Справа №1-1208
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня
2008
року
м.Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької
області у складі: головуючого судді
Пилип'юка І.В., при секретарях: Матейчук Л.Ю., Паучек Є.В., Флора Г.І.,
з участю прокурора Брижак І.В.,
захисника ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в м. Вижниця
кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 з освітою вищою
гуманітарною, одруженого, на утриманні мати 1932 року народження, працюючого
директором ПОСП «Віт», раніше не судимого,

- у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.172
ч.1, 272 ч.1, 366 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що являючись директором
ПОСП «Віт», суб'єктом підприємницької діяльності, який займається сільським господарством,
лісопильним та стругальним виробництвом в с.Мигове Вижницького району
Чернівецької області, в порушення вимог ст.43 Конституції України та ст.ст.
21,24 Кодексу Законів про працю України, незаконно на початку 2004 року без
укладення трудового договору прийняв на роботу в якості пилорамщика ОСОБА_2.

Крім того трудові угоди з найманими працівниками не
уклав, будучи зобов'язаним дотримуватись правил і безпеки під час виконання
робіт з підвищеною небезпекою, визначених Законом України «Про охорону праці»
та всупереч вимогам п.п. 3.1.2., 3.2.1., 6.3.11., 6.3.12., 6.3.14., 6.3.15.,
6.3.28., Правил охорони праці в деревообробній промисловості допустив до
виконання робіт з підвищеною небезпекою ОСОБА_2. Внаслідок чого під час
розкатування деревини потерпілий отримав травму у вигляді - закритого перелому
правої лобкової сідничної кістки зі зміщення, травматичний шок. Несучи відповідальність за життя і здоров'я найманих
працівників, які виконують дану роботу, порушив дані правила, що створило
загрозу здоров'ю, життю та загибелі людей і могли привести до травмування
найманих працівників.

Крім того,
директор ПОСП «Віт» ОСОБА_1 з метою не сплати податків та обов'язкових
платежів, приховував найманих працівників, надавши до державних установ не
достовірні відомості відносно працюючих працівників.

Допитаний
в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в
пред'явленому обвинуваченні по ст.ст.272 ч.1, 172 ч.1, 366 ч.1 КК України
визнав та показав, що являючись
приватним підприємцем, директором ПОСП
«Віт» з обов'язками і правами, визначеними Статутом підприємства в частині
прийняття на роботу працівників, забезпечення їх належними умовами праці,
виплатою заробітної плати і здійсненні контролю за діяльністю організації і
робочим процесом було прийнято найманих працівників в кількості більше 20
чоловік. Також на підприємстві працював син, займаючи посаду зав. фермою -
ОСОБА_3, до якого часто на територію підприємства приходив знайомий - ОСОБА_2,
які разом в непрацюючому приміщенні колишнього ковбасного цеху, починаючи з
квітня 2004 року, на встановленій самовільно стрічковій пилорамі, яка не
знаходилася на балансі підприємства і не рахувалася як основний засіб по
документації, проводили розпилювання лісодеревини. Неодноразово попереджав сина
та ОСОБА_2 про припинення діяльності з метою запобігання нещасних випадків,
оскільки знав, що така діяльність може привести до нещасного випадку. Однак
останні не реагували на попередження щодо припинення самовільної діяльності на
території ПОСТ Віт обіцяючи припинити роботи і пояснюючи тим, що потерпілий має
намір виїзду за межі України і на період оформлення документів залишається без
роботи. Не заперечував, що як керівник - директор ПОСТ «Віт» не приділяв
достатньої уваги праці ОСОБА_2 без належного оформлення трудової угоди, не припинив,
як керівник діяльність потерпілого по розпилюванню лісодеревини. Про те, що син
скориставшись його ліцензією суб'єкта підприємницької діяльності, одним із
видів діяльності якої передбачено лісопильне виробництво, найняв без його згоди
на роботу ОСОБА_2 та сплачував щомісячно
заробітну плату відомо не було; дане стало відомо тільки в ході розслідування
кримінальної справи. Саме, від сина, в кінці 2005 року дізнався про нещасний
випадок, який стався з потерпілим.
Вказував, що після нещасного випадку з ОСОБА_2, разом з сином приходили до
лікарні, купували необхідні ліки і в рахунок компенсації відшкодували
матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн., які були прийняті потерпілим і
запевненням того, що звертатися до відповідних інстанцій з приводу нещасного випадку
не буде. Заперечуючи обвинувачення в частині службового підроблення документів
при складанні статистичної звітності та подачі до відповідних інстанцій
завідомо неправдивих документів, показав, що оформленням статистичної звітності
на підприємстві займалася головний бухгалтер. Знаючи досвід роботи останньої
довіряв їй і тому підписував вказану звітність. Просив звільнити від
кримінальної відповідальності та закрити
кримінальну справу за строками давності.

Крім визнання вини, у пред'явленому обвинуваченні, вина
ОСОБА_1 доведена сукупністю досліджених доказів по справі, зокрема показами
потерпілого, свідків, письмовими матеріалами справи.

