Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
головуючого Пивовара В.Ф.,
суддів Канигіної Г.В., Пошви Б.М.
за участю прокурора Морозової С.Ю.
та засудженого ОСОБА_1
розглянула в судовому засіданні у м.
Києві 27 вересня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2006 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 1 березня 2007 року щодо нього.
Цим вироком ОСОБА_1,
с. Єлизаветівка Петриківського району Дніпропетровської області, раніше не
судимого,
засуджено:
- за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки
- за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 КК України на 3 роки позбавлення волі з
конфіскацією всього майна.
На підставі ст. 55 КК України ОСОБА_1 позбавлено права
займатися адвокатською діяльність на 2 роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно
ОСОБА_1 призначено 3 роки позбавлення волі з
конфіскацією всього майна та позбавленням
права займатися адвокатською діяльність на 2 роки.
За епізодом від 31 січня 2005 року за ч. 2 ст. 190 КК
України ОСОБА_1
виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.
Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Ухвалою колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 1 березня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 змінено. Виключено з вироку вказівку
суду про застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено
від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та
покладенням на нього обов'язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 цього
Кодексу. В решті вирок залишено без зміни.
Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він
будучи адвокатом та здійснюючи захист ОСОБА_2, вчинив умисні злочини за
У жовтні 2004 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 був укладений
договір в усній формі про надання останнім юридичних послуг на захист ОСОБА_2 при розслідуванні
кримінальної справи, порушеної за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1
ст. 263 КК України, яка знаходилась в провадженні слідчого СВ Індустріального
РВ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області.
Під час розслідування зазначеної кримінальної справи щодо
ОСОБА_2 було застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.
У кінці грудня 2004 року кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_2 було
направлено в порядку ст. 232 КПК України в Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.
13 січня 2005 року при попередньому розгляді кримінальної
справи щодо ОСОБА_2 суддею Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська було змінено ОСОБА_2 запобіжний захід з підписки про невиїзд
на взяття під варту.
15 січня 2004 року в ранковий час ОСОБА_1, маючи досвід
адвокатської роботи та припускаючи, що відносно ОСОБА_2 з урахуванням його
характеристики, похилого віку, хвороби та інших даних, суд не винесе вирок у
виді позбавлення волі, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою
заволодіння чужим майном, шляхом обману і зловживаючи довірою підбурював доньку
ОСОБА_2 - ОСОБА_2 дати хабар судді для вирішення питання про зміну запобіжного
заходу ОСОБА_2 з тримання під вартою на підписку про невиїзд. Для цього ОСОБА_2
необхідно йому передати 2000 доларів США, які він передасть в якості хабара
судді, який розглядає зазначену кримінальну справу.
ОСОБА_2, довіряючи ОСОБА_1, будучи введеною в оману,
боячись за стан здоров'я батька - ОСОБА_2, погодилась на умови запропоновані
17 січня 2005 року, приблизно о 16 годині, знаходячись за
місцем свого проживання в АДРЕСА_1, ОСОБА_1, діючи умисно, з корисливих
спонукань шляхом обману і зловживаючи довірою отримав від ОСОБА_2 2000 доларів
якості хабара судді за прийняття рішення про зміну запобіжного заходу щодо
Крім того, приблизно в третій декаді січня 2005 року
ОСОБА_1, діючи умисно, з корисливих спонукань, повторно зустрівся з ОСОБА_2 і
підбурюючи до дачі хабара, пояснюючи останній тим, що переданих раніше грошей
недостатньо для зміни запобіжного заходу ОСОБА_2, необхідно передати для судді
ще 1000 доларів США, оскільки в іншому випадку щодо ОСОБА_2 буде винесено вирок
з позбавленням його волі.
ОСОБА_2, довіряючи ОСОБА_1, будучи введеною в оману,
боячись за стан здоров'я батька - ОСОБА_2, погодилась на умови запропоновані
ОСОБА_1 по дачі останньому повторно хабара судді.
31 січня 2005 року о 11 годині 53 хвилин, ОСОБА_1 знаходячись
за місцем проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, діючи повторно, умисно, з корисливих
спонукань, після попередньої розмови отримав від ОСОБА_2 1000 доларів США, що
за офіційним курсом становлять 5300 гривень, які повторно він нібито мав намір
передати судді в якості хабара за прийняття рішення у справі щодо ОСОБА_2 Однак ОСОБА_1 свій
умисел не зміг довести до кінця, оскільки відразу був затриманим працівниками
УБОЗ УМВС України в Дніпропетровській області.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, даючи свій аналіз
обставинам справи, просить судові рішення щодо нього скасувати, а справу
провадженням закрити за відсутністю події злочину, мотивуючи тим, що висновок
суду не відповідає фактичним обставинам справи. Також зазначає, що в його діях
при підбурюванні дачі хабара відсутня кваліфікуюча ознака повторність, а тому
просить перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 369 КК України на ч. 1 ст. 369
цього Кодексу та застосувати акт амністії.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1, який
підтримав свою касаційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення
касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги,
колегія суддів вважає, що скаргу необхідно залишити без задоволення з таких
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 398 КПК України фактичні
обставини справи, які були предметом перевірки та оцінки судів першої та
апеляційної інстанцій, перегляду в касаційному порядку не підлягають.
Тому колегія суддів при розгляді справи за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок місцевого суду і ухвалу апеляційного суду,
постановлену щодо цього вироку, виходить із фактичних обставин, установлених
рішеннями цих судів.

