УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/8852/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 125 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7
та в його інтересах захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2015 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове
Сарпінського району Республіки Калмикія,
громадянина України, проживаючого в
судимого,-
засуджено за ст. 125 ч.1 КК України - до сплати штрафу в сумі 510 грн..
Згідно змісту вироку суду, 23.10.2013 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебував у подвір`ї буд. АДРЕСА_1 . В цей час ОСОБА_7 побачив ОСОБА_9 та підійшов до неї з метою поговорити. В ході розмови між останніми розпочався словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_7 схопив обома руками за верхні кінцівки рук ОСОБА_9 та почав викручувати їх, спричинивши ОСОБА_9 легке тілесне ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_7 умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: синців на обох кінцівках, які згідно висновку судово-медичного експерта № 2948 від 25.10.2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, без короткочасного розладу здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 15.01.2015 року скасувати та закрити кримінальне провадження відносно нього, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що вирок суду винесено без урахування дійсних обставин справи, суд першої інстанції поверхово розглянув справу, дав неправильну оцінку добутим щодо справи доказам, деяким доказам не дав оцінку взагалі, деякі докази проігнорував.
На думку апелянта, суд не врахував те, що конфлікт між ним і ОСОБА_9 продовжується декілька років і що вона постійно його провокує. ОСОБА_9 спільно проживає зі своїм сином та племінником, що в неї з ними виникають постійні сварки та бійки, що не виключає того, що дані тілесні ушкодження вона могла отримати від чергової сварки з вищевказаними особами.
Апелянт зазначає, що суд взяв до уваги тільки покази свідків, які свідчили з боку ОСОБА_9 , а покази дружини ОСОБА_7 ОСОБА_10 взагалі судом не взяті до уваги.
Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 є інвалідом 3-ї групи.
Апелянт вважає, що суд взяв до уваги покази свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що працював кочегаром в комплексі «Королівська бочка» і нібито бачив як він тримав за руки потерпілу ОСОБА_9 .. ОСОБА_7 з даними показами не згоден і вважає, що вони не можуть бути прийнятими судом в основу, оскільки місце роботи, де вказує свідок ОСОБА_11 і місце, де проходив конфлікт загороджено високим парканом, до якого більше 40-ка метрів з місця роботи свідка ОСОБА_11 , який не міг бачити події, які відображені у вироку.
Заслухавши доповідача по справі, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , вважаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину за обставин, зазначених у вироку, ґрунтується на сукупності зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах: показаннями потерпілої ОСОБА_9 , протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.10.2013 року, огляду місця події, проведення слідчого експерименту від 09.09.2013 року за участю потерпілої ОСОБА_12 , показаннями свідка ОСОБА_11 , протоколом проведення слідчого експерименту від 14.09.2013 року за участю свідка ОСОБА_11 , висновком судово-медичної експертизи № 2948 від 25.10.2013 року, показаннями експерта ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_14 , згідно яких дійсно, 23.10.2013 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебував у подвір`ї буд. АДРЕСА_1 . В цей час ОСОБА_7 побачив ОСОБА_9 та підійшов до неї з метою поговорити. В ході розмови між останніми розпочався словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_7 схопив обома руками за верхні кінцівки рук ОСОБА_9 та почав викручувати їх, спричинивши ОСОБА_9 легке тілесне ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.
Вирок суду 1-ї інстанції ґрунтується на перевірених доказах під час досудового так і судового слідства, яким суд надав вірну юридичну оцінку, правильно кваліфікувавши протиправні дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , викладені в апеляційній скарзі про те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки вирок суду винесено без врахування дійсних обставин справи, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, досудовим слідством зібрано достатньо переконливих доказів, які, у свою чергу, були повно і всебічно досліджені судом першої інстанції. Зазначеним доказам надана правильна оцінка та вірно встановлені фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 правопорушення.
