Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Солодкова
А.А.,суддів:Щепоткіної В.В., Єленіної
Ж.М., за участю прокурора Гошовської
Ю.М.,захисника ОСОБА_5,засудженого
ОСОБА_6, розглянула в судовому
засіданні у м. Києві 19 серпня 2014 року
справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_6 на вирок
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 15 липня 2011 року
та ухвалу Апеляційного суду
Запорізької області від 17 липня 2013
року.

Вказаним вироком, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, раніше неодноразово судимого,
останній раз 01 листопада 2005 року
Мелітопольським міськрайонним судом
за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289,
ст. 70 КК України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 5
років,засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України
до покарання у виді позбавлення волі на
строк 9 років.

Стягнуто з засудженого
на користь потерпілої ОСОБА_7 3117
грн матеріальної та 10 000 грн моральної
шкоди.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано
винними і засуджено за те, що він 11
січня 2010 року близько 21:00 год,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння біля першого під'їзду будинку
№ 4 по вул. Гвардійській у м.
Мелітополі Запорізької області, на
ґрунті особистих неприязних відносин з
метою вбивства умисно наніс дерев'яною
ручкою від лопати численні удари по
голові ОСОБА_8, від чого останній помер
на місці події.

Зі змісту касаційної скарги
засудженого ОСОБА_6 з доповненнями
убачається, що він, посилаючись на
неправильне застосування
кримінального закону та істотне
порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
просить постановленні щодо нього вирок
місцевого суду та ухвалу суду
апеляційної інстанції скасувати, а
справу направити на новий судовий
розгляд. Вважає, що суд не дав належної
оцінки наявним у справі доказам та
дійшов помилкового висновку про його
винність у вчиненні інкримінованого
злочину. В основу вироку судом
покладено докази, отримані з
порушенням вимог
кримінально-процесуального закону. Як
на порушення свого права на захист
посилається на застосування щодо нього
недозволених методів слідства та
неознайомлення його з матеріалами
кримінальної справи на стадії
досудового слідства. Вказує, що суд
проголосив вирок без його участі. Суд
апеляційної інстанції в ході нового
апеляційного розгляду не виконав
вказівок касаційного суду, викладених
в ухвалі від 14 травня 2013 року, не
перевірив належним чином доводів
апеляції, чим істотно порушив вимоги
кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
засудженого ОСОБА_6, який підтримав
свою касаційну скаргу з доповненнями,
просив скасувати постановлені щодо
нього судові рішення і закрити справу,
захисника ОСОБА_5, який вважав, що
касаційна скарга засудженого підлягає
задоволенню, прокурора, яка заперечила
проти задоволення касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені у касаційній
скарзі доводи, колегія суддів вважає,
що касаційна скарга засудженого не
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України
підставами для скасування або зміни
вироку місцевого суду судом касаційної
інстанції є лише істотне порушення
кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування
кримінального закону та
невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину і особі
засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє
вироки місцевих судів щодо неповноти
та однобічності досудового і судового
слідства, а також невідповідності
висновків суду фактичним обставинам
справи.

Натомість, зазначені обставини були
предметом перевірки суду апеляційної
інстанції.

Залишаючи без задоволення апеляцію
засудженого у частині недоведеності
його винності у вчиненні умисного
вбивства, апеляційний суд в ухвалі
навів докладні мотиви прийнятого
рішення і не встановив істотних
порушень кримінально-процесуального
закону, які б перешкодили суду першої
інстанції повно і всебічно розглянути
справу та дати правильну юридичну
оцінку вчиненому.

За встановлених судом фактичних
обставин справи дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115
КК України кваліфіковані правильно.

В основу вироку суд обґрунтовано
поклав послідовні показання свідків
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_7, ОСОБА_13 про обставини вчинення
ОСОБА_6 злочину, дані протоколів
слідчих дій, висновки судових
експертиз, а також показання самого
засудженого, які він давав на
досудовому слідстві.

Так під час відтворення обстановки і
обставин події 16 січня 2010 року, яке
проводилось за участю захисника
ОСОБА_14, ОСОБА_6 в деталях розповів про
обставини злочину, в ході якого він
палицею схожою на держак від лопати
завдав потерпілому удари по голові,
після чого переміщав останнього.
Згідно висновку експерта смерть
потерпілого настала внаслідок
внутрішньочерепної травми від
численних забоїв голови. При цьому
встановлені експертом механізм та
локалізація тілесних ушкоджень, які
спричинили смерть потерпілого,
повністю узгоджуються з наведеними
вище показаннями засудженого.

Зібрані у справі докази є логічними,
послідовними, не викликають сумнівів у
суду щодо їх достовірності.

Доводи засудженого про застосування
щодо нього незаконних методів слідства
не знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи. Вони були предметом
прокурорської перевірки, за
результатами якої відмовлено у
порушенні кримінальної справи щодо
працівників міліції і ця постанова не
скасована.

Таким чином, всебічно та повно
перевіривши матеріали справи, суд
дійшов обґрунтовано висновку про
доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні
умисного вбивства.

Як убачається з матеріалів справи, під
час проголошення вироку суду ОСОБА_6 не
був доставлений в зал судового
засідання. Разом із тим, за даних
конкретних обставин указане порушення
процесуального закону не є істотним,
оскільки засуджений був присутнім під
час судового слідства, виступав у
судових дебатах та звертався до суду з
останнім словом. Після отримання копії
вироку ОСОБА_6 реалізував своє право на
апеляційне оскарження, що свідчить про
своєчасність ознайомлення засудженого
зі змістом вироку та поінформованість
щодо строків і порядку його оскарження.

Суд апеляційної інстанції відповідно
до вимог ст. 377 КПК України 1960 року дав
належну оцінку викладеним в
апеляційній скарзі засудженого
доводам та обґрунтовано відмовив у їх
задоволенні.

Доводи засудженого про порушення
апеляційним судом вимог ст. 399 КПК
України 1960 року при повторному
розгляді справи в суді апеляційної
інстанції не ґрунтуються на матеріалах
справи і є безпідставними.

Призначене ОСОБА_6 покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України, є
необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових
злочинів.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
б були безумовною підставою для зміни
чи скасування судових рішень, не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 394-396 КПК України 1960 року,
пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні
положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Мелітопольського міськрайонного
суду Запорізької області від 15 липня 2011
року та ухвалу Апеляційного суду
Запорізької області від 17 липня
2013 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни,
а касаційну скаргу засудженого - без
задоволення.

Судді:

А.А. Солодков В.В. Щепоткіна Ж.М. Єленіна