Справа №636/408/15-к
Провадження №1-кп/636/132/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2015 року Чугуївський міський суд Харьківскої області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю військового прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Апостолове Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого офіційно на Дніпровській залізниці, проживаючого в АДРЕСА_1 та зареєстрованого в якості жильця в цьому АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
21 серпня 2014 року ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України Про часткову мобілізацію №607/2014 від 21.07.2014 року був призваний районним військовим комісаріатом Дніпропетровської області у лави Збройних Сил України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . За наказом командира в/ч НОМЕР_1 він був зарахований до списків особового складу частини на посаду радіотелефоніста відділення зв`язку мінометної батареї.
В період військової служби на солдата ОСОБА_4 розповсюджувалася дія Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, положення Статуту внутрішній служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, і він повинен був непорушно дотримуватися Військової присяги, Конституції України та її законів, сумлінно і чесно виконувати військові обов`язки та завдання пов`язані із захистом Вітчизни, її незалежності і територіальної цілісності, що є по суті конституційним обов`язком громадянина України.
Солдат ОСОБА_4 в порушення вказаних норм чинного законодавства вирішив стати на злочинний шлях і 15.11.2014 року самовільно залишити місце служби. Реалізуючи свої наміри і діючи навмисно близько о 13 годині в цей день, він без поважних причин і дозволу відповідних командирів та начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 і повернувся до неї лише 04.12.2014 року, використавши отриманий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Цими діями солдат ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад десяти діб, але не більше місяця, тобто скоїв кримінальний злочин передбачений ч.2 ст.407 КК України.
У підготовчому судовому засіданні до обвинувального акту сторонами була надана угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим на стадії призначення підготовчого судового засідання, в якій зазначено сторони, формулювання обвинувачення і його правова кваліфікація із зазначенням статті КК України, істотні для даного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбуття покарання і встановленням іспитового строку та згода сторін на його призначення, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, наслідки не виконання угоди, угода укладена 03.02.2015 року і скріплена підписами прокурора та обвинуваченого, що вони підтвердили у судовому засіданні.
ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні в порядку затвердження угоди про визнання винуватості, свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, повністю визнав свою провину, виказав щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні і виконуючи умови угоди про визнання винуватості підтвердив свою згоду на обрання покарання саме у вигляді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбуття покарання з випробуванням.
Прокурор та обвинувачений не висловили жодних заперечень, щодо встановлених обставин.
У відповідності до положень ч.4 ст.474 КПК України суд в судовому засіданні з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним у скоєнні самовільного залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця і роз`яснив йому: що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника або захищатися самостійно, допитати свідків та надати докази, що свідчать на його користь, наслідки укладання угоди передбачені ст.473 КПК України, вид покарання і він це цілком розуміє.
Досліджена у судовому засіданні угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння, умови угоди не порушують інтереси суспільства чи права, свободи або інтереси сторін і інших осіб, укладена сторонами дійсно добровільно.
На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між сторонами і приймає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч.2 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує умови укладеної угоди і призначає ОСОБА_4 кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.407 КК України із звільненням від покарання і встановленням іспитового строку з обмеженнями в порядку ст.ст.75,76 КК України.
Керуючись ст.ст.373,374,471,474,475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладену між ними 03 лютого 2015 року в місті Харкові.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.407 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2(два) роки.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку в 1 (один) рік, зобов`язавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок може бути оскаржений, з підстав передбачених ст.ст.394,395 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: