Справа № 11-а-55 Головуючий
в суді 1 ін ст. -
ст. 122 КК Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2008 року. Судова палата в кримінальних справах
апеляційного суду

Кіровоградської
області вскладі:

Головуючого:
Осетрова В.І. суддів: Борща
B.C. Кадегроб А.І

за участю
прокурора: ЧАБАНЮК Т.В..

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_1
на вирок Олександрійського міськрайсуду Кіровоградської області від 9 листопада 2008 року, яким
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, українець, громадянин України, неодружений, з середньою освітою,
працюючий різноробочим ТОВ «
Украгроком», раніше не судимий

Засуджений
за ст. 122 ч.1 КК
України до 1 року 6 місяців
позбавлення волі, на підставі ст. 75
КК України ОСОБА_1
звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік і в силу ст.
76 КК України
зобов'язаний повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну свого
місця проживання та роботи.

Вироком
суду ОСОБА_1 визнаний
винним та засуджений за те, що він 26
липня 2007 року на
грунті особистих неприязне них стосунків спричинив потерпілому ОСОБА_2 тілесні
ушкодження середньої тяжкості.

В своїй
апеляції засуджений ставить питання про скасування вироку відносно нього,
оскільки, на його думку, він наносив удари потерпілому в голову, за обставинами
події та механізмом і характером нанесення ним побоїв не міг спричинити

2

перелому руки, сам потерпілий
знаходився в стані алкогольного
сп'яніння. Окрім того, на
його думку, судом не
прийнято до уваги, що сам потерпілий в судовому засіданні був не проти примирення з ним та звільнення
його від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України.

Вважає,
що його вина в скоєні інкримінованого йому злочині не доведена, склад злочину в
його діях відсутній і скоєне ним слід кваліфікувати за ст. 125 КК України.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який вважав за необхідне вирок стосовно ОСОБА_1 залишити без
змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова
палата вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так,
вина засудженого в скоєному злочину, на думку суду, повністю підтверджується
зібраними по справі доказами, а саме:

Показами
потерпілого ОСОБА_2, який в судовому засіданні показав, що дійсно 26 липня 2007 року між ним та
ОСОБА_1 відбулася бійка, під час якої засуджений наносив йому удари кулаками та
ногами по всьому тілу.Після бійки деякий час, а саме 1-2 години він болі
не відчував, а потім рука стала дуже боліти і він звернувся до лікарні. Ні з
ким він більше не конфліктував і вважає, що перелом виник виключно від дій
ОСОБА_1.

Свідки
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 пояснили суду, що дійсно 26
липня 2007 року
біля магазину між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулася бійка, а свідок ОСОБА_6
доповнив, що після бійки у ОСОБА_2 була припухла ліва сторона обличчя та ліва
рука вище долоні.

Згідно
висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_2 спричинені ушкодження у виді
перелому лучевої кістки зліва в середній її третині, що є ушкодженнями середньої
тяжкості.

Допитаний
в судовому засіданні судово-медичний експерт пояснив суду, що після отримання
тілесних ушкоджень потерпілий в такому стані міг на це просто не звернути
уваги, але через дві години він все ж таки повинен відчути перелом, що в даному
випадку і мало місце.

Таким
чином судова колегія вважає доведеним, що 26
липня 2007 року між
потерпілим ОСОБА_2 та засудженим ОСОБА_1 мала місце бійка, в ході якої саме
ОСОБА_1 спричинив ОСОБА_2 ушкодження у вигляді перелома лівої руки.

Кваліфікацію
дій засудженого за ст. 122
ч.1 КК України судова колегія вважає об'єктивною та відповідаючою
дослідженим судом доказам.

Призначаючи
покарання засудженому, суд в повній мірі врахував характер і ступінь суспільної
небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обтяжуючі та пом'якшуючі обставини,
а тому судова колегія не знаходить підстав для зміни вироку в цій частині.

Щодо
можливості закриття справи за ст. 46
КК України судова колегія не вбачає для цього підстав, оскільки вимоги ст. 46 КК України
можуть бути застосовані до осіб, які скоїли злочини невеликої тяжкості, а ст. 122 ч.1 КК України
відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

За
вказаних обставин ст. 46
КК України не може бути застосована в данному
випадку.

Керуючись
ст. 362 - 366 КПК
України, судова палата, -

3

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Олександрійського
міськрайонного суду від 9
листопада 2007 року
відносно нього - без
змін.