Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю прокурора ОСОБА_4,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 17 лютого 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25 вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 31 липня 2014 року.

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25 вересня 2013 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України,

раніше судимого вироком Апеляційного суду Донецької

області від 5 березня 2003 року за п. 6, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України на 11 років позбавлення волі звільненого 17 квітня 2012 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 6 днів за постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 6 квітня 2012 року,

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано до призначеного покарання, покарання невідбуте за вироком Апеляційного суду Донецької області від 5 березня 2003 року та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судові рішення щодо яких у касаційному порядку не оскаржуються.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 31 липня 2014 року вирок місцевого залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнано винуватими у тому, що вони 1 червня 2012 приблизно о 2 годині 20 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись на проїжджій частині дороги території Маріупольського автовокзалу по вулиці Артема, 115 у м. Маріуполі за попередньою змовою між собою, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров'я потерпілої, заволоділи майном ОСОБА_9 на загальну суму 9434 гривні.

У касаційних скаргах з доповненнями засудженого та захисника, які є однаковими за своєю суттю, змістом та вимогами, ставиться питання про скасування судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд. При цьому засуджений та захисник посилаються на неповноту та однобічність досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що потягло за собою неправильне застосування кримінального закону. При цьому, заперечуючи правильність оцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, стверджують про недоведеність винуватості у вчиненні засудженим зазначеного злочину та посилаються на порушення місцевим судом ст. ст. 323, 334 КПК 1960 року. Вважають, що судом не з'ясовані обставини, які б могли істотно вплинути на правильність прийняття рішення. Одночасно посилаються на порушення права на захист, оскільки на досудовому слідстві пояснення засудженими надавалися під тиском працівників міліції. Крім того, вказують на інші численні порушенні норм кримінально-процесуального Закону під час розгляду справи в суді першої інстанції, в тому числі: на те, що судовий процес не фіксувався технічними засобами, що зміна обвинувачення прокурором відбулася із порушенням вимог ст. 277 КПК 1960 року, що попередній розгляд справи у місцевому суді пройшов із порушеннями, що по справі приймав участь захисник, який одночасно захищав двох засуджених, інтереси яких різняться, оскільки останні не визнають свою вину. Крім того, зазначають, що суд апеляційної інстанції під час розгляду кримінальної справи в апеляційному порядку істотно порушив вимоги кримінально-процесуального закону, оскільки належним чином не проаналізував усі доводи поданих на вирок місцевого суду апеляцій і при залишенні апеляцій без задоволення не зазначив підстави, через які апеляції визнано необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційних скарг та просив судові рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги захисника та засудженого підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Ухвала апеляційного суду це рішення суду стосовно законності та обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку. Тому вона повинна відповідати тим же вимогам, що й вирок суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою. Окрім додержання інших, передбачених ст. 377 КПК 1960 року, вимог, в ухвалі слід проаналізувати і співставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляції, і дати на кожен з них вичерпну відповідь, пославшись на відповідний матеріальний чи кримінальний закон. У разі залишення вироку без зміни в ухвалі необхідно докладно викласти мотиви й підстави відхилення апеляції, а також докази, що спростовують наведені в останній доводи. Усі зазначені в апеляційній скарзі доводи мають бути ретельно вивчені, та проаналізовані, щоб жоден з них не залишився без відповіді в апеляційній ухвалі.

На порушення вимог ст. 377 КПК 1960 року колегія суддів апеляційного суду, залишаючи апеляції без задоволення, в достатній мірі не зазначила підстав, з яких їх визнано необґрунтованими.

Як убачається з матеріалів справи, на вирок суду учасниками судового розгляду були подані апеляційні скарги різні за своїм змістом і вимогами, щодо законності вироку суду де наводилися відповідні доводи на обґрунтування своїх позицій.

Так, у своїх апеляціях на вирок місцевого суду захисники засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 посилалися на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та інші порушення вимог кримінально-процесуального закону, які, на їх думку, були допущені судом першої інстанції.

Прокурор в апеляції ставив питання про невідповідність призначеного ОСОБА_5, покарання тяжкості злочину та особі засудженого та просив постановити новий вирок.

Як убачається з ухвали, апеляційний суд взагалі не проаналізував доводи апеляційних скарг, їх належно не перевірив і відповіді на них в ухвалі не дав.

Так, апеляційний суд, залишаючи апеляційні скарги без задоволення, по-суті, в ухвалі лише виклав свої міркування щодо апеляцій, не розкриваючи і не аналізуючи їх змісту, не перевірив та належним чином не проаналізував усі доводи апеляцій, а доказів, якими вони спростовуються, в ухвалі не навів, а також не навів докладних мотивів прийнятого рішення та обмежився загальними фразами, що аналіз матеріалів справи свідчить про те, що під час розгляду справи по суті не допущено таких порушень КПК України, які б були підставою для скасування вироку суду, а докази винуватості засуджених з достатньою повнотою викладені у вироку суду та ним дана належна юридична оцінка.

Крім того, зі змісту ухвали вбачається (а. с. 37 - 39, т. 7), що на деякі доводи апеляційних скарг учасників процесу апеляційний суд взагалі не дав відповіді, хоча зазначив про ці доводі у стислому викладенні змісту апеляційних скарг.

Таким чином, апеляційний суд при розгляді та вирішенні справи в апеляційному порядку істотно порушив вимоги кримінально-процесуального законодавства, у зв'язку з чим ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд.

Згідно ст. 395 КПК 1960 року суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого. Якщо задоволення скарги дає підстави для прийняття рішення на користь інших засуджених, від яких не надійшли скарги, касаційний суд зобов'язаний прийняти таке рішення.

Тому, в порядку ст. 395 КПК України, з цих же підстав, підлягає скасуванню й ухвала апеляційного суду щодо засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8

При новому розгляді апеляційному суду належить виконати всі вимоги чинного законодавства, ретельно перевірити доводи, які містяться в апеляціях, та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Інші доводи касаційних скарг підлягають перевірці при новому апеляційному розгляді.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК 1960 року, п. 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 31 липня 2014 року щодо ОСОБА_5, та в порядку ст. 395 КПК України щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3