Справа № 1-18/08
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2008 року м. Полтава

Ленінський районний суд
м. Полтави в складі:

головуючого - Жилки О.М. ,

при секретарях - Каленіченко В.О., Губенко І.В., Комендантовій
І.Г., за участю прокурора - Акулової С. М. , потерпілого
ОСОБА_1, захисників - адвокатів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, захисників ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8, ОСОБА_9,
засуджених ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну
справу по обвинуваченню

ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с Старомайорське Великоновоселківського району Донецької
області, українця, громадянина України, одруженого,
з середньою спеціальною освітою,
працючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше
не судимого, без постійного місця
проживання,

ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с Малі-Будища Гадяцького району Полтавської* області, українця,
громадянина України, не
одруженого, з середньою спеціальною
освітою, не працюючого, раніше не судимого, без постійного місця проживання,

ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Кобеляки Полтавської області, українця,
громадянина України,
одруженого, з середньою
освітою, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

усих трьох у скоєні
злочину, передбаченого ч. 4 ст.
187 КК України;

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2005 року близько 0 год. 30 хв. підсудні ОСОБА_10,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12, за
попередньою змовою групою осіб, з метою
заволодіння чужим майном, за пропозицією
останнього, по близу будинку №38 по
вул. Панянки в м. Полтаві,
вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_1, за таких обставин.

ОСОБА_10, ОСОБА_12
та ОСОБА_11, з метою заволодіння чужим
майном з корисливих спонукань, вступивши
в злочинну змову, у вказаний вище час, рухаючись неподалік будинку №38 по вул. Панянки в м.
Полтаві на автомобілі ОСОБА_12,
під керуванням останнього,
побачивши потерпілого ОСОБА_1,
який повертався з роботи додому та розмовляв по мобільному
телефону, вирішили скоїти на нього
розбійний напад з метою заволодіння його особистим майном.

Для виконання задуманого нападу, ОСОБА_12 на своєму автомобілі обігнавши
потерпілого ОСОБА_1, заїхавши у двір
вказаного будинку, зупинив автомобіль та
висадив ОСОБА_10а і ОСОБА_11, які
перебували в стані алкогольного сп'яніння,
з автомобіля та запропонував взяти їм із собою знаряддя злочину, дерев'яну біту з метою погрози застосувати її
до потерпілого. При

цьому, ОСОБА_12
залишився в автомобілі та розвернув його в сторону виїзду з арки будинку до якого
направлявся ОСОБА_1, а ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 в цей час сховались за вуглом будинку та підстерігали останнього. Коли
ОСОБА_1
проходив біля них,
підсудні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 напали на нього, при цьому,
ОСОБА_10 дерев'яною бітою завдав потерпілому ОСОБА_1у з-заду, з достатньою силою, декілька ударів по різним частинам тіла, в тому числі по голові та спині, від яких останній впав на землю. В цей
час, підсудний ОСОБА_11 також наніс
потерпілому декілька ударів ногами по різних частинам тіла, в тому числі і по голові. В результаті своїх
злочинних дій, ОСОБА_10 та ОСОБА_11
спричинили потерпілому ОСОБА_1у тяжкі тілесні ушкодження у вигляді
черепно-мозкової травми, забою головного
мозку з переломами кісток черепа,
субдуральної гематоми,
субарахноідального крововиливу,
гематоми, рани та саден шкіри
голови, тулубу, кінцівок які кваліфікуються як тяжкі тілесні
ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

В результаті розбійного нападу, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заволоділи
індивідуальним майном потерпілого, а
саме: грошима в сумі 150 грн., набором
ключів від замків на дверях квартири загальною вартістю 50 грн та мобільним
телефоном "Нокіа 6220" вартістю 660 грн, а всього на суму 860 грн, після чого повернулись до автомобіля
ІНФОРМАЦІЯ_5, в якому їх чекав
ОСОБА_12, і на вказаному автомобілі з
місця вчинення злочину втекли. Мобільний телефон ОСОБА_10 та ОСОБА_11 віддали
ОСОБА_12, а іншим майном розпорядились
на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_10 свою
вину у скоєні злочину визнав фактично повністю,
та пояснив, що не мав наміру
завдавати потерпілому тяжкі тілесні ушкодження,
а дерев'яну біту взяв із собою з метою залякати потерпілого.

