Справа № 314/2636/15-к
Провадження № 1-в/314/618/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.07.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника адміністрації колонії ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій облаті (№ 55) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Пологи, Запорізька область, громадянина України, освіта середня, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

1) 31.05.1991 року вироком Пологівського районного суду Запорізької області за ч. 1 ст.206 КК України до 1 року виправних робіт з утриманням 20 % на користь держави.

2) 06.04.1994 року вироком Пологівського районного суду Запорізької області за ст.102 КК України до до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік 6 місяців. Звільнений 24.07.1998 року на підставі Закону України «Про амністію».

3) 19.04.2000 року вироком Пологівського районного суду Запорізької області за ч.2 ст.140, ч.ст.215, ст. 215-1, 42, 43 КК Украни до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Постановою суду від 24.12.2001 року перекваліфіковано ч.1 ст.215 на ч.1 ст.286 КК україни до 2 років позбавлення волі. Звільнений 25.12.2001 року по відбуттю строку покарання.

4) 05.03.2003 року вироком Пологівського районного суду Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Постановою суду від 17.11.2003 року направлений в місця позбавлення волі на 3 роки.

5) 26.01.2004 року Пологівського районного суду Запорізької області за ч.3 ст. 18571 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 17.01.2007 по відбуттю строку покарання.

6) 19.02.2009 року вироком Пологівського районного суду Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 19.08.2011 по відбуттю строку покарання.

По даній справі засуджений: 07.12.2012 року вироком Пологівського районного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186. ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. 22.07.2013 року Апеляційним судом Запорізької області вирок Пологівського районого суду Запорізької області від 07.12.2012 року відмінено, а матеріали кримінальної справи направлені в Пологівський районний суд Запорізької області на новий розгляд.

Знов засуджений 06.12.2013 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

23.04.2014 року Апеляційним судом Запорізької області вирок Пологівського районого суду Запорізької області від 06.12.2013 року відмінено, а матеріали кримінальної справи направлені в Пологівський районний суд Запорізької області на новий розгляд.

Знов засуджений 03.11.2014 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

Початок строку : 22.05.2012 року, кінець строку : 22.05.2016 року,

про умовно дострокове звільнення,

в с т а н о в и в :
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого, який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій облаті (№ 55) ОСОБА_5 надійшло клопотання про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, згідно з вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 03.11.2014 року, відповідно до якого йоговизнано винним у скоєнні злочину, передбаченогоч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 вказане клопотання підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі та звільнити його умовно - достроково від відбування покарання, на строк який залишився.

В судовому засіданні представник адміністрації установи виконання покарань заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 , оскільки останній на шлях виправлення не став.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви засудженого, вважаючи, що підстав для її задоволення немає.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_5 з 05.03.2015 року відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій облаті (№ 55), відбув більше 2/3 частин строку покарання, заохочень та стягнень не має.

Згідно матеріалів вбачається, що засуджений до праці залучався, але працював лише у червні 2015 року, процент виконання норм виробітки у цьому місяці складає 1,2% (що об`єктивно підтверджено довідкою про виконання норми виробітки). Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 навмисно уникає виконання робіт із сомообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Участі в організації виховних заходів, у реалізації програм диференційованого виховного впливу та у роботі самодіяльних організацій, які проводяться в установі не приймає. Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок.

У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не дає підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 , довів своє виправлення та перевиховання, оскільки у відповідно до ч.3 ст.107, ст.118 КВК України, та відповідно до Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, засуджений зобов`язаний бути ввічливим з робітниками установи виконання покарань, примірмо вести себе в установах виконання покарань та сумлінно працювати в місцях та на роботах, котрі визначаються адміністрацією на всьому періоді відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Поведінка ОСОБА_5 , за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , в зв`язку з чим у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання. На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій облаті (№ 55) про умовно дострокове звільнення- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1
14.07.2015