Справа № 1-6/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2011 року Бородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді Гумбатова В.А.,

при секретарі Щербаковій К.А., Лесик Т.В.,

з участю прокурорів Слизькоухої О.В., Власка В.А., Капишіна С.М.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого комерційним директором інституту Кварк, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

в здійсненні злочину, передбаченого ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

22 червня 2006 року, близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_2, знаходячись поблизу приміщення Ірпінського міського виконавчого комітету Київської області, розташованого за адресою: м.Ірпінь, вул.Шевченка, 2-а, умисно, на грунті неприязних відносин, заподіяв ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Злочин вчинено за наступних обставин.

22 червня 2006 року, о 14 годині, в приміщенні Ірпінського міського виконавчого комітету Київської області за адресою м.Ірпінь, вул.Шевченка, 2-а, відбувалось засідання першої сесії Ірпінської міської ради пятого скликання, де разом з іншими, були присутні член Ірпінської міської територіальної виборчої комісії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Між ними виник конфлікт, який продовжився в приміщенні МТВК. Близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_2, знаходячись в приміщенні Ірпінської МВТК, став виштовхувати з приміщення ОСОБА_3, між ними виникла суперечка, яка переросла в штовханину, після чого ОСОБА_3 вийшов з приміщення Ірпінської МВТК. Підсудний ОСОБА_2 вийшов за ОСОБА_3 на ганок приміщення виконкому Ірпінської міської ради, де суперечка між ними продовжувалась. Далі ОСОБА_3 побіг від ОСОБА_2 в напрямку приміщення Пенсійного фонду, що по вул.Шевченка. В цей час у ОСОБА_2 виник намір на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. Наздогнавши ОСОБА_3 біля приміщення Ірпінського міського виконавчого комітету Київської області, ОСОБА_2, умисно, на грунті особистих неприязних стосунків, наніс йому два удари невстановленим слідством предметом, схожим на ніж в праве плече та в область живота справа, заподіявши потерпілому ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, що викликали короткочасний розлад здоров`я у вигляді двох колото-різаних поранень передньої черевної стінки та зовнішньої поверхні правого плеча, після чого повернувся в приміщення Ірпінського виконавчого комітету.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у скоєному злочині не визнав, суду показав, що 22 червня 2006 року, відбувалось засідання Ірпінської міської ради. Потерпілий ОСОБА_3 заважав проведенню сесії, через що у нього з потерпілим в приміщенні ТВК виникла суперечка, під час якої ОСОБА_3 вдарив його рукою в обличчя і ногою в пах. Обурений поведінкою потерпілого, він, на вулиці побіг за ОСОБА_3, який втікаючи, перечепився і впав, після чого він передумав його затримувати і повернувся в приміщення ТВК. Бачив, як ОСОБА_3 йде за ним. Через деякий час, з`ясувалось, що у ОСОБА_3 є поранення. Вважає, що ОСОБА_3 міг отримати поранення при падінні. Він йому ніяких тілесних ушкоджень не наносив.

Проте, винуватість підсудного у скоєнні даного злочину підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_3, з яких вбачається, що 22 червня 2006 року, близько 14 години 00 хвилин відбувалось засідання сесії Ірпінської міської ради, де він приймав участь у якості представника голови Ірпінської МТВК ОСОБА_4 Одним з питань порядку денного даної сесії було усунення голови Ірпінської МТВК ОСОБА_4 від посади. На цьому грунті між ним та підсудним виникла суперечка. ОСОБА_2 почав його виштовхувати з приміщення ТВК. Він (потерпілий), ОСОБА_2 ніяких ушкоджень не наносив. Близько 15 години 30 хвилин він вийшов на ганок міськвиконкому. Через деякий час вийшов ОСОБА_2 та запропонував вийти поговорити. Вони пішли до приміщення пенсійного фонду. Біля рогу будівлі, ОСОБА_2 витягнув ножа та почав погрожувати, він став тікати від підсудного, перечепився і впав. ОСОБА_2 його наздогнав та наніс два удари ножем в руку та живіт. Після чого ОСОБА_2 побіг до міськвиконкому, він теж туди пішов. Після чого викликали швидку допомогу та міліцію;

- показаннями свідка ОСОБА_5, з яких вбачається, що в червні 2006 року в приміщенні Ірпінського міськвиконкому між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відбувся конфлікт. Вона бачила як за ОСОБА_2 побіг ОСОБА_3. Через деякий час ОСОБА_3 повернувся, на його сорочці справа була червона пляма. ОСОБА_6 сказала їй, що ОСОБА_3 підрізав ОСОБА_2;

- показаннями свідка ОСОБА_7, з яких вбачається, що 22 червня 2006 року, в приміщенні Ірпінського міськвиконкому відбулось засідання Ірпінської міської ради. В приміщенні були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 поводив себе агресивно. Через деякий час вона почула, що ОСОБА_2 підрізав ОСОБА_3;

