Справа
№ 11 -185 2007р. Головуючий
187 ч.4 КК Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року березня 15 дня
колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської
області в складі:

головуючого - Безверхого О.М.,

суддів - Голуба М.В.,
Демченка М.О.,

з участю

прокурора - Кононенко К.М.,

захисника -ОСОБА_1

засудженого - ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну

справу за
апеляцією засудженогоОСОБА_2 та за апеляцією

прокурора, який
брав участь у розгляді кримінальної справи в суді першої

інстанції на
вирок Білопільського районного суду Сумської області від 29

листопада 2006р.

яким ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше
засуджувався: 1) 19 лютого 2003 року за ст.ст. 307 ч.2, 315 ч.2, 317 ч.2, 185 ч.3 ЮС
України до чотирьох років обмеження волі. Постановою Конотопського міськрайонного суду від 15 лютого 2006р. замінено покарання
на один рік
один місяць 10 днів
виправних робіт з утриман­ням із заробітної плати щомісячно по 20% на користь
держави, покарання не відбуте,

засудженого за ст. 187
ч.4 КК України до восьми років позбавлення волі. Відповідно до вироку суду
від 19 лютого 2003 року до
призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання у виді виправних
робіт та відповідно до ст.71 КК України призначено вісім років три місяці
позбавлення волі. Прийнято рішення про стягнення зОСОБА_2 1200 грн. 60 коп. на користь
держави за лікування потерпілого в лікарні. Доля речових доказів вирішена в
порядку ст.81 КПК України.

2

Як зазначено у
вироку ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за те, що 26 травня 2006 року біля 22 години,
перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння в будинку АДРЕСА_1 в присутності
дружини і доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, з
корисливих мотивів направлених на незаконне заволодіння грошимаОСОБА_4 підійшов
до ліжка де лежав потерпілий і став вимагати гроші, потім став наносити йому
удари в обличчя покиОСОБА_4 упав на підлогу. ОСОБА_2 наступивОСОБА_4 на шию
ногою вимагаючи гроші. Після цього засуджений ОСОБА_2 став наноситиОСОБА_4
удари ногами по ребрам в грудну клітину, становився йому ногами на груди
вимагаючи гроші. Побоючись за життя батька його донькаОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_3стала
просити засудженого не бити останнього. Після цього ОСОБА_2 став
погрожуватиОСОБА_4, що він його повісить, витяг його на подвір"я вимагаючи
гроші.ОСОБА_4 знову впав на землю, а ОСОБА_2 наносив йому удари ногами по
тулубу. ПотерпіломуОСОБА_4 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження небезпечні
для життя в момент заподіяння.

В поданій
апеляції засуджений ОСОБА_2 просить суд скасувати вирок суду першої інстанції, а
справу повернути прокурору на додаткове розслідування, поскільки суд не
встановив істину по справі, не надав належної оцінки показам свідків та дав не
вірну кваліфікацію діям, які він скоїв.

В поданій
апеляції прокурор просить вирок відносно ОСОБА_2 змінити,
застосувати ст.69 КК України та призначити покарання без конфіскації належного
йому майна.

Вислухавши
доповідь судді, думку захисника засудженого, яка підтримала апеляцію
засудженого, висновок прокурора, яка підтримала апеляцію прокурора, який
приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, а апеляцію
засудженого без задоволення, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи,
які викладені в апеляціях, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення
апеляції засудженого, а апеляцію прокурора необхідно задовольнити і вирок суду
змінити.

Викладені у
вироку суду висновки, щодо доведеності вини ОСОБА_2 у
вчиненому злочині за зазначених обставин, підтверджені зібраними у справі та
перевіреними в суді доказами не дивлячись на те, що ОСОБА_2 не
визнавав вини у скоєнні розбійного нападу на потерпілогоОСОБА_4.

Так, із показів потерпілогоОСОБА_4які були належним чином
досліджені судом першої
інстанції, поскільки на
день розгляду

з

кримінальної справи він помер,
вбачається, що 26 травня 2006 року біля 23 години він
відпочивав в одній із кімнат будинку. В будинок зайшла його дружина, донька і
ОСОБА_2 який був в нетверезому стані. ОСОБА_2 підійшов до нього,
став розмовляти з ним, та вимагав гроші. Дружина і донька пішли до іншої
кімнати, а ОСОБА_2 став наносити йому удари в обличчя. Від ударів він упав на
підлогу, а ОСОБА_2 лаючись нецензурною лайкою став бити його ногами в грудну
клітину. Ударив більше 10
разів, потім наступав йому на груди обома ногами. На прохання не бити
ОСОБА_2 не звертав уваги, вимагав гроші і наносив удари. В цей час до кімнати
зайшла донька і попросила ОСОБА_2 більше не бити його. ОСОБА_2 перестав бити,
але сказав що повісить його і тут же взяв його за одежу і витяг на
подвір"я, де прив"язав мотузку до дерева одним кінцем, а другий дав
йому, вимагав гроші і говорив, щоб він вішався. Цю погрозу він сприймав реально.
Потім на подвір"ї продовжував наносити йому удари ногами. Поскільки у
нього не було грошей, ОСОБА_2 залишив його на подвір"ї, а сам пішов в
будинок до доньки спати.

