Справа № 310/2593/14-к
Провадження №1-кп/310//252/14
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
м. Бердянськ Бердянський
міськрайонний суд Запорізької області
у складі:

головуючого судді Пшеничного І. А.

при секретарі Тімченко В. М.

за участю прокурора Мельник М. М.

потерпілої ОСОБА_11

представника служби Заколенко Т.
А.

представника міліції Тімченко О.
С.

захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4

представників ОСОБА_5, ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження, внесене до ЄРДР за
№0005451 від 21.08.2013 року, за
обвинуваченням:

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Бердянська Запорізької області,
громадянина України, з базовою
середньою освітою, не одруженого, учня
групи А-21 ІІІ курсу ДНЗ «Бердянський
машинобудівний професійний ліцей», не
працюючого, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень
(злочинів), передбачених ч.1 ст.289, ч.2
ст.289 КК України,

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м.
Хмільник Вінницької області,
громадянина України, з начальною
освітою, не одруженого, учня 9-Б класу
ЗОШ І-ІІІ ступенів №?5 м. Бердянська, не
працюючого, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,
раніше не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення (злочину),
передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в:

20 серпня 2013 року, приблизно о 21 год. 00
хв., знаходячись біля під'їзду №2
будинку АДРЕСА_3, неповнолітній ОСОБА_7,
побачивши залишений без нагляду скутер
«Yamaha ZR» вартістю 3500 грн. 00 коп., який
належить ОСОБА_9, та діючи умисно, з
корисливих мотивів, з метою
незаконного заволодіння транспортним
засобом, для подальшого використання
його у своїх особистих цілях, шляхом
вільного доступу, впевнившись, що за
його злочинними діями ніхто не
спостерігає, підійшов до
вищезазначеного скутеру, та
використовуючи фізичну силу з ОСОБА_10,
умисел якого не охоплював незаконне
заволодіння транспортним засобом,
погрузили скутер до автомобілю, тим
самим ОСОБА_7 незаконно заволодів
вказаним транспортним засобом, чим
завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову
шкоду на суму 3500 грн. 00 коп.

Крім того, 06 жовтня 2013 року, приблизно о
21 год. 00 хв., знаходячись біля під'їзду
№1 будинку АДРЕСА_4, неповнолітні
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 побачили залишений
без нагляду моторолер «QM 125» вартістю
3600 грн., який належить ОСОБА_11, та діючи
умисно, за попередньою змовою групою
осіб, з корисливих мотивів, з метою
незаконного заволодіння транспортним
засобом, для подальшого використання
його у своїх особистих цілях,
впевнившись, що за їх злочинними діями
ніхто не спостерігає, підійшли до
вищезазначеного моторолеру, та
використовуючи обоє свою фізичну силу,
шляхом буксирування, відкотили
моторолер до сараю, розташованого біля
гаражного кооперативу «Авіатор» у м.
Бердянську Запорізької області, тим
самим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 незаконно,
повторно, заволоділи вказаним
транспортним засобом, чим завдали
потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на
суму 3600 грн. 00 коп.

Допитаний під час судового розгляду
обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість
у вчинених кримінальних
правопорушеннях визнав повністю та
пояснив, що 20.08.2013 року, знаходячись
біля будинку, розташованого по АДРЕСА_3,
він заволодів скутером, який за
допомогою знайомого, погрузив до
автомобіля та перевіз до гаража.
Пізніше він розібрав зазначений
скутер, запчастини якого були вилучені
працівниками міліції. Крім того, 06.10.2013
року, знаходячись біля будинку,
розташованого в АДРЕСА_4, він та ОСОБА_8
заволоділи моторолером, який вони
відкотили до сараю, де заховали.
Пізніше зазначений транспортний засіб
він добровільно видав працівникам
міліції. Стверджував, що він та ОСОБА_8 в
повному обсязі відшкодували завдану
потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду,
та завдану потерпілій ОСОБА_11 моральну
шкоду. Однак обвинувачений пояснив, що
він не визнає цивільний позов ОСОБА_11 в
частині стягнення матеріальної шкоди,
оскільки моторолер був повернутий в
робочому стані та при цьому він не мав
зазначених потерпілою несправностей.
Усвідомлює протиправний характер
своїх дій, у вчиненому розкаюється та
просить суд суворо не карати.