Суд обґрунтував свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів, за які його засуджено на підставі зібраних досудовим
слідством доказів, досліджених в судовому засіданні та викладених у вироку,
зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_2 про обставини вимагання ОСОБА_1 хабара в сумі 2000, а пізніше 1000 доларів
США, показаннями свідка ОСОБА_2 про передачу ОСОБА_1 грошових
коштів та здійсненні при цьому відеозапису .

Ці показання об'єктивно узгоджуються з показаннями
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були присутніми при проведенні оперативних
заходів в якості понятих та підтвердили факт передачі ОСОБА_2 технічних засобів та
грошей.

Підстав для обмови ОСОБА_1 потерпілим ОСОБА_2 та
зазначеними свідками, з матеріалів справи не вбачається.

Крім того, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 також
підтверджується даними, які містяться у протоколі огляду відеозапису, в якому
зафіксовано обставини передачі ОСОБА_2 грошових коштів ОСОБА_1; даними, що містяться у протоколі огляду; висновків
експертиз; речових доказів; іншими доказами, які є у матеріалах справи.

Уся сукупність зібраних у справі доказів була належним
чином проаналізована судом, підстав для сумнівів в об'єктивності доказів, на які послався суд на підтвердження
винуватості ОСОБА_1, з матеріалів справи не вбачається.

Як видно із матеріалів справи, суд апеляційної інстанції
перевірив доводи апеляцій засудженого ОСОБА_1, які за змістом аналогічні
доводам касаційної скарги, і визнав їх безпідставними з наведенням в ухвалі
відповідних підстав. Колегія суддів знаходить таке рішення апеляційного суду
правильним.

Злочинні дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 КК України
кваліфіковано правильно, а покарання йому призначено відповідно до вимог ст. 65
КК України: з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ним злочинів, його особи та
конкретних обставин справи. Апеляційний суд обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 ст. 75
КК України, мотивувавши при цьому належним чином прийняте рішення.

Посилання у скарзі ОСОБА_1 про те, що в його діях
при підбурюванні дачі хабара відсутня кваліфікуюча ознака повторність і його дії слід перекваліфікувати
з ч. 2 ст. 369 КК України на ч. 1 ст. 369 цього Кодексу є безпідставними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 32 КК України повторність
відсутня при вчиненні продовжуваного злочину, який складається з двох або
більше тотожних діянь, об'єднаних єдиним злочинним наміром.

У матеріалах справи відсутні дані про те, що вчинені ОСОБА_1 злочини
об'єднанні єдиним злочинним наміром, тому суд обґрунтовано кваліфікував їх як
самостійні.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону,
які б могли бути підставою для скасування або зміни постановлених у даній
справі судових рішень, не виявлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК
України колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Судді:

В.Ф. Пивовар Г.В. Канигіна Б.М. Пошва

З оригіналом
згідно:

Суддя Верховного Суду
України
Г.В. Канигіна