У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Вус С.М. і Таран Т.С.,

за участю прокурора Вергізової Л.А.

розглянула
в судовому засіданні в м.Києві 5 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Херсонської області на вирок
Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 05 грудня 2007 року
та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 20 березня 2007 року щодо
ОСОБА_1.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не
судимий,

засуджений за ч.1 ст.309 КК України на
3 роки позбавлення волі, а за ч.2 ст.307 КК України - виправданий.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1
звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням упродовж
іспитового строку 2 роки.

На підставі ст.76 КК України на
ОСОБА_1. покладені обов'язки не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або
навчання; періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 20 березня
2007 року вирок щодо ОСОБА_1. змінений. Виключено з мотивувальної частини
вироку посилання на виключення з обвинувачення придбання ОСОБА_1 наркотичних засобів
з метою подальшого збуту на території подвір'я АДРЕСА_1. В решті вирок залишений
без зміни.

За вироком суду
ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він восени 2005 року поблизу
с.Трудове Мелітопольського району Запорізької області виявив дикоростучі рослини
коноплі і з метою отримання наркотичного засобу пообривав з них верхівки з суцвіттям,
висушив та подрібнив їх, виготовивши наркотичний засіб, який зберігав при собі. 18 грудня 2005 року наркотичний засіб - канабіс,
загальною вагою 26,11 г ОСОБА_1 перевіз за місцем свого проживання АДРЕСА_1 і зберігав без мети збуту.

У касаційному поданні прокурор вважає, що судові рішення
щодо ОСОБА_1 є незаконними у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального
закону, істотними порушеннями кримінально-процесуального закону та
невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі
винного внаслідок м'якості. З цих підстав просить судові рішення щодо ОСОБА_1.
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, думку прокурора,
який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.323 КПК України
вирок суду, в тому числі і виправдувальний, повинен бути законним та
обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок доказами, які були розглянуті в судовому
засіданні і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
повному, всебічному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Як зазначено
у ст.334 КПК України, мотивувальна частина виправдувального вироку повинна
містити формулювання обвинувачення, яке було пред'явлено підсудному та визнане
судом недоведеним, а також підстави для виправдання підсудного з зазначенням
мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Суд, виправдовуючи ОСОБА_1. за ч.2 ст.307 КК України за
епізодами збуту наркотичних засобів ОСОБА_2, вважає, що достатніх доказів вини
підсудного у вчиненні цього злочину не здобуто. На думку суду, при проведенні
оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_1. особою під псевдонімом
ОСОБА_2, було порушено порядок проведення такого оперативного заходу, оскільки
на підставі однієї постанови про проведення оперативної закупівлі наркотичних
засобів, цією особою двічі проводилась їх оперативна закупка - 31 липня та 4
серпня 2006 р., крім того в матеріалах справи відсутні дані про те, що кошти на
проведення оперативної закупки наркотичних засобів видавались з фінансового
відділу УМВС. Як вказано у вироку суду, “зазначенні обставини викликають у суду
певні сумніви в законності проведення оперативної закупівлі”. Оцінюючи
показання свідка ОСОБА_2, суд обмежився лише висновком про те, що він не давав
письмової згоди на участь в цих діях, а тому вважає, що оперативні закупки
проведенні без законних підстав.

Однак з висновком суду про те, що
оперативна закупка була проведена з порушенням вимог Закону України “Про
оперативно-розшукову діяльність” від 18 лютого 1992 року, погодитись не можна.
Такий висновок суд зробив на підставі того, що в матеріалах кримінальної справи
відсутні документи про згоду особи на участь в оперативній діяльності, її
фінансування. Однак суд не врахував, що відповідно до Інструкції “Про порядок
проведення оперативної закупки і контрольованих постачань предметів, товарів та
які заборонені до обігу, у фізичних та юридичних осіб незалежно від форми
власності” від 30 листопада 2002 року, письмова згода особи (з повними
анкетними даними), яка проводить оперативну закупку, знаходиться в матеріалах
оперативно-розшукової справи. Відповідно до Закону України “Про державну
таємницю” від 21 січня 1994 року засоби, зміст, фінансування, форми, методи і
результати оперативно-розшукової діяльності; дані про осіб, які співпрацюють
або раніше співпрацювали з органами, що проводять таку діяльність, віднесено до
державної таємниці і не можуть бути розголошені, тому матеріали
оперативно-розшукової справи не можуть знаходитись в матеріалах кримінальної
справи.

