Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала

І м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_2
секретаря: ОСОБА_4
з участю:
прокурора: ОСОБА_5
адвоката: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 30 травня 2014 року,

якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мартин Панінського району Вороніжської області Російської Федерації,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про її фактичну передачу компетентним органам Російської Федереції. Строк дії ухвали до 29 липня 2014 року.
в с т а н о в и л а:
Згідно ухвали слідчого судді, перший заступник прокурора Житомирської області старший радник юстиції ОСОБА_8 звернувся до суду з вказаним клопотанням, посилаючись на те, що за результатами розгляду запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з України до Російської Федерації для виконання постанови Центрального районного суду
м. Красноярська Російської Федерації від 18.02.2012 р. про взяття під варту ОСОБА_7 Генеральною прокуратурою України проведення екстрадиційної перевірки доручено прокуратурі Житомирської області.У своєму клопотанні заступник прокурора Житомирської області зазначає, що у провадженні правоохоронних органів Російської Федерації перебуває кримінальна справа за обвинуваченням громадянина зазначеної держави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мартин Панінського району Вороніжської області Російської Федерації, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 159 КК Росії (шахрайство, вчинене організованою групою, в особливе великих розмірах).Суд умотивував своє рішення тим, що було доведено наявність достатніх підстав про існування ризику, передбаченого ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави в розмірі двадцяти мінімальних заробітних плат або іншого розміру на розсуд суду. Посилається на те, що судом не було враховано вимоги ст. 183 ч. 1 КПК України, а сам ОСОБА_7 з`являвся на виклик до органу досудового розслідування.

На думку захисника, суд знехтував положеннями ст. 585 КПК України, згідно якої були підстави для задоволення клопотань ОСОБА_7 про застосування до нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, адвоката ОСОБА_6 про застування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді застави, оскільки ОСОБА_7 за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має хвору дружину, яка потребує постійного догляду і допомоги сторонніх осіб. ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки.

Апелянт вважає ухвалу слідчого судді невмотивованою, тому, що суд при винесенні ухвали порушив ст. 7 КПК України. Лише через скрутне матеріальне становище ОСОБА_7 був вимушений поїхати на заробітки у РФ, де оформив російське громадянство. На даний час звернувся до в.о. президента України про набуття українського громадянства.

Слідчим суддею не був були враховані принципи та основоположні засади Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема п. 2 ст. 6 цієї Конвенції, оскільки відносно ОСОБА_7 відсутній обвинувальний вирок, що набрав законної сили, тому, він вважається невинуватим.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 , яка підтримала апеляцію, прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_7 19.05.2014 року СЧ ГСУ ГУВС Красноярського краю оголошено у розшук.

Постановою Центрального районного суду м. Красноярськ Російської Федерації від 18.02.2012 року стосовно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід взяття під варту.

25.04.2014 року о 09 год. 55 хв. в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України співробітниками Радомишльського РВУ МВС України в Житомирській області затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мартин Панінського району Вороніжської області Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 25.04.2014 року стосовно ОСОБА_7 у порядку ст. 583 КПК України застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб, до надходження запиту російської сторони про його видачу.

До Генеральної прокуратури України надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_7 Генеральна прокуратура України відповідно до ст. 587 КПК України доручила прокуратурі Житомирської області. У ході перевірки встановлено, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації, відповідає злочину, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України, і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року. Передбачений ст. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказаний злочин не закінчився. Запити інших держав про видачу ОСОБА_7 не надходили.

За даними Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 29.10.2013 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , був документований паспортом серії НОМЕР_1 , виданим відділом СМ при ГУМВС України в Київській області 12.12.1999 року. Згідно указу Президента України № 500/2013 від 05.09.2013 року громадянин Російської Федерації ОСОБА_7 , 1959 року народження, втратив громадянство України. ОСОБА_7 до органів міграційної служби України з питань набуття громадянства України та статусу біженця, а також особи, яка потребує додаткового захисту, не звертався.

При застосуванні екстрадиційного арешту слідчим суддею були дотримані вимоги ст. 584 КПК України.

Положенням Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 р., а також кримінально процесуальним законодавством України, передбачено утримання під вартою осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої сторони за вчинене правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою з метою подальшої видачі країні, яка вимагає видачу.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 08.10.2004 року «Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з їх екстрадицією» місцеві суди на виконання Європейської конвенції та аналогічних положень інших міжнародних договорів України приймають до свого провадження і розглядають по суті подання прокурорів або погоджені з ними подання органів, котрі виконують запити інших держав про видачу, тимчасовий арешт осіб з метою їх доставки під вартою до компетентного органу держави, що надсилає запит, на термін, встановлений Європейською конвенцією або іншим міжнародним договором.

Компетентні органи України не проголошували остаточне рішення стосовно ОСОБА_7 у зв`язку із правопорушенням, за яке вимагається його видача, та не ухвалювали рішення не порушувати чи припиняти переслідування у зв`язку із цим правопорушенням. Злочин, передбачений ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації, не належить до військових злочинів і не має політичного характеру. Медичних протипоказань для переміщення до Російської Федерації ОСОБА_7 не має.

Виходячи з того, що ОСОБА_7 є громадянином Російської Федерації, раніше не судимий на території України, працює, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем проживання в Україні не зареєстрований, доведено наявність ризику, передбаченого ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України.

Посилання адвоката ОСОБА_6 на можливість застосування іншого запобіжного заходу в зв`язку з сімейними обставинами, характеристиками ОСОБА_7 , наявністю тісних соціальних зв`язків, того, що ОСОБА_7 один раз з`явився на виклик слідчого, після чого його затримали, наявність його бажання набути громадянство України не є підставами для обрання запобіжних заходів, вказаних захисником.

Слідчий суддя, ретельно дослідивши матеріали провадження, дотримуючись норм Конституції України, національного та міжнародного законодавства, правильно прийняв рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи.

Тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 та скасування ухвали слідчого судді.

На підставі наведеного та керуючись п. 2 ст. 29 Конституції України, ст. 16 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» 1957 року, Інструкцією «Про єдиний порядок здійснення міждержавного розшуку осіб на території країн СНД» від 30.01.2002 року, ч. 3 ст. 10 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 422, 584 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 30 травня 2014 року про застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 екстрадиційного арешту без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :