№ 5 - 2568 ск 15
постанова

15 травня 2015 рокум. Київ
Суддя судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_5, розглянувши касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року щодо ОСОБА_4,

встановила:

У касаційній скарзі представник потерпілої порушив питання про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку.

В силу ч. 2 ст. 387 КПК 1960 року зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 цього Кодексу.

Проте касаційна скарга ОСОБА_3 зазначеним вимогам кримінально-процесуального закону не відповідає.

Згідно ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підставами для скасування або зміни судового рішення касаційним судом є лише істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону (ст. 370 КПК 1960 року), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК 1960 року) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого (ст. 372 КПК 1960 року).

Отже, посилаючись у скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для їх зміни або скасування відповідно до положень ст. 398 КПК 1960 року, та належним чином обґрунтувати свої доводи.

Разом з тим, посилаючись у касаційній скарзі на неправильне застосування судом апеляційної інстанції кримінального закону, представник потерпілої не вказав у чому конкретно, виходячи зі змісту ст. 371 КПК 1960 року, полягає таке порушення при розгляді справи судом апеляційної інстанції та належним чином не обґрунтував своїх доводів у цій частині.

Натомість він вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що згідно ст. 398 КПК 1960 року не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 383 КПК 1960 року ухвали апеляційного суду, постановлені щодо судових рішень першої інстанції, можуть бути перевірені у касаційному порядку, крім випадків, коли апеляційною інстанцією рішення суду першої інстанції скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, апеляційний суд у ній прийняв рішення щодо вироку і постанови суду першої інстанції. При цьому, за результатами апеляційного розгляду вирок змінено, а постанову - скасовано з направленням справи у цій частині на новий судовий розгляд.

Таким чином, виходячи з вимог ч. 2 ст. 383 КПК 1960 року, ухвала апеляційного суду може бути перевірена у касаційному порядку лише в частині зміни вироку суду першої інстанції.

Незважаючи на це, у касаційній скарзі представник потерпілої просить скасувати вказану ухвалу вцілому.

Згідно з ч. 2 ст. 388 КПК України 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ст. 350, ч. 2 ст. 383, ст. 384, ч. 2 ст. 386, ч. 1 ст. 398 цього Кодексу не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Таким чином, лише за умови усунення скаржником зазначених недоліків та повторного звернення зі скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови, справа може бути витребувана для перевірки у касаційній інстанції.

При повторному зверненні представнику потерпілої необхідно надати підтвердження того, що відповідний строк ним не пропущено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 387, 388 КПК 1960 року, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити представнику потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_4 для перевірки у касаційному порядку.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5