Крім того, суд, вважаючи недоведеною
винуватість ОСОБА_1. у незаконному збуті наркотичних засобів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, також не дав належної оцінки зібраним у справі доказам.

Обгрунтовуючи свій висновок по епізоду збуту наркотичного засобу ОСОБА_4,
суд послався лише на його показання в судовому засідання, в яких він
категорично заперечив той факт, що ОСОБА_1 пригощав його наркотичними засобами.
Іншим доказам, в тому числі і показанням
ОСОБА_4 на досудовому слідстві, суд не дав ніякої оцінки та не навів
доводів, чому ці докази відхилив.

Обгрунтовуючи висновок про недоведеність винності ОСОБА_1 по епізоду збуту наркотичного засобу ОСОБА_3,
суд послався лише на його показання в судовому засіданні про те, що на початку
червня 2006 року він приходив до ОСОБА_1 і той виносив йому паперовий згорток,
в якому знаходилась подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору,
схожа на висушену коноплю, він її курив, але впевненості у тому, що це була
конопля у нього немає.

Іншим доказам по справі, а саме:
показанням ОСОБА_3 на досудовому слідстві про те, що ОСОБА_1 давав йому паперовий
згорток, в якому знаходилась подрібнена речовина рослинного походження, схожа
на висушену коноплю і він курив її на території нежилого домоволодіння; даним,
встановленим під час огляду території цього домоволодіння, в ході якого було
виявлено декілька недопалків цигарок (а.с.145-149) і в одному з них, за
висновком судово-хімічної експертизи (а.с.161-163), виявлено особливо
небезпечний наркотичний засіб - канабіс, суд взагалі не дав будь-якої оцінки і
не зазначив, з яких причин відкидає ці докази.

Щодо показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили факт виявлення
недопалків цигарок та території нежилого домоволодіння, то суд зазначив у
вироку, що не може прийняти такі докази в обґрунтування вини підсудного у збуті
наркотичних засобів ОСОБА_3, оскільки вказаний будинок є незареєстрованим,
нежилим, нікому не належить, земельна ділянка біля цього будинку в користуванні
мешканців селища не перебуває. Однак, яким чином обставини належності будь-кому
будинку чи земельної ділянки спростовують показання ОСОБА_1. про те, що він
давав висушену коноплю ОСОБА_3, а ОСОБА_3 підтвердив, що він її отримав, курив
цигарки з коноплею на території нежилого домоволодіння і там було виявлено
недопалок цигарки з наркотичним засобом, суд у вироку не зазначив.

Тобто, обґрунтовуючи свої висновки про
виправдання ОСОБА_1. за ч.2 ст.307 КК України, суд вибірково навів у вироку
лише частину доказів. При цьому, суд не
сформулював висновків про те, що наведенні докази є недопустимими або не
стосуються предмету доказування у даній справі і тому не враховуються при
вирішенні питання щодо доведеності винності ОСОБА_1. та відкинуті судом. Так
само у вироку суду не зазначено, чому судом не взято до уваги і не дана оцінка
іншим доказам обвинувачення, що є у матеріалах справи.

Такі порушення вимог кримінально-процесуального закону є істотними,
оскільки ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку щодо ОСОБА_1.
На незаконність постановленого щодо ОСОБА_1. вироку через істотні порушення
кримінального та кримінально-процесуального закону вказував прокурор у своїй
апеляції, однак ці порушення не були усунуті при апеляційному розгляді справи
і, всупереч вимогам ст.377
КПК України, в ухвалі апеляційного суду не зазначені підстави, через які
апеляцію прокурора визнано необґрунтованою.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постановленні відносно ОСОБА_1
рішення є незаконними та необґрунтованими і такими, що підлягають скасуванню з
направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляді необхідно вжити передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного
розгляду всіх обставин справи, у встановленому законом порядку дослідити всі
докази у справі, дати їм належну оцінку, в залежності від встановленого, прийняти
законне та обґрунтоване рішення щодо винності ОСОБА_1 та кваліфікації його дій.
У разі визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні злочину, обрати йому покарання,
яке б відповідало вимогам ст.65 КК України.

Керуючись ст.ст.394 - 396 КПК України, колегія суддів,

У Х В А
Л И Л А:

касаційне подання заступника прокурора
Херсонської області задовольнити.

Вирок Нижньосірогозького районного суду
Херсонської області від 05 грудня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Херсонської області від 20 березня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд до Нижньосірогозького районного суду
Херсонської областім.

С У Д Д
І :

Федченко О.С. Таран Т.С. Вус С.М.