У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Скотаря А.М. і Кузьменко О.Т.

за участю прокурора

Сорокіної О.А.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 17 травня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Черкаської області.

Вироком Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 14 вересня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, судимості не має,

засуджено за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення
волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і 6 місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України суд зобов'язав ОСОБА_1 не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи та періодично з'являтись в цей орган для
реєстрації.

В апеляційному порядку вирок не переглядався.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він у стані алкогольного
сп'яніння 10.06.2006 р. у м. Умань Черкаської області незаконно заволодів
автомобілем ГАЗ - 3110, державний номер НОМЕР_1, який належав ВАТ “Уманьгаз”,
вартістю 27 724 грн., що завдало значної матеріальної шкоди зазначеному
підприємству.

У касаційному поданні прокурор, посилаючись на неправильну кваліфікацію дій
ОСОБА_1 за ч.2 ст.289 КК України, просить вирок змінити й перекваліфікувати дії
останнього на ч.1 ст.289 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала касаційне подання,
перевіривши матеріали справи та доводи касаційного подання, колегія суддів
вважає, що касаційне подання прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду
зміні у зв'язку з неправильним
застосуванням ним кримінального закону.

Висновки
суду щодо винуватості ОСОБА_1 у незаконному заволодінні транспортним засобом ВАТ “Уманьгаз” є законними
й обґрунтованими, і в поданні не заперечуються.

Що ж до тверджень прокурора у касаційному поданні про безпідставність
кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.289 КК України, то вони ґрунтуються на
законі.

ОСОБА_1 обвинувачувався і суд визнав його винуватим за ч.2 ст.289 КК
України за кваліфікуючою ознакою - завдання ВАТ “Уманьгаз” значної матеріальної
шкоди в розмірі 27 724 грн., яка складається з ринкової вартості автомобіля.

Разом з тим, відповідно ст.289 КК України та примітки до неї в редакції
Закону України № 2903 - IV від 22.09.2005 р. значною визнається матеріальна шкода у
разі заподіяння реальних збитків на суму від ста до двохсот п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 14 від 23.12.2005 р. “Про практику застосування судами України
законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та
експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на
транспорті”, при вирішенні питання про те, чи були збитки реальними, необхідно
виходити з положень п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, де зазначено, що такими збитками
є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, що вона зробила або мусить зробити для відновлення свого
порушеного права.

Якщо транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень унаслідок незаконного
заволодіння, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує
або сума відповідних витрат менша від зазначеної у п. 3 примітки до ст.289 КК
України, така кваліфікуюча ознака, як заподіяння значної шкоди відсутня.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль, яким ОСОБА_1 незаконно
заволодів та пошкодив внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху,
повернутий підприємству. Реальні збитки, завдані ВАТ “Уманьгаз”, внаслідок
пошкодження ОСОБА_1, відповідно до висновку експертизи складають 9 450 грн. 45
коп., які він частково відшкодував.

Оскільки на час вчинення злочину сума реальних витрат на відновлення
автомобіля є значно меншою, ніж сто неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що в 2006 р. становило 17 500 грн., то в діях ОСОБА_1 відсутня
кваліфікуюча ознака злочину - завдання значної матеріальної шкоди, а тому вони
підлягають перекваліфікації з ч.2 на ч.1 ст.289 КК України.

Призначаючи засудженому покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості
вчиненого ОСОБА_1 злочину, дані про його особу, який раніше не судимий, щиро
розкаявся і частково відшкодував завдані злочином збитки, і вважає за необхідне
призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах
санкції закону зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням.

На
підставі викладеного та керуючись статтями 394 і 395 КПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

касаційне подання заступника прокурора Черкаської області задовольнити.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області
від 14 вересня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити, перекваліфікувати
його дії з ч.2 ст.289 КК України на ч.1 ст.289 КК України і призначити
покарання 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України
ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
1 рік і 6 місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_1 не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи та періодично з'являтись в цей орган для реєстрації.

Судді:

КОНОВАЛОВ В.М.
СКОТАРЬ А.М.
КУЗЬМЕНКО О.Т.