Допитаний неповнолітній обвинувачений
ОСОБА_8, свою винуватість у вчиненому
кримінальному правопорушенні визнав
повністю та пояснив, що 06.10.2013 року,
знаходячись біля будинку,
розташованого в АДРЕСА_4, він та ОСОБА_7
заволоділи моторолером, який вони
заховали. Пізніше зазначений
транспортний засіб ОСОБА_7 повернув
працівникам міліції, та вони в повному
обсязі відшкодували завдану ОСОБА_11
моральну шкоду. Однак ОСОБА_8 пояснив,
що він не визнає цивільний позов
ОСОБА_11 в частині стягнення
матеріальної шкоди, оскільки моторолер
не мав поломок, які зазначила
потерпіла. У вчиненому розкаюється та
просить суд суворо не карати.

Допитана потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що
06.10.2013 року, біля під'їзду будинку, де
вона проживає, знаходився моторолер,
який вона тимчасово використовує, але
який належить її брату ОСОБА_13 Через
деякий час вона виявила, що зазначений
моторолер зник, але місяць потому
моторолер повернули працівники
міліції. Стверджувала, що після
повернення зазначеного транспортного
засобу, він був несправний та мав
поламки, тому вона подала до суду
позовну заяву про стягнення з законних
представників неповнолітніх
обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6
майнової шкоди на суму 3600 грн. 00 коп. та
моральної шкоди на суму 1000 грн. 00 коп.,
але з урахуванням відшкодування
моральної шкоди, підтримує тільки
позов в частині стягнення майнової
шкоди з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Просить
задовольнити позов та стягнути на її
користь майнову шкоду на суму 3600 грн. 00
коп., яка пов'язана з необхідністю його
ремонту та завдана зазначеним
кримінальним правопорушенням.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК
України, за згодою всіх учасників
судового розгляду, суд визнав
недоцільним дослідження доказів
стосовно тих фактичних обставин
справи, які ніким не оспорюються, при
цьому судом з'ясовано, що учасники
судового розгляду правильно розуміють
зміст цих обставин, їх позиція є
добровільною та істинною та їм
роз'яснено, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оспорювати ці
фактичні обставини в апеляційному
порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши
обвинувачених та потерпілу, дослідивши
матеріали, що характеризують особи
обвинувачених, суд вважає, що
винуватість ОСОБА_7 у вчиненні
інкримінованих йому кримінальних
правопорушень при обставинах,
викладених у вироку, доведена повністю
та його дії правильно кваліфіковані:

- за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне
заволодіння транспортним засобом;

- за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне
заволодіння транспортним засобом,
вчинене повторно, за попередньою
змовою групою осіб.

Також суд вважає, що винуватість ОСОБА_8
у вчиненні інкримінованого йому
кримінального правопорушення при
обставинах, викладених у вироку,
доведена повністю та його дії
правильно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК
України, як незаконне заволодіння
транспортним засобом, вчинене за
попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання
обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8, у
відповідності зі ст. ст. 65-69, 103 КК
України, суд враховує ступінь тяжкості
вчинених злочинів, осіб винних, умови
їх життя та виховання, рівень розвитку
та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

Обставинами, які пом'якшують покарання
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, згідно ч.1 ст.66 КК
України, суд визнає: щире каяття;
активне сприяння розкриттю злочину;
добровільне відшкодування завданого
збитку; вчинення злочину
неповнолітнім.

Обставини, які обтяжують покарання
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, згідно ч.1 ст.67 КК
України, суд не встановив.

З урахуванням обставин справи та особи
обвинуваченого ОСОБА_7, який вчинив
кримінальне правопорушення у
неповнолітньому віці, раніше не
судимий, має постійне місце проживання,
навчання та сім'ю, зважаючи на його
відношення до вчиненого, суд приходить
до висновку про необхідність
призначити покарання у вигляді
позбавлення волі в межах мінімальної
санкції, передбаченою ч.1 ст.289 КК
України, а з урахуванням зазначених
обставин, які пом'якшують покарання та
істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину, про можливість
застосувати ст.69 КК України, і
призначити основне покарання нижче від
найнижчої межі, встановленої санкцією
ч.2 ст.289 КК України, без конфіскації
майна, та визначити остаточне
покарання за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим відповідно до
вимог ч.1 ст.70 КК України, а також
можливості виправлення обвинуваченого
без відбування покарання із
застосуванням ст. ст. 75, 76, 104 КК України,
без конфіскації майна.