Про обставини вчинення розбійного нападу підсудний
ОСОБА_10 пояснив, що 10 жовтня 2005
року, близько 21 години до місця їх
тимчасового із ОСОБА_11м проживання,
приїхав ОСОБА_12, який працював
ІНФОРМАЦІЯ_6 та запропонував йому та ОСОБА_11 покататись на автомобілі по
місту, на що вони погодились. Коли
виходили на вулицю, то ОСОБА_12
сказав, щоб вони взяли із собою
дерев'яну біту, яку ОСОБА_11 раніше
знайшов у своєму службовому автомобілі. Під час поїздки, пояснив підсудний, він із ОСОБА_11м пили пиво і розмовляли, а ОСОБА_12 скаржився їм, що його телефон часто виходить із ладу та
запропонував їм відібрати у когось мобільний телефон, на що він і ОСОБА_11 погодились. Близько
півночі, проїжджаючи по вул. Панянка,
неподалік гастроному вони побачили чоловіка, який був в стані алкогольного сп'яніння та
розмовляв по мобільному телефону. В цей час,
розповів ОСОБА_10, ОСОБА_12
сказав, що саме в цього чоловіка можна
забрати телефон. Тоді ж вони і вирішили скоїти напад на потерпілого. Коли
чоловік почав повертати в двір, ОСОБА_12
на автомобілі обігнав чоловіка та заїхав у двір, куди йшов чоловік. За їх планом ОСОБА_12
залишився в автомобілі, а він із
ОСОБА_11м вийшли із автомобіля, щоб
влаштувати засідку. При цьому він,
ОСОБА_10, за пропозицією ОСОБА_12
взяв із собою біту з метою налякати чоловіка,
щоб він не чинив опір. Він разом із ОСОБА_11м заховались за
будинком, а коли чоловік пройшов повз
них, вони підбігли до нього і він бітою
наніс йому удар по ногах, а потім по
спині, від яких потерпілий упав. Відразу
ж після цього, пояснив ОСОБА_10, він і ОСОБА_11 підійшли до нього і ОСОБА_11
почав наносити потерпілому удари ногами в різні частини тіла, в тому числі по голові, а він,
обшукавши кишені, забрав у
потерпілого гроші та мобільний телефон. Почувши, що якась жінка почала голосно кричати з
вікна, він і ОСОБА_11, забравши знайдені речі, побігли до автомобіля, де їх чекав ОСОБА_12, після чого усі втрьох на автомобілі ОСОБА_12
з місця вчинення злочину втекли. Мобільний телефон він віддав ОСОБА_11, а той ОСОБА_12.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_11 свою
вину у вчинені розбійного нападу визнав частково, та пояснив,
що він не мав наміру завдавати потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Про обставини вчинення розбою підсудний ОСОБА_11
пояснив, що його знайомий ОСОБА_12, який працював ІНФОРМАЦІЯ_6, 10 жовтня 2005 року, близько 21 години приїхав до них та
запропонував йому і ОСОБА_10у покататись на автомобілі по місту, на що вони погодились. Під час тривалої
поїздки він із ОСОБА_10им пили пиво і розмовляли, а ОСОБА_12 скаржився їм, що в нього несправний мобільний телефон та
запропонував відібрати у когось телефон,
на що він і ОСОБА_10 погодились. Близько 00 годин, пояснив підсудний, проїжджаючи по вул. Панянка,
неподалік гастроному вони побачили чоловіка, який був в стані алкогольного

