АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/791/280/13 Головуючий в 1 інстанції: Марківський О.В.
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач: Сажинов В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2013 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого - судді Сажинова В.В.

суддів: Жили І.Е., Калініченка І.С.

за участі прокурора Коломійця В.В.

засудженого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією з доповненнями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24 грудня 2012 року, -

встановила:

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Одрадівка Новотроїцького району Херсонської області, громадянина України з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого охоронником ПП „ОСОБА_4", раніше не судимого, що проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,

- за ч. 2 ст. 286 КК України на п'ять років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 п. 4 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком у три роки, та зобов'язано періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Міра запобіжного заходу - підписка по невиїзд.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за злочин, вчинений ним за таких обставин.

ОСОБА_1 26 серпня 2012 року близько 14.00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно несправним автомобілем марки «ВАЗ -2107», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснюючи рух по польовій дорозі, розташованій між автодорогою «Херсон - Нова Каховка - Генічеськ» та с. Олександрівка Новотроїцького району Херсонської області, на 4 кілометрі вказаної дороги з боку с. Олександрівка Новотроїцького району Херсонської області, в порушення п. п. 2.3 б), 2.9 а), 12.1, 31.4 та 31.4.5 г) Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, що склалася, в результаті чого, не справився з керуванням, здійснив виїзд за межі проїзної частини з послідуючим перекиданням автомобіля.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир даного автомобіля ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно висновку судово-медичної експертизи № 21/126/Н від 19.10.2012 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася крововиливами під тверду мозкову оболонку на протязі лівої півкулі головного мозку, забій головного мозку у лівій тім'яній області, крововиливи під м'яку мозкову оболонку на протязі всієї півкулі головного мозку, крововиливи в м'які покриви голови, перелами 6, 7 ребер справа, розрив правої легені, перелому кісток спинки носа, крововиливи у місцях перелому, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від яких ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в реанімаційному відділенні Новотроїцької центральної районної лікарні.

Зазначені наслідки знаходяться у причинному зв'язку з порушеннями з боку водія ОСОБА_1 вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, згідно якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, і п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, згідно якого, водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а також п. 31.4, 31.4.5 г) Правил дорожнього руху України, згідно якого, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: 31.4.5 колеса і шини: г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів.

У своїй апеляції з доповненнями прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції посилається на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та невідповідність призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості. При цьому зазначає, що суд при з'ясуванні обсягу та порядку дослідження доказів погодився з думкою прокурора про необхідність допиту підсудного, потерпілого та дослідження доказів по кримінальній справі. Захист та потерпілий погодилися з таким обсягом дослідження доказів. Проте суд розглянув справу в порядку ч. 3 ст. 299 КПК України, чим істотно порушив кримінально-процесуальний закон. Окрім того, апелянт вказує, що злочин вчинений ОСОБА_1 відповідно до ст. 12 КК України являється тяжким та вчинений ним у стані алкогольного сп'яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання. У зв'язку з чим просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_1, а справу повернути на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляції, вислухавши думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, пояснення засудженого ОСОБА_1, який заперечував проти задоволення апеляції, вислухавши сторони у дебатах та останнє слово засудженого ОСОБА_1, який просив вирок суду залишити без зміни, а апеляцію прокурора без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України (1960 року) суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються. При цьому суд з'ясовує, чи правильно розуміють підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз'яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову у апеляційному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 299 КПК України (1960 року) обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначається постановою судді чи ухвалою суду.

Проте суд першої інстанції зазначені вимоги закону належним чином не виконав.

Як вбачається з протоколу судового засідання головуючий з'ясовуючи думку учасників процесу про обсяг та порядок дослідження доказів, які будуть досліджуватися, з урахуванням думки прокурора та інших учасників процесу, визначив дослідження доказів почати з допиту підсудного, потерпілого та дослідження доказів по кримінальній справі.

Таким чином, суд встановив звичайний порядок дослідження доказів по справі, однак розглянув справу в порядку ч. 3 ст. 299 КПК України, чим істотно порушив вимоги кримінально-процесуального закону.

Окрім того, як обґрунтовано зазначено в апеляції прокурора, вирок суду щодо ОСОБА_1 в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням не можна визнати законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Проте суд першої інстанції зазначені вимоги закону належним чином не виконав.

Так, призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд першої інстанції послався на суспільну небезпеку та наслідки вчиненого, тяжкість злочину, позитивну характеристику підсудного, вчинення ним злочину вперше, його вік, відсутність претензій з боку потерпілого, та обставини, що пом'якшують покарання засудженого, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому, та обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння, і на підставі цього дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_1 без відбування покарання у виді позбавлення волі та прийняв рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Однак, такий висновок суду не відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки суд фактично не врахував, що злочин, скоєний ОСОБА_1, згідно ст. 12 КК України являється тяжким та вчинений ним у стані алкогольного сп'яніння, а в результаті його злочинних дій настали наслідки у вигляді смерті молодого парубка, ІНФОРМАЦІЯ_5.

За таких обставин, рішення суду про звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України не можна визнати законним й обґрунтованим, а тому вирок підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості та істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 367, 370, 372 КПК України (1960 року), колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області, -

ухвалила:

Апеляцію з доповненнями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24 грудня 2012 року, щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суддів.

СУДДІ: (три підписи)

З оригіналом згідно