Справа № 751/5893/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/622/2015
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2015 року щодо вирішення питання, пов`язаного з її умовно-достроковим звільненням від відбування покарання.

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 , представника ЧВК №44 ОСОБА_8 , засудженої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджена ОСОБА_6 звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова із клопотанням, в якому просить про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки вона відбула 2/3 частини строку покарання.

За результатами розгляду справи було відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про застосування відносно неї умовно-дострокового звільнення. Своє рішення суд мотивував тим, що засуджена сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, неодноразово судима за однорідні злочини, раніше звільнялась із застосуванням Закону України Про амністію та умовно-достроково, але належних висновків для себе не зробила та продовжувала вчиняти нові злочини.

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга від засудженої ОСОБА_6 , в якій вона просить скасувати ухвалу суду, застосувавши до неї ст. 81 КК України та пом`якшити її покарання. Зазначає, що по прибуттю до установи Чернігівської виправної колонії №44 була розподілена до відділення № 6 бригади №61, але у зв`язку з тяжким захворюванням та інвалідністю 2 групи до праці не залучалася, оскільки сама не може пересуватись та обслуговувати себе.

Заслухавши доповідача, засуджену, яка наполягала на задоволенні скарги з вказаних в ній підстав, прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги засудженої, представника виправної установи яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали особовї справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно частини 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2014 року ОСОБА_6 засуджена за ч. 2 ст. 307 КК України та на підставі ст. ст. 69,71 КК України їй призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна. Покарання призначено за сукупністю вироків, оскільки 06.02.2013 року вона була засуджена Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки та вчинила новий злочин в період іспитового строку.

Основним критерієм умовно-дострокового звільнення відповідно до ст.81 КК України є те, що особа, яка відбуває покарання своєю сумлінною поведінкою та працею довела своє виправлення. При цьому поведінка засудженого береться за весь період часу його відбування покарання, а не лише за час, що передує умовно-достроковому звільненню.

Місцевий суд, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженої спільно із спостережною комісією НВК № 65, послався на те, що ОСОБА_6 не стає на шлях виправлення, сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення, неодноразово судима за однорідні злочини, раніше звільнялась із застосуванням Закону України Про амністію та умовно-достроково, але належних висновків для себе не зробила та продовжувала вчиняти нові злочини, визнавши, таким чином, цю інформацію як дані, які негативно характеризують засуджену, що і стало обгрунтованою, на думку суду, підставою для відмови у задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженої як такої, що не стала на шлях виправлення.

При цьому, будь-яких даних, які б негативно характеризували засуджену за період відбування покарання, у матеріалах справи немає, з чим фактично погодився і сам суд, зазначивши в ухвалі, що остання в період перебування в СІЗО за характером особа спокійна, врівноважена, у колективі засуджених намагається стосунки будувати правильно, спілкується з вузьким колом засуджених, стягнень та заохочень не оголошувалось, провину у скоєному злочині визнає та розкаюється.

Таким чином, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 щодо її умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за безпідставністю.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи клопотання про те, що засуджена ОСОБА_6 у зв`язку з тяжким захворюванням та інвалідністю 2 групи до праці не залучалася, оскільки сама не може пересуватись та обслуговувати себе, умов відбування покарання не порушувала, стягнень та заохочень не має, що підтверджується дослідженими в засіданні апеляційного суду матеріалами особової справи, мету призначеного їй покарання досягнуто, та приходить до висновку про наявність переконливих підстав для задоволення її апеляційної скарги, скасування ухвали суду та прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення засудженої від подальшого відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 409 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2015 року щодо вирішення питання, пов`язаного з умовно-достроковим звільненням від відбування покарання ОСОБА_6 скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на 5 місяців 9 днів, від відбування покарання у виді позбавлення волі, яке вона відбуває згідно вироків Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2014 року та від 06 лютого 2013 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4