- показаннями свідка ОСОБА_6, з яких вбачається, що в 20-х числах червня 2006 року, вона бачила конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 біля приміщення Ірпінського міськвиконкому. Бачила як вони вдвох відходили, як ОСОБА_3 впав, потім сказав, що його підрізав ОСОБА_2;

- з оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_8 вбачється, що він, 22 червня 2006 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, біля приміщення міськвиконкому бачив конфлікт між двома чоловіками, які спочатку штовхалися, потім, один наздогнав іншого, діставши ніж. Як наносили удари не бачив, але постраждалий показував поранення (том № 1 а.с. 24-25);

- показаннями свідка ОСОБА_9, з яких вбачається, що ОСОБА_3 її знайомий, коли вона побачила його в лікарні наступного дня після заподіяння тілесних ушкоджень, вона, як лікар, оглянула його рану. Рана була неглибока, поверхнева. Потім вона від інших осіб дізналась, що ОСОБА_3 підрізав ОСОБА_2;

- з показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що 23 червня 2006 року вона як судмедексперт оглядала ОСОБА_3, у якого було виявлено дві колото-різані рани;

- з показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що 22 червня 2006 року, він, знаходився на сесії Ірпінської міської ради. Бачив як на вулиці між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відбувся конфлікт, після якого ОСОБА_3 показував кров на сорочці, пояснюючи, що ОСОБА_2 його поронув ножем;

- з оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_12 вбачається, 22 червня 2006 року в приміщенні Ірпінського міськвиконкому відбувся конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Потім чула, що хтось когось підрізав (том № 1 а.с. 160);

- з оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що 22 червня 2006 року в приміщенні Ірпінського міськвиконкому між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбувся конфлікт. Пізніше він побачив ОСОБА_3 з забинтованим животом, який вказав на ОСОБА_2 як на особу, яка заподіяла йому тілесні ушкодження (том № 1 а.с. 108-109);

- з оголошених у судовому засіданні показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що 22 червня 2006 року, біля приміщення Ірпінського міськвиконкому він бачив, як ОСОБА_3 ображав ОСОБА_2. Потім ОСОБА_2 за ним побіг, а коли ОСОБА_3 повернувся, він бачив кров у нього на лікті і на боці (том № 1 а.с. 112-113);

- з протоколу огляду від 22 червня 2006 року, з якого вбачається, що 22 червня 2006 року у фойє приміщення Ірпінської міської ради, на виході із приміщення та на сходах виявлені сліди бурої речовини, схожої на кров, крім того, сліди бурої речовини, схожої на кров, виявлені на відстані 15 м від правого кута приміщення міської ради (том № 2 а.с. 2);

- з протоколу огляду від 22 червня 2006 року вбачається, що 22 червня 2006 року в ординаторському кабінеті хірургічного відділення Ірпінської ЦМЛ був проведений огляд одягу потерпілого, а саме сорочки біло-синього кольору з візерунком у формі квадратів, на якій в нижній правій частині мається пляма бурого кольору та пляма бурого кольору на правому рукаві, штани джинси світло-синього кольору з плямою бурого кольору невизначеної форми на правій верхній частині штанів (том № 1 а.с. 3);

- з протоколу відтворення обстановки та обставин події від 6 липня 2006 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_3 показав за яких обставин йому були спричинені ножові поранення ОСОБА_2 22 червня 2006 року біля приміщення Ірпінського міськвиконкому (том № 1 а.с. 83);

- з протоколу відтворення обстановки та обставин події від 21 травня 2009 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 показав за яких обставин йому були спричинені ножові поранення ОСОБА_2 22 червня 2006 року біля приміщення Ірпінського міськвиконкому (том № 3 а.с. 76-86);

- з протоколу впізнання особи від 26 червня 2006 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_8 вказав на підсудного ОСОБА_2 як на особу із якою у потерпілого ОСОБА_3 22 червня 2006 року була сутичка, в результаті якої він отримав тілесні ушкодження (том № 1 а.с.62);

- з висновків судово-медичної експертизи № 152 від 23.06.06, № 69/152 від 26.06.06, № 88/152 від 12.09.06, з яких вбачається, що у ОСОБА_3 мались два колото-різаних поранення передньої черевної стінки справа (не проникаюче в черевну порожнину) та зовнішньої поверхні правого плеча. Наявність раневих каналів значної глибини (близько 4 см та 8 см) свідчать про те, що ушкодження заподіяні колюче-ріжучим предметом, можливо клинком ножа і є колото-різаними. Глибина раневого каналу, що відповідає рані плеча, близько 4 см, глибина раневого каналу у товщі передньої черевної стінки біля 8 см. Ушкодження по строку можуть відповідати 22.06.06 року. Виникнення ран під час падіння потерпілого на скло чи інший предмет маловірогідно. Рани черевної стінки і правого плеча відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я (а.с. том № 1 а.с. 29-34, 87, 145);

- з висновку судової медико-криміналістичної експертизи № 263-мк від 06.09.06 року вбачається, що на сорочці ОСОБА_3 виявлено колото-різане пошкодження на правій полі, яке утворилось від дії колюче-ріжучого предмета типу клинка ножа шириною біля 1,2 см з обушком і гострим лезом, розриви на наданих штанах утворились від дії тупого предмету. Дані ушкодження не могли утворитись від падіння людини, вдягнутої в цей одяг, на скло (том № 1 а.с. 98-99);

- з висновку судово-медичної експертизи № 139-мк від 30.05.2007 року, відповідно до якого пошкодження на надному одязі потерпілого співпадає з пошкодженнями на тілі потерпілого ОСОБА_3 при умові, що одяг був одягнутий правильно (том № 2 а.с. 150-151).

