Апеляційний суд Кіровоградської області
_______________________________________________________________________________________
Справа - № 11-а-649 2008р. Головуючий у
суді І інстанції - Кропліс Л.В.
ст.286 ч.1 КК України
Доповідач у суді ІІ інстанції - Олексієнко І.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 вересня 2008 року. Колегія суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у
складі:

Головуючого - судді Медведенка Ю.С.,

суддів - Олексієнко І.С.,
Поступайло Н.І.,

за участю прокурора
- Замороз О.Р.,

захисника-адвоката - ОСОБА_1

представника
цивільного відповідача - Дєткова А.А.,

потерпілого - ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за апеляціями помічника прокурора Ленінського
району м. Кіровограда та засудженого ОСОБА_3. на вирок Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 28 березня 2008 року, яким:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець м. Кіровограда, українець, громадянин України, освіта середня,
неодружений, не працюючий, що проживає АДРЕСА_1 раніше не судимий,

засуджений за ст.286 ч.1 КК України на 2 роки обмеження волі з
позбавленням права
керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України
звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий
строк на 1 рік. Відповідно до ст.76 КК України, зобов'язано не виїжджати за
межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи, повідомляти про зміну місця проживання.

Стягнуто
з засудженого ОСОБА_3. на користь потерпілого ОСОБА_2 відшкодування
матеріальної шкоди 445 грн. 52 коп., моральної шкоди 2000 грн., всього 2445
грн. 52 коп.

Суд визнав винним ОСОБА_3. в тому, що він 09.09.2007 року
близько 11 год. керував автомобілем НОМЕР_1, яким володіють батьки засудженого
ОСОБА_4 та ОСОБА_5. на підставі доручення на право володіння, експлуатації
транспортного засобу від 19.05.2007 року. Рухаючись по вул. Кропивницького
побачив попереду потерпілого з
велосипедом, який рухався в попутному напрямку на узбіччі дороги, маючи намір
його обігнати, не впевнився в безпеці руху, почав обгін не ввімкнувши сигналу
повороту, побачивши, що в цей час його обганяє інший автомобіль, почав
гальмувати, недотримавши безпечного інтервалу, допустив наїзд на пішохода
ОСОБА_2, який стояв з велосипедом праворуч на узбіччі дороги по ходу руху
автомобіля. Порушивши вимоги п.2.3 “б”, п.п.10.1, 10.3, 13.1 Правил дорожнього
руху України, засуджений вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої
потерпілий ОСОБА_2отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В апеляціях на цей вирок:

- помічник прокурора просить вирок суду скасувати в
зв'язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого
злочину і особі засудженого, внаслідок м'якості через необґрунтоване
застосування ст.75 КК України. В подальшому прокурор доповнив свою апеляцію та просив вирок суду скасувати
у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а саме
ст.ст.333, 334, 335 КПК України, а справу направити на новий судовий розгляд;

- засуджений ОСОБА_3. просить вирок суду скасувати, а
справу направити на додаткове розслідування, оскільки районним судом порушено
вимоги ст.ст. 333, 334 КПК України, що
виразилось у недостатності з'ясування даних про учасників процесу, а саме, щодо
зміни прокурора та даних про засудженого. Останній своєї вини у вчиненому
злочині не визнає та вважає необ'єктивним розгляд справи, посилаючись на те, що
ним не здійснювався обгін, а виконано випередження, яке не потребує увімкнення
повороту. В даному випадку, порушення вимог Правил дорожнього руху України, а
саме п. п. 4.1-4.2, мало місце з боку потерпілого, що судом залишено поза
увагою. Крім того, докази зібрані по справі при проведенні досудового слідства
вивчено однобічно та неповно, цивільний позов задоволено частково без належного
мотивування прийнятого рішення, а також вирок суду вручено через 4 доби після
проголошення, в той час, як відповідно до вимог ст. 344 КПК України для його
вручення передбачений триденний термін.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора та пояснення засудженого ОСОБА_3. і його захисника
разом з представником цивільного відповідача, які підтримали відповідні свої апеляції і доповнення до них,
а також пояснення потерпілого, який не підтримав доводи апеляцій, вивчивши матеріали
справи та зваживши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції
прокурора та засудженого не підлягають задоволенню, за таких підстав.

