Ухвала10 жовтня 2014 року
м.
КиївКолегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

судді доповідача Орлянської
В.І.,

суддів: Кравченка С.І.,
Пойди М.Ф.,

розглянувши касаційну скаргу
представника потерпілого ОСОБА_1 -
адвоката ОСОБА_2 на вирок
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 24 січня 2014 року
та ухвалу Апеляційного суду Луганської
області від 03 квітня 2014 року щодо
ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а:

вироком Ровеньківського міського суду
Луганської області від 24 січня 2014 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, уродженця м.
Ровеньки Луганської області,
проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, такого, що немає судимості,

засуджено за вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2
ст. 286 КК України до покарання у виді
позбавлення волі строком на
3 роки з позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на 1
рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3
звільнено від відбування призначеного
покарання з випробуванням з іспитовим
строком 1 рік та покладено на нього
обов'язки, передбачені пунктами 2, 3 ст. 76
КК України.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
заподіяну матеріальну шкоду у розмірі
1387,67 гривень та моральну шкоду у
розмірі 10 000 гривень.

Стягнуто з ПАТ «Страхова Компанія -
Донбас Північний» на користь ОСОБА_4
моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 судові витрати у
розмірі 856,80 гривень.

Згідно з вироком суду, 09 липня 2012 року,
приблизно о 20 год. 20 хв. ОСОБА_3, керуючи
автомобілем «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1,
зупинив його на узбіччі біля магазину
«Вітамінка», розташованого по вул.
Волкова в с.
Дзержинському м. Ровеньки Луганської
області. Перед початком руху та
здійснення маневру розвороту, ОСОБА_3
не переконався, що це буде безпечним та
не створить перешкод іншим учасникам
дорожнього руху, порушуючи п. 10.1 Правил
безпеки дорожнього руху України,
виконав розворот транспортного засобу,
внаслідок чого здійснив зіткнення з
мотоциклом ІЖ-Ю5, без реєстраційного
номера під керуванням неповнолітнього
ОСОБА_1 Внаслідок даної
дорожньо-транспортної пригоди
потерпілому ОСОБА_1 були завдані тяжкі
тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської
області від 03 квітня 2014 року
вищезазначений вирок міського суду
змінено: скасовано в частині стягнення
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 10 000
гривень та призначено новий розгляд в
цій частині в Ровеньківському міському
суді Луганської області в порядку
цивільного судочинства.

В резолютивній частині вироку вказано:
стягнути на користь держави з ОСОБА_3
судові витрати у розмірі 856,80 гривень.

В іншій частині вирок залишений без
змін.

У касаційній скарзі представник
потерпілого ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2, не
оспорюючи фактичні обставини
кримінального провадження та
кваліфікацію дій ОСОБА_3, просить
судові рішення скасувати у зв'язку з
невідповідністю призначеного судом
покарання ступеню тяжкості
кримінального правопорушення та особі
засудженого внаслідок м'якості. Вважає,
що суди при призначенні ОСОБА_3
покарання не надали ніякої оцінки
самому механізму
дорожньо-транспортної пригоди, а саме
тому, що ОСОБА_3 створив небезпеку в
русі для водія ОСОБА_1 Також вказує, що
суди як пом'якшуючі вину засудженого
обставини визнали часткове визнання
ним вини та щиросердечне каяття, що
суперечить ст. 66 КК, оскільки при
частковому визнанні вини розкаяння
неможливе.

Крім того зазначає, що у міському суді
розглядається позовна заява ОСОБА_3 про
стягнення з батька неповнолітнього
потерпілого матеріальної шкоди за
пошкодження внаслідок ДТП його
автомобіля на суму 4860 гривень та
моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень,
що явно не свідчить про його
щиросердечне каяття.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
дотримання представником потерпілого
порядку, строків касаційного
оскарження та відповідність
касаційної скарги вимогам закону,
доводи касаційної скарги та надані до
неї копії судових рішень, колегія
суддів дійшла висновку, що у відкритті
касаційного провадження слід
відмовити з наступних підстав.

Суд касаційної інстанції, згідно п. 2 ч. 2
ст. 428 КПК України, постановляє ухвалу
про відмову у відкритті касаційного
провадження, якщо з касаційної скарги,
наданих до неї судових рішень та інших
документів вбачається, що підстав для
задоволення скарги немає.

Так, фактичні обставини кримінального
провадження та кваліфікація дій
засудженого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК
України, представником потерпілого не
оспорюються, вони були предметом
оцінки суду першої та апеляційної
інстанцій і перегляду в касаційному
порядку відповідно до вимог ч. 1 ст. 438
КПК України не підлягають.

Винуватість ОСОБА_3у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
вироком суду доведена, так само як
правильність кваліфікації його дій, і в
колегії суддів сумніву не викликає.

Разом з тим, твердження представника
потерпілого про те, що суди при
призначенні покарання ОСОБА_3 не надали
ніякої оцінки самому механізму
дорожньо-транспортної пригоди -
створення саме засудженим небезпеки в
русі для водія ОСОБА_1, а також
безпідставно визнали як пом'якшуючі
вину обставини часткове визнання ним
вини і щиросердечне каяття, не
заслуговують на увагу, оскільки
вироком суду надана оцінка діям водіїв
ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та враховано висновок
судової-автотехнічної експертизи №
668/18 від 16.05.2013 року, з якого вбачається
вина у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди 09.07.2012 року обоюдною, оскільки у
висновках даної експертизи зазначені
порушення правил безпеки дорожнього
руху і потерпілим ОСОБА_1 У зв'язку з
чим, засуджений ОСОБА_3 визнав частково
свою вину та щиро розкаявся в ній.

Крім того, доводи захисника про розгляд
міським судом позовної заяви ОСОБА_3
про стягнення з батька неповнолітнього
потерпілого матеріальної та моральної
шкоди, і ця обставина не свідчить про
його щиросердечне каяття, на думку
колегії суддів ніяким чином не впливає
на звільнення останнього від
призначеного судом покарання з
випробуванням на підставі ст. 75 КК
України.

На думку колегії суддів, призначене
ОСОБА_3 покарання судом першої
інстанції та звільнення останнього від
його відбування з випробуванням, з
урахуванням всіх обставин справи, в
тому числі і пом'якшуючих вину
обставин, особи засудженого, є
обґрунтованим і необхідним для його
виправлення та попередження вчинення
нових злочинів, відповідає вимогам
статей 50, 65 КК України.

Апеляційний суд, переглядаючи
кримінальне провадження за
апеляційними скаргами прокурора та
представника потерпілого
неповнолітнього ОСОБА_1 - адвоката
ОСОБА_2, в порядку ст. 404 КПК
України, перевіривши ретельно всі
доводи апеляційних скарг, не знайшов
підстав для скасування чи зміни вироку
міського суду в частині призначеного
ОСОБА_3 покарання. Ухвала апеляційного
суду відповідає вимогам ст. 419 КПК
України, є законною та вмотивованою.

Істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону, які б слугували
безумовною підставою для скасування чи
зміни судових рішень, колегією суддів
не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування судових
рішень і задоволення скарги
представника потерпілого, та вважає, що
у відкритті провадження за його
касаційною скаргою слід відмовити на
підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

відмовити у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
представника потерпілого ОСОБА_1 -
адвоката ОСОБА_2 на вирок
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 24 січня 2014
року та ухвалу Апеляційного суду
Луганської області від 03 квітня 2014
року щодо ОСОБА_3.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.І. Орлянська С.І. Кравченко М.Ф. Пойда