Справа № 461/3675/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2015 року Галицький районний суд міста Львова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0004218 від 17 грудня 2014 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, який народився в м. Берестечко Горохівського району Волинської області, одруженого, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368-3, ч. 1 ст. 366 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно з висунутим обвинуваченням, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді голови товариства по будівництву та експлуатації автомобільних гаражів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (далі товариство), яке знаходиться та здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , будучі службовою особою приватного права, наділеною адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, керуючись корисливим мотивом, діючи у власних інтересах, отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_6 за вчинення дій, пов`язаних зі сприянням останньому у вступі до товариства для отримання гаражу.
Так, 09 грудня 2014 року приблизно об 11 год. 00 хв., перебуваючи на вул. Героїв Майдану, 18 у м. Львові, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 частину обумовлених коштів за вчинення дій, пов`язаних зі сприянням останньому у вступі до товариства, у сумі 200 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 09 грудня 2014 року, становило 3114 грн.
В подальшому, 05 січня 2015 року приблизно о 15 год. 00 хв., перебуваючи на вул. Героїв Майдану, 30 у м. Львові, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 остаточну суму обумовлених коштів у сумі 1000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 05 січня 2015 року становило 15760 грн. В той же час, ОСОБА_4 надав ОСОБА_6 підроблену довідку про те, що останній є членом товариства з 21 січня 2006 року, та на правах члена товариства є власником гаражного приміщення № НОМЕР_1 .
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 368-3 КК України, як одержання службовою особою юридичної особи приватного права неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду.
Крім того, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді голови по будівництву та експлуатації автомобільних гаражів « ІНФОРМАЦІЯ_2 », будучі службовою особою приватного права, наділеною адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, у період з 11 грудня 2014 року по 05 січня 2015 року, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виготовив (підробив) довідку про те, що ОСОБА_6 є членом товариства з 21 січня 2006 року, та на правах члена товариства є власником гаражного приміщення № НОМЕР_1 . Хоча насправді членом вказаного товариства ОСОБА_6 ніколи не був, та у власності гаражного приміщення № НОМЕР_1 не мав. Вказану довідку ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 05 січня 2015 року за грошову винагороду у сумі 1200 доларів США.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК України, як складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.
27 березня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Шевченківського району м. Львова ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 368-3, ч. 1 ст. 366 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Також, сторонами угоди визначено узгоджені ними покарання, які ОСОБА_4 має понести за вчинені кримінальні правопорушення (злочині), а саме:
- за ч. 3 ст. 368-3 КК України, у виді штрафу у розмірі 10200 грн. та позбавленні права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на два роки, без спеціальної конфіскації;
- за ч. 1 ст. 366 КК України, у виді штрафу у розмірі 1700 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на три роки;
- на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на три роки.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368-3, ч. 1 ст. 366 КК України, за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті.
Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368-3, ч. 1 ст. 366 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження під час підготовчого судового засідання.
Злочини, передбачені ч. 3 ст. 368-3, ч. 1 ст. 366 КК України, згідно із ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, від яких немає потерпілих.
Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкістю висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
Речові докази по справі відсутні.
Відповідно до ст. 124 КПК України зі ОСОБА_4 на користь держави підлягає стягненню вартість проведення технічної експертизи документів № 6/93 від 02 березня 2015 року у сумі 613 грн. 80 коп.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 27 березня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Шевченківського району м. Львова ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368-3, ч. 1 ст. 366 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 3 ст. 368-3 КК України, у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. та позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, строком на 02 (два) роки, без спеціальної конфіскації;
- за ч. 1 ст. 366 КК України, у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. та позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, строком на 03 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. та позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, строком на 03 (три) роки
Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави в особі НДЕКЦ ГУМВС України у Львівській області у відшкодування вартості проведення технічної експертизи документів № 6/93 від 02 березня 2015 року суму 613 (шістсот тринадцять) грн. 80 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Суддя ОСОБА_1