сп'яніння та розмовляв по мобільному телефону і ОСОБА_12
сказав їм, що саме в цього чоловіка
необхідно забрати телефон. Коли чоловік почав завертати в двір, ОСОБА_12 на автомобілі обігнавши
чоловіка, заїхав у двір, та залишився в автомобілі, а він із ОСОБА_10им вийшли із
автомобіля, щоб влаштувати засідку. При
цьому, він вийшов першим а слідом за ним
ОСОБА_10. Він разом із ОСОБА_10им заховались за рогом будинку. Коли чоловік
пройшов повз них вони підбігли до нього і ОСОБА_10 несподівано для нього, бітою наніс чоловіку удар по ногам, а потім по спині. Від отриманих ударів
невідомий впав, але намагався встати та
схопити ОСОБА_10а. Тоді він підбіг до чоловіка та почав наносити йому удари
ногами по тулубу, а ОСОБА_10 бив
чоловіка бітою по голові та по руках. Скільки було ударів він не пам'ятає. В
цей час, пояснив ОСОБА_11, якась жінка почала голосно кричати з
вікна, після чого, ОСОБА_10 обшукав кишені потерпілого, забравши у нього гроші та мобільний
телефон, і вони разом побігли до
автомобіля, де їх чекав ОСОБА_12. та усі
втрьох на автомобілі ОСОБА_12 з місця вчинення злочину втекли. Мобільний
телефон, який йому віддав ОСОБА_10, він передав ОСОБА_12.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_12 свою
вину у вчиненому не визнав повністю, та
пояснив, що він не причетний до нападу
скоєного ОСОБА_10им та ОСОБА_11м на потерпілого ОСОБА_1, оскільки він,
як ІНФОРМАЦІЯ_6тільки виконував замовлення клієнтів на перевезення та не
повинен відповідати за дії своїх клієнтів.

В судовому засіданні ОСОБА_12 пояснив, що знає ОСОБА_11 по армії, оскільки вони разом проходили службу в одній
із військових частин. Після того як вони звільнилися із служби, пояснив ОСОБА_12, ОСОБА_11 залишився проживати в Полтаві і
через деякий час познайомив його із ОСОБА_10им,
з яким разом проживав.

Про обставини вчинення злочину ОСОБА_10им та ОСОБА_11м на
потерпілого ОСОБА_1 підсудний пояснив,
що в той день ОСОБА_10 із ОСОБА_11м по мобільному телефону викликали
його, як він зрозумів на
замовлення, за адресою де вони проживали.
Коли він приїхав на замовлення, останні
попросили покатати їх містом.
Проїжджаючи по вул. Панянки, біля гастроному при заїзді в двір будинку №
38, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 попросили його
зупинитися і почекати їх, а самі вийшли
із автомобіля. Він, в цей час, розвернув автомобіль для виїзду із арки на
вул. Панянки та став їх чекати. Через
деякий час, пояснив ОСОБА_12, він побачив у дворі будинку якусь
метушню, схожу на бійку, та почув якісь вигуки і жіночий крик, а через деякий, невеликий проміжок часу в автомобіль сіли
його знайомі і вказали напрямок руху на вул.
Зелений Острів, куди він і
поїхав. В салоні автомобіля ОСОБА_11 дав йому телефон „Нокіа", пояснивши,
що це плата за поїздку, після
чого, він відвіз їх додому де вони
розпрощалися.