Так, допитана в судовому засіданні 30.10.2014 року потерпіла ОСОБА_9 ( а.с. 36-40), пояснила, що 23.10.2013 року близько 17.00 год. копала грядку під часник на городі, потім пішла помішати кашу, повернулась на город побачила, що іде обвинувачений з дружиною та кричить, що поламає руки. Коли обвинувачений схватив її за руки, вона почала кричати, оскільки було боляче, не могла вирватись від нього. Також зазначила, що того дня на Королівській бочці робили дах робітники (будівельники).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, будучи допитаним в ході як досудового слідства так і під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 винним себе в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 не визнав, заперечував скоєння ним злочину. Пояснив лише що конфлікти з потерпілою ОСОБА_9 тривають давно, а саме, після того, як вони почали ділити землю.
Допитаний свідок ОСОБА_11 , пояснив, що працював кочегаром оздоровчого комплексу «Королівська бочка», який межує з місцем пригоди. В 20-х числах жовтня 2013 року він спочатку почув крик жінки, а потім, піднявшись на підвищення, особисто бачив як обвинувачений тримав за руки потерпілу і при цьому лаявся. Потерпіла дуже кричала і плакала.
Зазначені покази ОСОБА_11 узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 2948 від 25.10.2013 року, згідно якої дійсно, 23.10.2013 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебував у подвір`ї буд. АДРЕСА_1 та під сварки заподіяв потерпілій ОСОБА_9 легке тілесне ушкодження без короткочасного розладу здоров`я - синці на обох верхніх кінцівках рук.
Також, під час проведення слідчого експерименту 14.09.2014 року свідок ОСОБА_11 показав на місці, детально розповівши про обставини та спосіб вчинених ОСОБА_7 щодо потерпілої ОСОБА_9 протиправних дій, пов`язаних з заподіянням легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
А тому, посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що він не викручував руки потерпілій ОСОБА_9 , а вона могла отримати тілесні ушкодження від чергової сварки з сином та племінником, апеляційний суд розцінює як намагання обвинуваченого уникнути від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, а саме у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є доведеною.
Вищезазначеним доказам в їх сукупності суд першої інстанції надав вірну оцінку, здійснивши правильні юридичні висновки, які є достатньо обґрунтованими та належним чином мотивовані
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні допитувалася жінка обвинуваченого ОСОБА_10 ( а.с. 38 - 39), яка пояснила, що конфлікти почалися після приватизації землі, всі сусіди чують їхні сварки з ОСОБА_9 ..
Крім того, на заяву обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу неправомірності, як на його думку, поведінки відносно нього сусідки ОСОБА_9 надійшло повідомлення прокуратури м. Житомира № 115/340с-13 від 06.09.2013 року про те, що в ході проведеної перевірки, встановлено, що на протязі тривалого часу між ОСОБА_7 з одного боку, та сусідкою ОСОБА_9 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , з іншого, існують неприязні відносини та постійно виникають словесні конфлікти внаслідок розподілу належних кожному прилеглих земельних ділянок до частин будинку. А також зазначено, що підстав для внесення вказаних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування прокуратурою не вбачається.
Ставити під сумнів достовірність показів допитаних свідків та потерпілої ОСОБА_9 в сукупності з іншими, зібраними та дослідженими по справі доказами, у апеляційного суду будь-яких підстав немає.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що вирок суду першої інстанції винесено без врахування дійсних обставин справи, є безпідставними, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях, які не підтверджені будь-якими даними та переконливими доказами.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України, врахуванням тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, характеристики винної особи, а також обставин, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України.
Судом враховано в повній мірі всі обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості вперше, є пенсіонером, має 3-тю групу інвалідності.
З урахуванням вищенаведеного та приймаючи до уваги те, що вирок суду першої інстанції обґрунтований на повно зібраних та всебічно досліджених доказах, які вірно оцінені з відповідною кваліфікацією протиправних дій ОСОБА_7 , апеляційний суд не вбачає будь-яких підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.. 404, 407, 408, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з моменту її проголошення.
Судді: