальну шкоду не певній фізичній особі, а TOB «ТПМК №5», що є самостійною юридичною особою, на балансі якої знаходяться автоматизовані ворота, пошкодження яких інкримінується ОСОБА_6 .

Як слідує з матеріалів кримінальної справи, 30 липня 2010 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою в порядку ст.27 КПК України (в редакції 1960 року) звернувся ОСОБА_10 , як директор ТОВ «ТПМК №5», в якій вказував на те, що ОСОБА_6 13 липня 2010 року о 07 год. 45 хв. вчинив самоправні дії, що виразились в тому, що останній, після того, як працівники охорони відмовились відчиняти йому ворота, через які відбувається в`їзд на територію ТОВ «ТПМК №5», зачепив буксирувальний трос за вказані ворота та за допомогою свого автомобіля марки «Мітсубісі Паджеро Спорт», д.н.з. НОМЕР_1 , потягнув їх у напрямку руху свого автомобіля, чим пошкодив ворота, а саме, зігнув їх корпус, через що їх подальша експлуатація стала неможливою, унаслідок чого ОСОБА_10 просив порушити відносно ОСОБА_6 кримінальну справу за ст.356 КК України та стягнути з нього в користь ТОВ «ТПМК №5» матеріальну шкоду на суму 10 000 грн., з чого слідує, що шкоду було заподіяно виключно майну товариства.

Також, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення є неконкретизованим.

Так, суб`єктом самоправства може бути лише приватна особа. Службова особа, яка вчинила самовільні дії, підлягає відповідальності за ст.365 КК України.

Як слідує із постанови про зміну обвинувачення в суді від 28 серпня 2012 року, в ній не конкретизовано того, чи був ОСОБА_6 службовою чи приватною особою на час вчинення діяння, оскільки у фабулі обвинувачення спочатку вказується на нього як на СПД, а в подальшому як на фізичну особу.

Також, при визначенні в обвинуваченні ОСОБА_6 суми заподіяної унаслідок його злочинних діянь шкоди, органом досудового слідства констатовано лише той факт, що спричинено «значну матеріальну шкоду на суму 29 680 грн., яка полягає у пошкодженні воріт на суму 12 180 грн. та у тому, що своїми діями ОСОБА_6 перешкодив здійсненню підприємницької діяльності ТОВ «ТПМК №5» та не отриманням даним ТОВ доходу у сумі 17 500 грн.», хоча, як слідує з матеріалів кримінальної справи, а саме уточнення до позовної заяви (т.1, а.с.57), один із потерпілих директор ПМП «Рост» заявою від 08 жовтня 2010 року просить іншого потерпілого директора ТОВ «ТПМК №5» ОСОБА_10 зменшити оренду плату на 17 500 грн. в зв`язку із тим, що унаслідок пошкодження воріт ОСОБА_6 , багато покупців протягом 3-ох робочих годин повернулись і не приїхали за покупками до ПМП «Рост».

При цьому, в обвинуваченні не вказано того (незважаючи на наявну в матеріалах кримінальної справи заяву ОСОБА_10 до суду про те, що « ОСОБА_6 лише зігнув корпус воріт») чим саме стверджується така сума заподіяної значної шкоди (об`єм робіт, перерахунок пошкоджень, перешкоджанні доступу клієнтів і яких саме до території ПМП «Рост», і на яку суму вони не змогли, унаслідок пошкоджених воріт, принести прибуток вказаному товариству, через що була необхідність зменшення орендної плати в користь ТОВ «ТПМК №5», тощо), доказів чого в процесі судового розгляду здобути не видалось за можливе.

Як слідує з матеріалів кримінальної справи, розмір спричиненої діями ОСОБА_6 шкоди визначено лише на підставі акту виконаних робіт від 13 липня 2010 року (а.с.68), який є суперечливим та не відповідає акту здачі-прийому тих же робіт по договору від 26 липня 2010 року, в якому вказано, що також проводились роботи по заміні роликів, зубчастої решітки та плати, які не включені в акт від 13 липня 2010 року.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які підтверджуючі документи про те, що вказані деталі дійсно зазнали пошкодження унаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , що суперечить скарзі від 30 липня 2010 року, з якою до суду звернувся ОСОБА_10 , в якій він вказував тільки про те, що унаслідок дій ОСОБА_6 «було пошкоджено ворота, а саме, зігнуто їх корпус».

В процесі провадження досудового слідства не було проведено експертизи з метою встановлення точного переліку деталей пошкоджених воріт, визначення їх вартості та об`єму необхідних робіт по їх заміні.

Указані протиріччя не можуть бути усунуті у судовому засіданні, оскільки ні заява TOB «ТПМК №5» від 25 серпня 2010 року, ні її уточнення від 25 жовтня 2010 року не містять чіткий перелік пошкодженого майна, а також доказів, що підтверджують обставини, на які посилається потерпілий.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що органом досудового слідства допущено неповноту та неправильність досудового слідства під час розслідування даної кримінальної справи щодо ОСОБА_6 з висуненням обвинувачення відносно останнього на недостатньо досліджених та суперечливих доказах, які стосуються істотних обставин обвинувачення у кримінальній справі, без належного встановлення яких та дослідження нових даних, неможливо прийняти законне та обґрунтоване рішення, і що вказана неповнота досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, оскільки для цього необхідно провести ряд слідчих дій, направлених на її усунення, а тому кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.356 КК України слід повернути на додаткове розслідування прокурору м.Тернополя, під час якого необхідно виконати наступне:

- перевірити зазначені судом у мотивувальній частині постанови факти, в результаті чого прийняти рішення у відповідності до норм КПК України;

- усунути неточності та неправильність проведених слідчих дій, а також виконати необхідні додаткові слідчі дії для розкриття злочину і з метою перевірки правильності остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , конкретизувати обвинувачення;

- провести судові експертизи з метою встановлення точного переліку пошкоджених деталей та вартості відновлювального ремонту автоматизованих воріт TOB «ТПМК №5», тобто, визначити реальний розмір завданої шкоди;

- з урахуванням здобутих доказів, дати оцінку та прийняти рішення на предмет правомірності дій TOB «ТПМК №5» по встановленню автоматизованих воріт та перекритті заїзду на територію, яка згідно діючих угод, укладених між TOB «ТПМК №5» та ОСОБА_6 , перебуває у їхньому спільному користуванні, з урахуванням відсутності згоди ОСОБА_6 на такий режим їхньої роботи (відсутність можливості заїзду ОСОБА_6 на територію з 07 год. 30 хв. до 08 год. 00 хв.);

- провести інші слідчі дії, необхідність у яких виникне під час розслідування кримінальної справи.

При цьому, раніше обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді підписки про невиїзд слід скасувати після набрання постановою законної сили.

На підставі наведен6ого та керуючись ст.ст. 281, 296 КПК України (в редакції 1960 року) і п.11 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції 2012 року), суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.356 КК України повернути прокурору м.Тернополя на додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні.

Під час додаткового розслідування вказаної кримінальної справи органу досудового розслідування необхідно виконати дії, які зазначені в мотивувальній частині даної постанови.

Раніше обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді підписки про невиїзд скасувати після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом 7 діб.

Головуючий ОСОБА_1