Не дивлячись на часткове визнання підсудними ОСОБА_10им
та ОСОБА_11м, та не визнання ОСОБА_12
своєї вини у вчиненні розбійного нападу за попередньою змовою осіб, їх вина у вчиненому підтверджується
дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Потерпілий ОСОБА_1 пояснив суду, що 10 жовтня 2005 року
близько 0 год.
ЗО хв. він повертаючись з роботи до додому, почув позаду себе тупіт ніг, а потім різкий дуже потужний удар в потиличну
область голови, після чого, по інерції зробив ще кілька кроків
вперед, а потім впав на землю та
відчував, що кілька чоловік продовжують
наносити йому удари в різні частини тіла,
скільки саме було ударів не пам'ятає,
оскільки, під час побиття він
втрачав свідомість. В якусь мить,
розповів потерпілий, він
намагався кричати та кликати на допомогу,
але знову втрачав свідомість, зі
слів своїх близьких родичів, до тями
почав приходити приблизно на третю добу,
в результаті нападу в нього забрали гроші, телефон та ключі. До теперішнього часу, пояснив ОСОБА_1, почуває себе
дуже погано, він постійно знаходиться
під лікарським наглядом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_1, син
потерпілого, пояснив суду, що вночі з 10 на 11 жовтня 2005 року, коли він відпочивав в себе вдома, близько 0 год. 30 хв. до нього в кімнату зайшла мати та збудженим голосом повідомила що на
вулиці відбувається бійка і кричить його батько. Після цього, розповів свідок, він вибіг на вулицю та побачив лежачим на
асфальті свого батька у якого все обличчя та одяг були в крові, батько нічого не міг йому відповісти, разом з тим,
постійно повторював про ІНФОРМАЦІЯ_6.

Свідок ОСОБА_1,
дружина потерпілого, пояснила
суду, що ввечері 10 жовтня 2005
року, вона разом з сином знаходилась
вдома, а чоловік святкував якусь подію
на роботі. Близько

півночі, розповіла
свідок, вона прокинулась від якогось
різкого удару, і виглянувши у
вікно, побачила автомобіль із знаком
таксі та почула, що поряд з будинком
когось б'ють. Після цього, пояснила
ОСОБА_1, вона почала голосно кричати, а коли вибігла із сином на вулицю, то побачила свого чоловіка, який лежав на асфальті, а все обличчя та одяг у нього були в крові.
Через деякий час після цього з'явилися працівники міліції та швидка
допомога, а чоловік був госпіталізований
до лікарні.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що 10 жовтня 2005 року близько півночі, вони розпрощались з потерпілим біля
автостоянки на вул. Панянки, а ОСОБА_1 направився в напрямку свогобудинку.

Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи
№3330 від 19.12.2005 року, потерпілому
ОСОБА_1у, в результаті побиття його
незнайомими особами 11.10.2005 року близько 0 год. 30 хв., були спричинені тілесні ушкодження у вигляді
черепно-мозкової травми, забою головного
мозку з переломами кісток черепа, субдуральної
гематоми, субарахноідального
крововиливу, гематоми, рани та саден шкіри голови, тулубу,
кінцівок і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою
небезпеки для життя в момент спричинення. З висновку також вбачається, що потерпілий ОСОБА_1 в період з 11.10.2005 року по 26.10.2005 року, знаходився на стаціонарному лікуванні в
нейрохірургічному відділенні з діагнозом заключним клінічним: «відкрита
черепно-мозкова травма, перелом
склепіння черепу з переходом на основу черепа.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт
ОСОБА_14, дав роз'яснення свого висновку
№ 3330 від 19.12.2005 року, та
пояснив, що завдані потерпілому тяжкі
тілесні ушкодження не можливо розділити між нападаючими по ступеню
тяжкості, оскільки і удари бітою і удари
ногами та руками, спричинили останньому
завдання саме тяжких тілесних ушкоджень. А враховуючи кількість, анатомічну та морфологічну характеристику
спричинених потерпілому тілесних ушкоджень,
пояснив експерт, положення
потерпілого та нападаючих в момент нанесення йому тілесних ушкоджень
змінювалось і утворення їх при падінні на площину малоймовірне.

Із оголошених в судовому засіданні первинних пояснень
ОСОБА_10а та ОСОБА_11 вбачається, що
останні вказували на те, що саме
ОСОБА_12 запропонував забрати їм у потерпілого мобільний телефон.

Відповідно до оголошеного в судовому засіданні протоколу
огляду від 24.11.2005 року, в колишньому
помешканні ОСОБА_12 було виявлено та вилучено мобільний телефон "Нокіа
6220".

Як вбачається із протоколу огляду від 28.11.2005
року, було встановлено, що вказаний вище мобільний телефон, який був вилучений в помешканні підсудного
ОСОБА_12, належить потерпілому ОСОБА_1у.

