Справа № 11-4142007 р. Головуючий
Доповідач ЗенченкоТ.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2007 року. Колегія суддів судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області в складі:
Головуючого - судді Навозенко Л.С. суддів - Зенченко Т.С., Оседача М.М. з
участю - засудженого ОСОБА_1.

Розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Чернігові кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1. на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської
області від 3 квітня 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

народження, уродженець АДРЕСА_1
Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, мешканець м. Прилуки
Чернігівської області, громадянин України, із середньою -спеціальною
освітою, одружений, пенсіонер, раніше не судимий

засуджений за
ст. 125 ч. 1 КК України до
штрафу в розмірі 510 грн. на
користь держави.

Стягнуто з засудженого
на користь потерпілої ОСОБА_2. 500
грн. у відшкодування моральної шкоди та 100 грн. в рахунок понесених витрат на юридичну допомогу, а
всього 600 грн.

Судом ОСОБА_1.
визнаний винним в тому, що 4
травня 2006 року
близько 19 години 30 хвилин, він знаходячись
на подвір'ї належного ОСОБА_2. дачного будинку № АДРЕСА_2 Прилуцького району на ґрунті неприязних стосунків умисно
наносив їй удари в груди, живіт, по голові, внаслідок чого їй були заподіяні
легкі тілесні ушкодження у вигляді набряку м'яких тканин у тім'яній області
справа, синці в області грудини та лівої кісті.

Не погоджуючись
з вироком суду засуджений ОСОБА_1. подав апеляцію, в якій вказує, що вирок суду
є незаконним та підлягає скасуванню. Доводи

2

апеляції
зводяться до того, що судом була допитана в якості свідка ОСОБА_3, але суд її
покази прийняв за недостовірні, бо її ніхто не бачив і вона не могла вирушити в
пізній час з дому. Проте в дійсності подія мала місце в 19 годин ЗО хвилин 4 травня 2006 року при заході
сонця в 21 год. 40 хвилин, тобто
освітлення було достатнім, щоб без перешкоди побачити події. Суд прийняв до
уваги докази свідків ОСОБА_4. та ОСОБА_5., які бачили цю подію на відстані 150
метрів. Одночасно суд покази свідка ОСОБА_6 визнав недостовірними, хоча даний
свідок перебував поряд в сусідньому будинку. Суд при постановлені вироку
вказав, що потерпіла помилково визнала, що в саду сапою сапувала траву під
яблунею. Таким чином, мали місце суперечності в показах потерпілої. Свідків
ОСОБА_4. і ОСОБА_5. при події 4
травня 2006 року не
було, оскільки вони давали неправдиві покази. Крім того, на попередньому
судовому засіданні свідки ОСОБА_4. та ОСОБА_5. говорили, що не бачили як він
наносив удари потерпілій, а в останньому судовому засіданні зазначені особи
підтвердили, що бачили побиття потерпілої ОСОБА_2. Враховуючи, що свідки давали
суперечливі покази, то суд не мав правових підстав визнати його винним у скоєні
злочину відносно потерпілої ОСОБА_2.. Посилаючись на зазначені обставини,
апелянт просить вирок суду скасувати, а провадження по справі закрити.

В запереченнях
до апеляції засудженого потерпіла ОСОБА_2 просить вирок суду залишити без змін,
а апеляцію засудженого без задоволення, посилаючись на те, що вина ОСОБА_1. в
умисному спричиненні їй тілесних ушкоджень доведена повністю і знаходить своє
підтвердження в матеріалах справи.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав свою апеляцію,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду
про доведеність вини ОСОБА_1. у вчиненні злочину за обставин, встановлених
судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений зібраними у
встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і
детально викладені у вироку суду.

Твердження
засудженого про те, що він не вчиняв злочин, за який засуджений, позбавлені
підстав.

Як видно із
матеріалів кримінальної справи, суд відповідно до вимог
кримінально-процесуального закону дослідив всі докази і давши їм оцінку
обґрунтовано поклав в основу вироку показання потерпілої, свідків, засудженого
та висновки експертиз.

3

Суд дійшов
обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1. у заподіянні легких
тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_2. За цим обвинуваченням суд повно і
всебічно перевірив зібрані у справі докази. У вироку з належною мотивацією
наведено достатньо доказів на підтвердження обвинувачення ОСОБА_1.

Дії засудженого
відповідно до встановлених фактичних обставин правильно кваліфіковані за ч.І
ст. 125 КК
України.

Вирок відповідає
вимогам статей 323, 327,
334 КПК України.