На ранок його
дружина відправила до лікарні. Ці покази підтвердила суду і дружинаОСОБА_4, яка
пояснила, що ОСОБА_2 вимагав гроші у її чоловіка, але вона йому такого
доручення не давала. ОСОБА_2 дійсно був в нетверезому стані і вона пішла з
будинку в літню кухню. Потім чула як її чоловік на подвір"ї просив ОСОБА_2
не бити його. Ранком вона зайшла в будинок і почула, що чоловік стогне, та
розповів їй що ОСОБА_2 його побив ногами і танцював на його грудях.

Засуджений, як
на досудовому слідстві так і в судовому засіданні неодноразово міняв свої
покази не визнаючи своєї вини в розбійному нападі. Він не заперечував, що
вимагав гроші і бив потерпілогоОСОБА_4, але це він робив за проханням
дружиниОСОБА_4. А колиОСОБА_4 накинувся на нього з ножем, то він ніж вибив,
аОСОБА_4 упав на підлогу. Він став ногою його бити по ребрам і чув як ломаються
ребра.

Як вбачається із
висновку судово-медичного експерта у ОСОБА_4 виявлено переломи ребер справа з
четвертого по дев"яте і другі переломи ребер, сліди розривів легеней. Дані
тілесні ушкодження є характерними для здавлення грудної клітини ногами. Дані
тілесні ушкодження є тяжкими, але вони не знаходяться в прямому причинному
зв"язку з настанням смертіОСОБА_4

Із зазначеними доказами повністю погоджується і колегія
суддів, адже вони не викликають сумнівів в своїй об"єктивності,
достовірності та належності, а тому доводи засудженогоОСОБА_3 про те,
що він не скоював розбійного нападу на потерпілого, а виконував прохання
дружини

4

потерпілого витребувати гроші не
заслуговують на увагу. Доводи засудженого в апеляції про те, що на досудовому
та при судовому слідстві були порушені його процесуальні права, також не
заслуговують на увагу, поскільки із вироку вбачається, що суд дав правову
оцінку показам свідків і ніяких противоріч не установлено.

Клопотання
засудженого про ознайомлення його з матеріалами справи судом було виконано з 8 грудня 2006 року по 25 січня 2007р.

Клопотання
засудженого яке надійшло до апеляційного суду про ознайомлення його з
протоколом судового засідання задоволенню не підлягає, адже вирок суду він
отримав 30 листопада
2006 року, а
заяву надіслав до апеляційного суду 9
лютого 2007 року,
тобто поза межами строку як на ознайомлення з протоколом, так і на подачу
апеляції.

Порушень вимог
кримінально-процесуального законодавства по справі за яких вирок суду підлягав
би скасуванню, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів
вважає кваліфікацію дійОСОБА_3 за ст.187 ч.4 КК України є вірною.

Що стосується
доводів апеляції прокурора, який приймав участь у розгляді кримінальної справи,
про незастосування судом при призначенні засудженому покарання за ч.4 ст. 187 КК України додаткової
міри покарання у вигляді конфіскації майна, то вона підлягає задоволенню.

Дійсно санкція
ст.187 ч.4 КК України, окрім основного покарання передбачає додаткове покарання
у вигляді конфіскації майна, як обов"язкове.

Згідно ч.2 ст.69
КК суд може не призначати додаткове покарання, що передбачене в санкції статті
особливої частини Кодексу як обов"язкове лише за наявності декількох
обставин, що пом"якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину.

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції, не умотивувавши своє рішення не призначив ОСОБА_2 додаткове
покарання за ст. 187 ч.4 КК
України у виді конфіскації майна.

Колегія суддів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого
злочину, обставини скоєного, особу винного, посилаючись на пом"якшуючі
вину обставини як те, що у засудженого мати похилого віку, має незадовільний
стан здоров"я і окрім засудженого сина других дітей і чоловіка не має, а

5

також той факт, що засуджений не спричинив потерпілому
матеріальних збитків, вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_2 засудженого
за ст. 187 ч.4 КК
України, додаткове покарання, яке є обов"язковим у виді конфіскації майна
на підставі ч.2 ст.69 КК України.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні, апеляція
прокурора повному задоволенню з пом"якшенням покарання, а саме за ст.187
ч.4 КК України застосувати вимоги ст.69 КК України і не призначати додаткову
міру покарання у виді конфіскації всього належного йому майна.

Міра покарання
засудженому призначена відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням
тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного.

Зважаючи на
викладене, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування та
задоволення апеляції засудженого ОСОБА_2 і вважає, що
йому призначено основне покарання, необхідне і достатнє для його виправлення.

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 362,
365, 366, 377 КПК

України,
колегія суддів,- УХВАЛИЛА :

Апеляцію
прокурора, який брав участь у розгляді кримінальної справи в суді першої
інстанції задовольнити повністю, а апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити
без задоволення.

Вирок
Білопільського районного суду Сумської області від 29 листопада 2006 року відносно
ОСОБА_2 змінити.

Вважати
засудженимОСОБА_3 за ст. 187
ч.4 КК України до восьми років із застосуванням ст.69 КК України без
конфіскації всього належного йому майна.

Згідно ст.71 КК
України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту
частину покарання три місяці позбавлення волі за вироком від 19 лютого 2003 року і остаточно
за сукупністю вироків ОСОБА_2 призначити покарання у вигляді вісім років три місяці
позбавлення волі без конфіскації всього належного йому майна. В іншій частині
вирок залишити без зміни.

Головуючий - Безверхий О.М.

Судді - Голуб М.В., Демченко М.О.

Вірно: суддя апеляційного суду