Із оголошених в судовому засіданні протоколів допиту
ОСОБА_10а та ОСОБА_11 в якості підозрюваних від 28.11.2005 року, вбачається,
що останні розповідали про те, що
саме ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_11 взяти з собою дерев'яну біту, яку останній зберігав в своєму службовому
автомобілі, а підсудні, крім того,
розповідали, що наносили
потерпілому удари бітою та ногами по різним частинам тіла, в тому числі і по голові, а з протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_12
вбачається, що останній розповідав, що телефон йому віддали в автомобілі саме
ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

Як вбачається із оголошених в судовому засіданні
протоколів відтворення обстановки та обставин події злочину від 29.11.2005 року
за участю ОСОБА_10а та ОСОБА_11, останні
добровільно показували та детально розповідали про обставини вчиненого ними злочину
та пояснювали також, що наносили удари
потерпілому в тому числі і по голові як бітою так і ногами. А з протоколу
відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_12, вбачається,
що останній показав місце, де два
силуети, якими виявились ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, когось били.

Із протоколу обшуку АДРЕСА_2, де мешкали ОСОБА_10 та ОСОБА_11, вбачається,
що 1.12.2005 року в дивані кімнати даної квартири було виявлено дерев'яну
біту.

Вдповідно до висновку цитологічної експертизи №245 від
23.12.2005 року, на дерев'яній
біті, яка була вилученна за місцем
проживання підсудних ОСОБА_10а та ОСОБА_11,
виявлена кров людини.

Як вбачається із протоколів очних ставок підсудних, підсудні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказували на
ОСОБА_12, як на особу, яка запропонувала вчинити злочин, а ОСОБА_11 вказував, що ОСОБА_10 наносив удари бітою потерпілому
також по голові.

В зв'язку з оглядом в судовому засіданні речового доказу
- дерев'яної біти, підсудний ОСОБА_10
підтвердив, що саме цією бітою він
завдавав удари потерпілому ОСОБА_1у.

Вирішуючи питання про винність підсудних ОСОБА_10а, ОСОБА_12,
ОСОБА_11, суд кладе в основу
вироку їх покази, які вони давали на
досудовому слідстві, та вважає їх
найбільш достовірними і правдивими,
оскільки вони відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, практично узгоджуються між собою, показами свідків та іншими доказами, зібраними по справі.

Викладеними вище доказами спростовуються твердження
підсудних ОСОБА_10а та ОСОБА_11, щодо
часткового невизнання ними своєї вини стосовно кількості та локалізації
ударів, які вони завдавали потерпілому
ОСОБА_1у, а також твердження підсудного
ОСОБА_12, щодо непричетності його до
вчиненого злочину, а тому, суд оцінює їх критично, а позицію підсудних як захисну, направлену на ухилення відповідальності за вчинене.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_10а, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в скоєнні розбійного
нападу за попередньою змовою групою осіб,
так як, зібраними по справі
доказами підтверджується, що саме за
пропозицією останнього ОСОБА_10 і ОСОБА_11 взяли для подолання опору потерпілим
біту для заподіяння нею тілесних ушкоджень ОСОБА_1у, і ОСОБА_12 при цьому розумів або повинен був
розуміти настання тяжких наслідків, які
можуть бути небезпечними для життя та здоровя потерпілого, або для погрози застосування такого
насильства, а тому, діями підсудних ОСОБА_10а, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 охоплюється умисел на
вчинення розбійного нападу на ОСОБА_1.

Органами досудового слідства підсудний ОСОБА_12
обвинувачується у вчинені розбійного нападу,
вчиненого за попередньою змовою групою осіб на потерпілого ОСОБА_1 з
метою заволодіння чужим майном,
поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень останньому.

Разом з тим, по
справі не встановлено, що умисел
підсудного ОСОБА_12 був направлений на заподіяння ОСОБА_1у тяжких тілесних
ушкоджень, а тому, суд вважає,
що підсудні повинні відповідати тільки за вчинені ними діяння. В даному
випадку має місце «ексцес виконавця»,
відповідно до якого, співучасник
ОСОБА_12 не підлягає відповідальності за вчинені ОСОБА_10им та ОСОБА_11м
діяння.