Доводи
засудженого ОСОБА_1. проте, що він потерпілій ОСОБА_2. тілесних ушкоджень не
заподіював спростовуються показами потерпілої та свідків ОСОБА_4. і ОСОБА_5.

Як вбачається з
матеріалів справи, 5 травня 2006 року ОСОБА_2
звернулася із заявою до начальника Прилуцького відділу внутрішніх справ з
проханням видати направлення в судово-медичну експертизу для визначення ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень посилаючись на те, що 4 травня 2006 року о 19 годині 30 хвилин до неї у
двір зайшов сусід ОСОБА_1. та побив її (а. с. 13).

На підставі
направлення чергового Прилуцького МРВ УМВС ОСОБА_2 була оглянута
судово-медичним експертом і згідно акту № НОМЕР_1 у неї мав місце набр'як
м'яких тканин в тім'яній області справа, синці в області лівої кисті та
грудини. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, по
давності можуть відповідати 4 травня 2006 року і відносяться до категорії
легких тілесних ушкоджень. Згідно постанови старшого дільничного від 12 травня 2006 року в порушенні
кримінальної справи за ст. 296
у відношенні ОСОБА_1. відмовлено.

22 червня 2006
року ОСОБА_2 в порядку ст. 27
КПК України звернулася до суду про притягнення ОСОБА_1. до кримінальної
відповідальності за ст. 125
ч.І КК України, вказуючи на ті обставини, що і в заяві адресованої на ім'я
начальника Прилуцького відділу УМВС.

Пояснення
потерпіла про спричинення їй тілесних ушкоджень сусідом ОСОБА_1. давала
послідовно. На всіх попередніх судових засіданнях вона викривала ОСОБА_1 у
заподіянні їй тілесних ушкоджень, саме 4
травня 2006 року.

Засуджений
ОСОБА_1. категорично заперечував, що 4
травня 2006 року
побив ОСОБА_2. вказуючи, що зробив їй лише зауваження з приводу пліток,
тілесних ушкоджень їй не наносив, хоча пояснити їхнє походження ніяким чином не
зміг.

4

Висновок
судово-медичної експертизи №
НОМЕР_2 (а. с.
76) не виключає отримання потерпілою тілесних ушкоджень як внаслідок нанесення
їй ударів, так і внаслідок виривання в неї сапи.

Допитаний в
судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_7. підтвердив, що у потерпілої Паршеннікової малися легкі
тілесні ушкодження, які могли бути заподіянні їй 4 травня 2006
року.

Свідки ОСОБА_4.
та ОСОБА_5. були судом ретельно допитані в ході судового засіданні та
підтвердили, що 4 травня 2006 року у вечірній
час вони перебували у себе на дачній дільниці та почули крики сусідки ОСОБА_2.
про допомогу, коли вони підбігли до паркану, то побачили, як ОСОБА_1. бив рукою
ОСОБА_2 в живіт та по голові, при цьому остання відмахувалася від нього рукою.

Колегія суддів
не може погодитися з доводами апелянта, що свідки ОСОБА_4. та ОСОБА_5. постійно
змінюють свої покази. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, свідки
ОСОБА_4. та ОСОБА_5. в попередніх судових засіданнях підтверджують причетність
засудженого ОСОБА_1. до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_2. ( а.
с. 78, 98).

Не можуть
братися до уваги доводи засудженого, що суд у вироку не зазначив мотиви з яких
він відкидає одні докази і надає перевагу іншим. Як вбачається з вироку, в
мотивувальній частині зазначено мотиви з яких суд відкинув покази свідків
ОСОБА_8 та ОСОБА_3. та надав перевагу показам свідків ОСОБА_4. та ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_9.
підтвердив, що між засудженим та потерпілою був конфлікт, проте чи наносив
удари ОСОБА_1. він не бачив, даним показам суд дав належну оцінку.

Твердження
засудженого про його непричетність до заподіяння тілесних ушкоджень, суд
обґрунтовано визнав як спосіб захисту.

Аналіз приведених
доказів взятих в їх сукупності, дав підстави суду зробити правильний висновок
про винність ОСОБА_1. в заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій
ОСОБА_2.

При призначенні
ОСОБА_1. покарання, суд в повній мірі врахував ступінь суспільної небезпечності
вчиненого злочину, дані про його особу, а також пом'якшуючі покарання
засудженому обставини, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

5

Істотних
порушень вимог кримінально-процесуального
закону, які тягнуть скасування вироку, перевіркою матеріалів справи не
встановлено.

Керуючись ст.ст.
365, 366, 379 КПК
України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1. залишити без задоволення, а вирок Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області від 3 квітня 2007
року щодо ОСОБА_1 - без
зміни.