йСправа № 304/884/15-к Провадження № 1-кп/304/95/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2015 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000398 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, одруженої, має на утриманні 2 неповнолітніх та 7 малолітніх дітей, тимчасово непрацюючої, українки, громадянки України, раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 1, ст. 358 ч. ч. 1, 4 КК України, -

з участю сторін кримінального

провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника управління соціального захисту населення Перечинської РДА ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що вона 21 січня 2014 року, з метою незаконного збагачення, шляхом подання заяви від 21 січня 2014 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг», форма якої затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №96 від 22 лютого 2012 року, що містили неправдиві відомості, як на підставу для нарахування соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, приховала інформацію при перевірці її соціальними працівниками про те, що її чоловік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент подання заяви, а саме 21 січня 2014 року, працевлаштований підсобним працівником на сезонні роботи в ФГ «Тріумф», хоча фактично їй було відомо, що такого наказом №4 від 08 січня 2014 року було звільнено з роботи у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Таким чином, в період з 21 січня 2014 року по 30 червня 2014 року ОСОБА_3 в порушенням Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24 лютого 2003 року, незаконно отримала соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, чим спричинила державі в особі управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації матеріальні збитки на загальну суму 56392,56 грн.

Також ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що вона, знаходячись в приміщенні управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, за допомогою невстановленої особи, яку попросила заповнити заяву, внесла неправдиві відомості до заяви №182 від 21 січня 2014 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг», форма якої затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №96 від 22 лютого 2012 року, а саме про те, що її чоловік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент подання заяви, тобто 21 січня 2014 року, працевлаштований підсобним працівником на сезонні роботи в ФГ «Тріумф», хоча фактично їй було відомо, що такого наказом №4 від 08 січня 2014 року було звільнено з роботи у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Крім цього, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що вона, знаходячись в приміщенні управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, подала завідомо підроблену заяву № 183 від 21 січня 2014 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг», форма якої затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №96 від 22 лютого 2012 року, в якій невстановленою особою на прохання ОСОБА_3 , були внесені неправдиві відомості про те, що її чоловік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент подання заяви, тобто 21 січня 2014 року, працевлаштований підсобним працівником на сезонні роботи в ФГ «Тріумф», хоча фактично їй було відомо, що такого наказом №4 від 08 січня 2014 року було звільнено з роботи у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Кримінальна відповідальність за дані кримінальні правопорушення передбачена ст. 190 ч. 1, ст. 358 ч. ч. 1, 4 КК України.

30 червня 2015 року в м. Перечин між обвинуваченою ОСОБА_3 та прокурором прокуратури Перечинського району ОСОБА_4 досягнуто та укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України. Згідно даної угоди ОСОБА_3 визнає свою вину у скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушень за ст. 190 ч. 1, ст. 358 ч. ч. 1, 4 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 190 ч. 1, ст. 358 ч. ч. 1, 4 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також остаточного покарання, яке має понести обвинувачена, тобто за ст. 190 ч. 1 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ст. 358 ч. 1 КК України у вигляді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ст. 358 ч. 4 КК України у вигляді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з поглиненням на підставі ст. 70 ч. 1 КК України менш суворого покарання більш суворим та призначенням остаточно до відбуття покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. 00 коп. Також сторони визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, щиро розкаялася. Також ствердила, що угоду вона укладала добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Просить затвердити зазначену угоду.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити зазначену угоду, оскільки така відповідає вимогам закону, її було укладено добровільно, а вказана у ній міра покарання узгоджена та визначена відповідно до положень ст. 190 ч. 1, ст. 358 ч. ч. 1, 4 КК України.

Представник управління соціального захисту населення Перечинської РДА ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні не заперечила проти затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченою ОСОБА_3 та прокурором прокуратури Перечинського району.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 1, ст. 358 ч. ч. 1, 4 КК України, які згідно ст. 12 цього Кодексу є злочинами невеликої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ст. 190 ч. 1, ст. 358 ч. ч. 1, 4 КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення та вид покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що дана угода про визнання винуватості відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди узгоджуються з вимогами вказаного Закону, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в ході досудового розслідування не обирався.

Речових доказів та судових витрат у даному кримінальному провадженні немає, цивільний позов не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 475 КПК України, с у д, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченою ОСОБА_3 та прокурором прокуратури Перечинського району ОСОБА_4 , укладену 30 червня 2015 року.

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ст. 190 ч. 1, ст. 358 ч. ч. 1, 4 КК України і призначити:

- за ст. 190 ч. 1 КК України штраф у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.;

- за ст. 358 ч. 1 КК України штраф у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.;

- за ст. 358 ч. 4 КК України штраф у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст.376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1