З урахуванням обставин справи та особи
неповнолітнього обвинуваченого
ОСОБА_8, який раніше не судимий, має
постійне місце проживання, навчання та
сім'ю, зважаючи на його відношення до
вчиненого, суд приходить до висновку
про необхідність призначити покарання
у вигляді позбавлення волі, але з
урахуванням зазначених обставин, які
пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, про можливість застосувати
ст.69 КК України, і призначити основне
покарання нижче від найнижчої межі,
встановленої санкцією ч.2 ст.289 КК
України, без конфіскації майна, а також
можливості виправлення обвинуваченого
без відбування покарання із
застосуванням ст. ст. 75, 76, 104 КК України,
без конфіскації майна.

Також суд вважає, що цивільний позов
ОСОБА_11, про стягнення з законних
представників неповнолітніх
обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на її
користь майнової шкоди, пов'язаної з
необхідністю ремонту моторолера, на
загальну суму 3600 грн. 00 коп., необхідно
залишити без розгляду для подальшого
пред'явлення у порядку цивільного
судочинства з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.4 ст.128 КПК України
форма та зміст позовної заяви повинні
відповідати вимогам, встановленим до
позовів, які пред'являються у порядку
цивільного судочинства.

Крім того, ч.5 ст.128 КПК України
передбачає, що цивільний позов у
кримінальному провадженні
розглядається судом за правилами,
встановленими КПК України, але якщо
процесуальні відносини, що виникли у
зв'язку з цивільним позовом, КПК
України не врегульовані, до них
застосовуються норми ЦПК України за
умови, що вони не суперечать засадам
кримінального судочинства.

Як вбачається з свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_2, зареєстрованого Бердянським
ВРЕР УДАЇ УМВС України в Запорізькій
області 13.06.2009 року, власником
моторолера «QM 125», реєстраційний номер
НОМЕР_1, є ОСОБА_13

Пункти 2, 8 ч.1 ст.207 ЦПК України
передбачають, що суд постановляє
ухвалу про залишення заяви без
розгляду, якщо: заяву від імені
заінтересованої особи подано особою,
яка не має повноважень на ведення
справи; провадження у справі відкрито
за заявою, поданою без додержання вимог
викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України,
які передбачають форму і зміст
позовної заяви.

З урахуванням викладеного, суд прийшов
до висновку про залишення цивільного
позову ОСОБА_11 без розгляду, оскільки
заява не відповідає формі і змісту
позовної заяви та подана від імені
ОСОБА_13 ОСОБА_11, яка не має повноважень
на ведення справи.

Підстав для обрання щодо обвинувачених
запобіжного заходу суд не встановив.

Долю речових доказів суд вирішує у
відповідності до вимог ч.9 ст.100 КПК
України.

Процесуальні витрати, пов'язані з
залученням експертів, на суму 489 грн. 44
коп. необхідно віднести на рахунок
держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні
кримінальних правопорушень (злочинів),
передбачених ч.1 ст.289, ч.2 ст.289 КК
України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.289 КК України у вигляді
позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч.2 ст.289 КК України, з застосуванням
ст.69 КК України, у вигляді позбавлення
волі на строк 3 (три) роки 6 (шість)
місяців.

За сукупністю злочинів, відповідно до
вимог ч.1 ст.70 КК України, шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим, визначити ОСОБА_7
остаточне покарання у вигляді
позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6
(шість) місяців.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого ч.2 ст.289 КК
України, та призначити йому покарання,
з застосуванням ст.69 КК України, у
вигляді позбавлення волі на строк 3
(три) роки.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України
звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від
відбування призначеного покарання,
якщо вони протягом 1 (одного) року 6
(шести) місяців іспитового строку не
вчинять нового злочину і виконають
покладені на них, відповідно до ст.76 КК
України, обов'язки:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання
та навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8
не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_11, про стягнення
з законних представників
неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 на її користь майнової шкоди на
загальну суму 3600 грн. 00 коп., - залишити
без розгляду.

Речові докази:

- запчастини скутера «Yamaha ZR», які
передані на відповідальне зберігання
ОСОБА_9, - повернути власнику ОСОБА_9;

- моторолер «QM125», який переданий на
відповідальне зберігання ОСОБА_11, -
повернути власнику ОСОБА_13.

Процесуальні витрати, пов'язані з
залученням експертів, на загальну суму
489 грн. 44 коп. віднести на рахунок
держави.

На вирок протягом тридцяти днів з дня
його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через Бердянський
міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подачі апеляційної
скарги, якщо така скарга не буде подана
учасниками провадження у вказаний
строк. У разі подання апеляційної
скарги вирок, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Суддя
І. А. Пшеничний