Як
встановлено матеріалами справи, досудове слідство по ній проведено з
дотриманням вимог ст.22 КПК України. Викладені у вироку висновки про винність
ОСОБА_3. у вчинені злочину, за який він засуджений, відповідають фактичним
обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та
викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну, повну та об'єктивну
оцінку, вірно кваліфікувавши дії засудженого за ст.286 ч.2 КК України.

Засуджений
на досудовому слідстві вину у вчиненні злочину визнав, пояснивши, що рухаючись
по вул. Кропивницького, бачив попереду пішохода з велосипедом, приблизно за
15 м до нього мав намір обігнати, але
побачивши у заднє дзеркало автомобіль, що рухався позаду та розпочав обгін, він
почав гальмувати, однак уникнути зіткнення з велосипедистом не міг. Після
зіткнення доставив потерпілого до лікарні. В судовому засіданні заперечив свою
вину у вчиненні ДТП, пояснюючи тим, що потерпілий рухався по проїжджій частині
з порушенням Правил дорожнього руху України (далі - Правила), тому засуджений
не міг вчасно зменшити швидкість,
вважає, що зіткнення відбулося з вини потерпілого. Щодо цивільного позову
зазначив, що надавав матеріальну допомогу під час лікування, тому не згодний з
цивільним позовом.

Потерпілий
пояснив, що рухаючись по дорозі, перевозив на велосипеді газовий балон, коли
він зупинився, щоб поправити балон на велосипеді, при цьому відстань до бордюру
була не більше 30 см, сам же він стояв
зліва біля велосипеда, відчув удар ззаду, від якого упав на капот автомобіля, а
потім на асфальт. Від удару він отримав тілесні ушкодження, перебував у лікарні
з 09.09.2007 року по 25.09.2007 року. Вказує, що йому заподіяно матеріальну та
моральну шкоду, а тому просить стягнути з засудженого в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 3540,27 грн. та моральної - 5000 грн.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_6. пояснив, що він разом з ОСОБА_2. перевозив
газовий балон. На перехресті вулиці Кропивницького та пров. Водяного вони
зупинилися, щоб поправити балон. ОСОБА_6. тримав руль велосипеда і стояв справа
від нього на бордюрному камені, а ОСОБА_2 був праворуч від велосипеда на
відстані близько 30 см. від бордюру.
ОСОБА_6. побачив, що до них наближається автомобіль, при цьому водій не дивився
на дорогу в їхній бік. Він почав кричати водію автомобіля, який почав
гальмувати, однак відстань до автомобіля була незначною, тому відбулося
зіткнення, удар прийшовся на велосипед та ОСОБА_2

Свідок
ОСОБА_4 пояснила, що вона перебувала у машині разом із ОСОБА_3, який є її
сином. Рухаючись по вул. Кропивницького, вона бачила попереду двох пішоходів,
які котили велосипед з балоном. Вона звернула увагу на автомобіль, який їх
обганяв, потім син почав гальмувати і відчула удар. Вийшовши з автомобіля,
побачила, що збили пішохода з велосипедом. Потім вона разом з сином допомагала
в лікуванні потерпілого, купували ліки, ходили до лікарні.

Крім
показів потерпілого та свідків, вина ОСОБА_3. підтверджується іншими доказами
зібраними по даній справі, а саме:

-
протоколом огляду місця події від 09.09.2007 року, яким оглянуто проїжджу
частину і встановлено місце розташування транспортного засобу та потерпілого
(а.с.4-11);

-
висновком судової авто-технічної експертизи №1689/18 від 09.10.2007 року, в
якому зазначено, що водій автомобіля НОМЕР_1 при дотриманні вимог правил
дорожнього руху мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода (а.с.30);

-
висновком судово-медичної експертизи про наявність у потерпілого ОСОБА_2
тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості (а.с.35-36);

-
протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_3., де він пояснив, що бачив пішоходів з
балоном, мав намір їх обганяти, однак не встиг вчасно здійснити маневр, тому
застосував гальмування, але не уник зіткнення (а.с.20).

Оцінивши
та дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, колегія суддів вважає,
що вина засудженого ОСОБА_3. доказана повністю, а дії останнього за ч. 1 ст.
286 КК України кваліфіковані вірно, як порушення правил безпеки дорожнього руху
особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої
тяжкості тілесні ушкодження.