Таким чином, суд
вважає, що дії ОСОБА_10а та
ОСОБА_11, які виразились в нападі з
метою заволодіння чужим майном,
поєднаному із насильством,
небезпечним для життя та здоров'я особи,
яка зазнала нападу (розбій),
вчиненими за попередньою змовою группою осіб, поєднаними із заподіянням потерпілому тяжких
тілесних ушкоджень, кваліфіковані правильно
за ч. 4 ст. 187 КК України, а дії ОСОБА_12 необхідно кваліфікувати за ч.
2 ст.
187 КК України.

По справі до підсудних були заявлені цивільні
позови, прокурором в інтересах
Полтавського обласного фінансового управління про відшкодування матеріальних
витрат на стаціонарне лікування потерпілого на суму 986 грн. 10 коп., та потерпілим ОСОБА_1им, про відшкодування моральної шкоди у розмірі
100000 грн.

Підсудні в судовому засіданні позов прокурора визнали
повністю, а позов потерпілого частково.

Позов прокурора, у
відповідності до ст.
ст. 29, 93-1 КПК України, про стягнення з підсудних витрат на
стаціонарне лікування потерпілого, є
законним та обґрунтованим, а тому, у відповідності до ст.
1206 ЦК
України, підлягає
до задоволення у повному обсязі.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_1 є також, законними і обґрунтованими, по-скільки,
вони підтверджується наведеними у вироку доказами та матеріалами справи.

З урахуванням вищевикладеного, обставин справи, наданих доказів, глибини душевних страждань та моральних
переживань потерпілого, завданих йому
злочином, суд вважає, що позов потерпілого про відшкодування
моральної шкоди, у відповідності до ст.
ст. 23, 1167 ЦК України, підлягає задоволенню на
заявлену потерпілим суму, а з
урахуванням часткового відшкодування шкоди підсудним ОСОБА_11м, на суму 99000 грн.

Відповідно до
ст. 1190 ЦК України, зазначені
вище суми підлягають стягненню з підсудних ОСОБА_10а, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в солідарному порядку.

При призначенні покарання підсудним суд, виходячи з вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними
злочину, роль та участь кожного із
співучвсників, конкретні обставини
справи, данні про особу винних, а також обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання
підсудним.

Обставиною, що
обтяжує покарання підсудним ОСОБА_10у та ОСОБА_11, є вчинення ними злочину в стані алкогольного
сп'яніння.

Обставин, що
обтяжують покарання підсудному ОСОБА_12,
судом не встановлено. Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_10у, суд враховує,
що підсудний вчинив особливо тяжкий злочин в стані алкогольного
сп'яніння, разом з тим, суд враховує особу підсудного, який раніше до кримінальної відповідальності
не притягувався, за місцем колишньої
роботи характеризується позитивно, в
дитинстві виховувався без батька, а його
мати має ряд тяжких захворювань,
те, що він вчинив злочин в
молодому віці, розкаявся у вчиненому та
вибачився перед потерпілим.

З урахуванням цих обставин, справи і даних про особу підсудного
ОСОБА_10а, суд вважає можливим
призначити йому мінімальне покарання,
передбачене санкцією ч. 4
ст. 187 КК України.

При визначенні виду та міри покарання підсудному
ОСОБА_11, суд враховує, що підсудний вчинив особливо тяжкий злочин в
стані алкогольного сп'яніння, разом з
тим, суд враховує конкретні обставини
справи та особу підсудного, який раніше
до кримінальної відповідальності не притягувався, злочин вчинив в молодому віці, щиро розкаявся у вчиненому, виключно позитивно характеризується за місцем
проживання та роботи, повністю
відшкодував потерпілому завдану злочином матеріальну шкоду та частково
відшкодував моральну шкоду.