Допитаний в судовому
засіданні потерпілий ОСОБА_2 показав, що з квітня 2004 року був запрошений на
роботу по розпилюванню лісодеревини ОСОБА_3, сином підсудного, разом з останнім
працював на стрічковій пилорамі, установленій самовільно в не облаштованому
приміщенні колишнього ковбасного цеху. Також підтвердив, що ОСОБА_3 закуповував
ліс, домовлявся з людьми і разом з ним проводив розпилювання лісодеревини. Про
те, чи говорив ОСОБА_3 своєму батьком про їх діяльність пояснити не міг, однак
показав, що директор підприємства інколи бачив його та сина працюючих з лісом.
Не заперечував, що останній декілька разів говорив покинути території
підприємства, однак, ні він, ні ОСОБА_3 не реагували на це, оскільки мали намір
заробити гроші. В кінці 2005 року, точної дати не пам'ятає, прийшовши почав
розкатку лісу, який був складований, в результаті чого, деревина обвалилася і
його придавило. Побачивши це підбігли хлопці з сусідньої пилорами, а також і
ОСОБА_3 з меншим братом та надавши першу допомогу відвезли до лікарні. В своїх
пояснення страховому експерту спочатку вказував, що ушкодження отримав у
власному господарстві при рубці дров, однак, потім, зважаючи на те, що розмір
компенсації в 1000 грн., яку він отримав від ОСОБА_3 і витрати на ліки є
недостатніми, звернувся повторно до страхового експерта, вказавши, що фактично
травму отримав на підприємстві, очолюваному ОСОБА_1, про що був складений
відповідний акт. В подальшому написав заяву до правоохоронних органів про
притягнення до кримінальної відповідальності останнього.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_3 показав, що ним по усній
домовленості було прийнято на роботу і виплачувалася заробітна плата ОСОБА_2,
без відома батька. Разом з потерпілим проводив розпилювання лісодеревини,
отримуванні від діяльності кошти (дохід), ділили порівну, витрачаючи на власні
потреби. В кінці 2005 року точної дати не пам'ятає, прийшовши на територію ПОСП
»Віт» разом з ОСОБА_2 до приміщення, відійшовши неподалік почув крики,
повернувшись побачив, що деревиною придавлено потерпілого, підбіг до нього і
разом з іншими хлопцями надали допомогу та відвезли до лікарні. Підтвердив, що
в подальшому приходив, купував ліки і відшкодував компенсацію в сумі 1000 грн., на що потерпілий погодився.
Про те, що сталося з ОСОБА_2 через деякий час розповів батькові.

Аналогічні покази в суді надали свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 і
ОСОБА_6

З акту про нещасний випадок на
підприємстві (а.с.28) вбачається, що причиною нещасного випадку з потерпілим
ОСОБА_2 було самовільне виконання робіт по розпилюванню лісодеревини для
власних потреб.

Із свідоцтва про державну
реєстрацію ПОСТ Віт вбачається, що дане підприємство зареєстроване в
установленому законом порядку і надано дозвіл на його функціонування (а.с.41),
включений до державного реєстру (а.с.46)

З довідки (а.с.48) вбачається, що ОСОБА_2 на підприємстві
ПОСТ Віт не працював.

Із Статуту підприємства ПОСТ
Віт вбачаються юридичний статус, умови роботи, права і обов'язки керівника,
тощо (а.с.49)

З досліджених в суді
матеріалів звітності щодо обліку праці, робочого часу і працюючих працівників
вбачається їх кількість, відпрацьовані людино - години, а також розрахунки
проведені по заробітній платі(а.с.34-63; 68-73)

З листа від 27.07.2007 року територіального управління
Держпромнагляду по Чернівецькій області вбачається, що на території
підприємства ПОСТ ВІТ відсутня естакада, призначенням розкатки лісової деревини
та знаходження будівлі, в якій раніше розпилювали деревину.

Прокурор
в судовому засіданні вважав за необхідне
звільнити ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням
встановлених строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно
до ст.49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності,
якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули
строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене
покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

Суд
вважає, що внаслідок спливу строків давності притягнення до кримінальної
відповідальності ОСОБА_1 перестав бути суспільно-небезпечною особою і
притягнення до кримінальної відповідальності є недоцільним та не буде
відповідати принципу гуманізму.

Згідно ст. 7-1 КПК України -
провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв'язку із
закінченням строків давності.

Згідно
ст.11-1 ч.2 КПК України - суд у судовому
засіданні, за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 КПК України, закриває
кримінальну справу у зв'язку із
закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Приймаючи
до уваги те, що ОСОБА_1 свою вину визнав, вчинив злочини невеликої тяжкості,
закінчились встановлені строки
притягнення до кримінальної відповідальності, відсутні обставини, що порушують
їх перебіг, кримінальна справа надійшла до суду з обвинувальним висновком, надав
згоду на звільнення від кримінальної відповідальності, протягом цих строків не
вчинив нового злочину, а тому
кримінальну справу у відношенні ОСОБА_1 за ст.ст.272 ч.1,172 ч.1, 366 ч.1 КК
України необхідно провадженням закрити та звільнити від кримінальної
відповідальності.

На
підставі ст. 49 КК України, керуючись
ст.ст. 7-1, 11-1 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити
ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності по ст.ст.272 ч.1, 172 ч1, 366 ч.1 КК
України у зв'язку із закінченням строків давності.

Кримінальну справу відносно ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів передбачених ст.ст.172 ч.1, 272 ч.1, 366 ч.1 КК України - провадженням
закрити.

Міру запобіжного заходу у
виді підписки про невиїзд, обрану щодо
ОСОБА_1 - скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Чернівецької області на протязі 7 (семи) діб з дня її
винесення через Вижницький районний суд

Суддя: