У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_5,

суддів ОСОБА_6 і ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 2 червня 2015 року заяву потерпілого ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 лютого 2015 року щодо засудженого ОСОБА_3,

у с т а н о в и л а:

вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 січня 2014 року ОСОБА_3 засуджено за частиною другою статті 365 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, пов'язані з виконанням владних повноважень на строк три роки, звільненого на підставі статті 75 КК від відбування основного покарання з випробуванням строком на три роки, з покладанням на засудженого обов'язків, передбачених пунктами другим, третім частини першої статті 76 КК.

За частиною другою статті 186 КК ОСОБА_3 виправдано.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 24 липня 2014 року вирок щодо ОСОБА_3 залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 лютого 2015 року на підставі пункту 2 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами заступника прокурора Харківської області та потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на судові рішення щодо ОСОБА_3

Потерпілий ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду України із заявою в якій просить допустити справу до провадження, переглянути ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 лютого 2015 року, скасувати її та направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

На думку потерпілого суд касаційної інстанції безпідставно погодився із рішеннями попередніх судових інстанцій щодо можливості звільнення ОСОБА_3 на підставі статті 75 КК від відбування основного покарання з випробуванням та незастосування до нього статті 54 КК.

На обґрунтування своєї позиції, потерпілий посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2014 року, 3 лютого 2015 року, 24 березня 2015 року, 9 квітня 2015 року, якими скасовані ухвали апеляційного суду та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи, викладені у заяві ОСОБА_2, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 445 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення, що набрали законної сили з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання).

Як убачається з заяви потерпілого, останній порушує питання щодо безпідставного звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі статті 75 КК та незастосування статті 54 КК при призначенні йому покарання, що з огляду на положення пункту 1 частини першої статті 445 КПК не є підставою для перегляду Верховним Судом України рішення касаційного суду.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду України вважає, що подана потерпілим ОСОБА_2 заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 лютого 2015 року є необґрунтованою і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 451 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити потерпілому ОСОБА_2 у допуску справи до провадження за його заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 лютого 2015 року щодо ОСОБА_3.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7