Доводи
щодо порушення вимог ст.ст. 333-335 КПК України, якими обґрунтовують вимоги
своїх апеляцій прокурор та засуджений не є підставою для скасування вироку
районного суду, оскільки суддею, який розглядав дану справу винесено постанову
в порядку ст. 411 КПК України та здійснено відповідні уточнення щодо помилки
допущеної у вироку при зазначенні по-батькові засудженого. Крім того, при
апеляційному розгляді справи колегією судді проведено уточнення даних обставин
та встановлено, що мала місце механічна помилка і що засуджений є ОСОБА_3, який
скоїв дане ДТП. Доводи апеляції засудженого про відсутність його вини у
вчиненні даного злочину та порушення потерпілим Правил спростовуються
вищевикладеними доказами зібраними по справі, які районним судом проаналізовано
у сукупності. Щодо інших доводів, які викладені в апеляції засудженого, а саме,
стосовно невчасного вручення копії вироку та не врахування районним судом
пом'якшуючих покарання обставин, то вони є необґрунтованими. Так, порушення
триденного строку на вручення копії вироку не є підставою для його скасування,
а пом'якшуючі покарання обставини, наведені засудженим не можна вважати такими,
оскільки активне сприяння розкриттю злочинну відсутнє, та як засуджений в
судовому засіданні вину не визнав, відшкодування завданих збитків належним
чином не підтверджено, вчинення злочину в наслідок збігу тяжких обставин, під
впливом примусу та неправомірних дій потерпілого, а також перевищення меж
крайньої необхідності спростовуються матеріалами справи.

Потерпілим
по справі заявлено цивільний позов на відшкодування матеріальної шкоди на суму
3540,27 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, в судовому засіданні потерпілий
зазначив, що після лікування він потребував посиленого харчування за вказівкою
лікаря, а тому ним були витрачені кошти на придбання продуктів, крім того він
поніс витрати пов'язані з придбанням ліків, оплати послуг лікаря, проходження
рентгену тощо. Загалом завдані йому збитки, пов'язані з лікуванням, оцінює на
суму 3293,71 грн. За час лікування він не працював, а тому втратив за цей час
заробітну плату в розмірі 442 грн.74 коп., яка підлягає стягненню із
засудженого. Крім того, потерпілим зазначено в позові про відшкодування
моральної шкоди, яку він оцінює на 5000 грн., оскільки він переніс стрес та
моральні страждання.

Оцінюючи
надані потерпілим докази щодо матеріальних збитків, районний суд правильно
дійшов висновку про часткове задоволення цивільного позову, оскільки потерпілим
не підтверджено належним чином суду заявлених позовних вимог та необхідність за
приписом лікаря у посиленому харчуванні після лікування. Надані чеки, на які
він посилається в позові, свідчать про придбання крім продуктів алкогольних
напоїв, засобів побутової хімії та гігієни, тому вони не можуть бути прийняті
судом як доказ, яким підтверджується вимоги цивільного позову. На придбання
ліків - анальгетиків потерпілим надано лише один чек від 21.09.2007 року на
суму 2,78 грн., який суд прийняв як доказ у справі, оскільки вказана сума
підлягає стягненню з засудженого. Стосовно втрати частини заробітку за час
лікування суд також правильно задовольнив позовні вимоги, оскільки дана сума
підтверджується наданою довідкою про заробітну плату, крім того засудженим не
оспорювалась. Тобто, загалом підлягає стягненню на відшкодування матеріальної
шкоди 445,52 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди судом правильно враховано,
що потерпілий тривалий час лікувався, не працював, йому рекомендовано лікарем
ходити з палицею, що порушило його нормальний життєвий ритм, зазнав стресу,
переніс хвилювання. Враховуючи дані обставини, суд обґрунтовано зазначив, що
розмір моральної шкоди має складати 2 000 грн.

Призначаючи
міру покарання засудженому, суд першої інстанції врахував характер і ступінь
суспільної небезпеки скоєного злочину, який відноситься до злочинів невеликої
тяжкості, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно,
раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, і з урахуванням всіх
обставин справи у відповідності з вимогами ст.65 КК України обґрунтовано
призначив покарання засудженому в межах санкції ст.286 ч.2 КК України, після
чого застосував положення ст. 75 КК України.

На
підставі наведеного та керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції
помічника прокурора Ленінського району м. Кіровограда та засудженого
ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Вирок
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 березня 2008 року стосовно
ОСОБА_3 - залишити без зміни.

Судді:

Ю.С. Медведенко
І.С. Олексієнко Н.І. Поступайло