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість підсудного в скоєнні даного злочину доведена повністю.

Суд критично ставиться до показань підсудного ОСОБА_2 в частині, що він не наносив ОСОБА_3 тілесних ушкоджень колото-різаних ран, оскільки ці його покази спростовуються показами потерпілого ОСОБА_3, показами свідка ОСОБА_8, показами інших свідків, висновками судово-медичної експертизи, а також іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Такі покази підсудного суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєний злочин, тому їх до уваги не приймає.

Суд критично ставиться до показань підсудного ОСОБА_2 також і в частині, де він вказує на можливість отримання потерпілим тілесних ушкоджень при падінні або допускає, що потерпілий сам заподіяв собі колото-різані рани, оскільки ці обставини виключаються виходячи з висновків судово-медичних експертиз № 263-мк від 06.09.2006 р. та від 11.03.2009 р. ОСОБА_14 покази підсудного суд вважає надуманими та відхиляє їх.

Органами досудового слідства дії підсудного кваліфіковані за ч.2 ст.15, ст.115 ч.1 КК України як закінчений замах на умисне вбивство.

Проте суд вважає таку кваліфікацію невірною, виходячи з наступного. Замах на вбивство може вчинятися із прямим умислом. Вбивство вважається таким, що вчиняється із прямим умислом, коли особа усвідомлює суспільну небезпечність своїх дій, передбачає настання суспільно-небезпечних наслідків, в даному випадку смерті особи і бажає настання цих наслідків. У випадку, коли особа діяла з непрямим умислом, її дії необхідно кваліфікувати за наслідками, які фактично настали.

Суд вважає, що під час досудового, а також судового слідства не встановлено доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_2, завдаючи ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, бажав настання його смерті.

Цей висновок суду ґрунтується на наступному: ОСОБА_2 наніс ОСОБА_3 тілесні ушкодження не в життєво важливі органи, поранення не супроводжувалися будь-якими тяжкими наслідками для потерпілого, після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2, не маючи будь-яких перешкод на вчинення дій, які б могли привести до смерті ОСОБА_3, припинив свої дії та залишив ОСОБА_3 на місці події. Доказів, які б вказували на те, що підсудний не зміг довести до кінця дії направлені на умисне вбивство з причин, які не залежали від його волі, по справі не встановлено.

Тому суд вважає, що необхідно змінити кваліфікацію дій підсудного з ч.2 ст.15, ст.115 ч.1 КК України на ч.2 ст.125 КК України і кваліфікує його дії за вказаною статтею КК як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про зміну кваліфікації дій підсудного та приймаючи до уваги ті обставини, що притягнення підсудного до кримінальної відповідальності за скоєння даного злочину можлива лише за заявою потерпілого, суд враховує, що потерпілий звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів (том № 1 а.с. 7).

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного діяння, а також дані про особу підсудного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання посередньо.

Обставин, що помякшують та обтяжують покарання підсудному судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підсудному повинно бути призначене покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, але зважаючи, що відповідно до ст.12 КК України злочин, за яким обвинувачується підсудний віднесений до злочинів невеликої тяжкості і з моменту його скоєння минуло понад 5 років, підсудний відповідно до ст.49, 80 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 суд вважає підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення матеріальної допомоги в розмірі 320 гривень вартість пошкоджених речей потерпілого. Витрати на лікування в розмірі 80 гривень, суд вважає задоволенню не підлягають, оскільки суду не надано доказів понесення цих витрат потерпілим.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що оскільки потерпілий переніс страждання та негативні емоції у звязку з заподіянням йому тілесних ушкоджень, тому позов в цій частині необхідно задовольнити та стягнути з підсудного на користь потерпілого на відшкодування моральної шкоди 10000 гривень.

Керуючись статтями 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_2 визнати винним в здійсненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.49, 80 КК України звільнити ОСОБА_2 від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності.

Міру запобіжного заходу, до набрання вироком чинності, залишити попередню підписку про невиїзд.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування завданої матеріальної шкоди 320 (триста двадцять) гривень та на відшкодування завданої моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень.

На вирок суду може бути подано апеляцію в апеляційний суд Київської області через Бородянський районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його оголошення.

Головуючий суддя В. Гумбатов