Зазначені вище обставини справи та дані про особу
підсудного ОСОБА_11, які свідчать про
осмислення ним вчиненого та щире каяття у скоєному, суд визнає виключними, такими,
що пом'якшують покарання та суттєво знижують суспільну небезпечність
вчиненого ним злочину.

З урахуванням цих обставин, справи і даних про особу підсудного
ОСОБА_11, суд, у відповідності до ст. 69
КК України, вважає можливим призначити
йому покарання нижче від найнижчої межі,
передбаченої ч. 4 ст. 187 КК України та не застосовувати до нього
конфіскацію майна.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_12, суд враховує що підсудний вчинив тяжкий
злочин, разом з тим, не дивлячись на невизнання ним своєї вини у
скоєному, суд враховує конкретні
обставини справи та особу підсудного,
який характеризується виключно позитивно, вперше притягується до кримінальної
відповідальності та вчинив злочин в молодому віці. Крім того, суд враховує,
що підсудний під час вчинення злочину знаходився в тяжкому емоційному
стані з причини хвороби дитини, яка
потім померла.

Зазначені вище обставини справи та дані про особу
підсудного ОСОБА_12, який крім
того, позитивно характеризується за
місцем попереднього ув'язнення, що
свідчить про те, що він після вчинення
злочину став на шлях виправлення, суд
визнає виключними, такими, що пом'якшують покарання та суттєво знижують
суспільну небезпечність вчиненого ним злочину.

З урахуванням цих обставин, справи і даних про особу підсудного
ОСОБА_12, суд, у відповідності до ст. 69
КК України, вважає можливим призначити
йому покарання нижче від

найнижчої межі,
передбаченої санкцією ч. 2
ст. 187 КК України, та не застосовувати до нього конфіскацію
майна.

Разом з тим, суд
враховує що підсудні вчинили тяжкий злочин,
який є найбільш небезпечним серед злочинів проти власності, а також життя та здоров'я потерпілого, а тому,
вважає, що виправлення та
виховання підсудних не можливе без ізоляції від суспільства.

Згідно з медичними висновками підсудні ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 визнані здоровими.

Речові докази по справі,
у відповідності до ст. 81 КПК України, підлягають знищенню та поверненню їх законним
володільцям.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 323, 324,
КПК України , -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 4 ст.
187 КК України, на підставі якої
призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років
з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_11 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого
ст. 187 ч.4 КК України, на підставі якої, із застосуванням ст. 69
КК України, призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років без конфіскації майна.

ОСОБА_12 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
187 КК України, на підставі
якої, із застосуванням ст. 69
КК України, призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання засудженим ОСОБА_10у, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, з урахуванням часу
тримання їх під вартою, рахувати з 25
листопада 2005 року.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_10у, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 - тримання під вартою,
залишити без змін.

Цивільний позов прокурора
задовольнити повністю.

Стягнути із засуджених ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, в солідарному
порядку, на користь Полтавського
обласного фінансового управління (р/р № ЗКПО 02315357, МФО 3310114 в Укрсоцбанку) - 986 (дев'ятсот вісімдесят шість) грн. 10
коп., витрат затрачених на лікування
потерпілого.

Цивільний позов потерпілого
ОСОБА_1- задовольнити повністю.

Стягнути із засуджених ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, в солідарному
порядку, на користь ОСОБА_1- 99000
(дев'яносто дев'ять тисяч) грн.,
спричиненої злочином моральної шкоди.

Речові докази по справі:

- дерев'яну біту,
яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Ленінського РВ
ПМУ, - знищити.

·
мобільний
телефон "Нокіа" разом з коробкою,
які знаходиться в камері зберігання речових доказів Ленінського РВ ПМУ -
повернути їх законним володільцям;

·
джинсову
куртку, автомобіль ІНФОРМАЦІЯ_5, які знаходяться на відповідальному зберіганні
у ОСОБА_15 та ОСОБА_16 - повернути їх законним володільцям.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду
Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави на протязі п'ятнадцяти діб з моменту
його проголошення, а засудженими в той
же строк, з моменту вручення їм копії
вироку.