АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/711/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 185 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0010745 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кушниця, Іршавського району, Закарпатської області, громадянина України, не працюючого, без освіти, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 24.03.2011 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі 24.01.2014 року умовно-достроково з не відбутим терміном покарання 10 місяців 15 днів,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України , -

встановила:
Згідно з вироком Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24.03.2011 року і за сукупністю вироків остаточно покарання призначено у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 01.12.2014 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, з невстановленою слідством особою, проходячи повз торгівельні ряди будівельного гіпермаркету № 6 ТОВ «Епіцентр К», який розташований по вул. Берковецькій, 6-В в м. Києві, впевнившись, що за їхніми діями ніхто з оточуючих не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, підійшли до торгівельної полиці одного з торгівельних рядів, на якій між інших товарів знаходився поліетиленовий пакет з майном:

батарейки «Duracell», арт. 30701013, вартістю 55 грн. 85 коп. за 1 упаковку, в кількості 14 упаковок, на загальну суму 781 грн. 90 коп.;

батарейки «Duracell», арт. 30701014, вартістю 66 грн. 70 коп. за 1 упаковку, в кількості 33 упаковки, на загальну суму 2 201 грн. 10 коп.;

батарейки «Duracell», арт. 30701019, вартістю 53 грн. 45 коп. за 1 упаковку, в кількості 21 упаковка, на загальну суму 1 122 грн. 45 коп., а всього майна на загальну суму 4 105 грн. 45 коп.

Після цього, невстановлена слідством особа, взявши з полиці пакет з товаром поклала його в рюкзак чорного кольору, який мав при собі ОСОБА_8 .

Діючи згідно раніше розробленого плану ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, розійшлися та прослідували до виходу з торгівельного залу поодинці.

В подальшому ОСОБА_8 01.12.2014 року, приблизно о 15 годині 40 хвилин, не розрахувавшись на касі, направився до виходу з торгівельного залу, однак довести свій злочинний умисел до кінця він не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони будівельного гіпермаркету № 6 ТОВ «Епіцентр К», разом з наявним при ньому чужим майном, яке він намагався викрасти.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання і постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24.03.2011 року і за сукупністю вироків остаточно покарання призначити у виді 3 років позбавлення волі. В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує на неправильне застосування кримінального закону, а саме невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Доводи апеляції прокурор мотивує тим, що суд при призначенні покарання недостатньою мірою врахував тяжкість злочину та особу обвинуваченого, який вчинив злочин в період умовно дострокового звільнення, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, апеляції не подані.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати і заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наявними у справі доказами в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченим, досліджувались за його згодою в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а тому згідно ч.2 ст.394 КПК України перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, також ніким із учасників судового розгляду не заперечується, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції у відповідності до положень ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується посередньо, відсутність обставин, які б обтяжували покарання. Як обставину, що пом`якшує покарання суд врахував його щире каяття.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, конкретних обставин справи, що обвинуваченим вчинено закінчений замах на крадіжку в період умовно дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що перевиховання й виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства, та з урахуванням його ставлення до скоєного, щирого каяття, що визнано судом пом`якшуючою покарання обставиною, призначив йому покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, та відповідно до вимог ст. 71 КК України приєднав частково не відбуте покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24.03.2011 року.

Отже, як вбачається з вироку суду, всупереч твердженням прокурора, суд першої інстанції врахував всі обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі.

Призначене судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, відповідає скоєному та меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4