Провадження № 11-кп/795/324/2015
Категорія - ч.2 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004785, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Петруші Ріпкинського району Чернігівської області, з повною вищою освітою, розлученого, приватного підприємця, інваліда 2 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та закрити відносно нього кримінальне провадження.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України, останнього звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язку, передбаченого п. 4 ч.1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави 147 грн. 42 коп. процесуальних витрат.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. На думку апелянта, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а також при наявності суперечливих доказів суд належним чином не обґрунтував чому врахував одні та відкинув інші докази.

Звертає увагу на порушення чинного законодавства при проведенні огляду місця події, у тому числі упакуванні ножа. Так, в протоколі даної слідчої дії не був зазначений номер пакету, у який було запаковано ніж. Таке порушення свідчить, що ніж, який поступив на експертизу взагалі не був упакованим. Крім того, про це також свідчить і постанова про призначення судової експертизи холодної зброї від 07 вересня 2014 року, відповідно до якої експертам було надано предмет схожий на ніж, а не пакет з предметом схожим на ніж.

Також, апелянт звертає увагу на те, що суттєва різниця розмірів ножа у протоколі ОМП від 06 вересня 2014 року та висновку експерта №561 від 12 вересня 2014 року свідчить про те, що вилучений був один ніж, а на експертизу наданий інший.

Крім того, зазначає, що особисто у нього ніяких ножів не вилучали. Ніж працівникам міліції передали свідки, які були учасниками події, а тому є зацікавленими особами. Крім того, вони були у нетверезому стані, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 у суді.

При розгляді кримінального провадження судом І інстанції встановлено, що 06 вересня 2014 року, близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу будинку № 199, що по проспекту Миру в м. Чернігові, носив у рюкзаку без передбаченого законом дозволу ніж, який відповідно до висновку експерта № 561 від 12 вересня 2014 року є клинковою холодною зброєю колючо-ріжучої дії, а саме ножем мисливським загального призначення.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу, в судових дебатах просили вирок скасувати та закрити кримінальне провадження, думку прокурора, який вважає вирок суду обґрунтованим і законним, просив залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд надав належну юридичну оцінку.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні суду 1 інстанції, в тому числі і апеляційному, свою вину не визнав та показав, що вилучений працівниками міліції ніж йому не належить. Cидячи на лавочці у дворі будинків він трохи задрімав, а коли відкрив очі, то побачив, як якісь дві жінки тягнули його рюкзак. Він пішов за ними і став просити їх повернути йому рюкзак. Жінки підійшли до чоловіка, який сидів на лавочці, а біля нього лежав ніж. Цей ніж був схожий на того ножа, який у нього раніше викрали на ринку. Він попросив їх показати того ножа, але вони в грубій формі відмовили, після чого повалили його і вдарили головою об асфальт.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_10 , судом досліджені, перевірені та проаналізовані докази, які підтверджують вину обвинуваченого в носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

З показань свідка ОСОБА_11 , даних в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що, повертаючись з магазину, неподалік свого помешкання, з батьком сіли на лавочку перепочити, оскільки у батька боліли ноги, а мати, яка була з ними, повернулась назад до магазину докупити продукти харчування. Вона помітила обвинуваченого, який справляв свої природні потреби біля будинку, потім, сідаючи на лавочку, впав з неї на спину. Батько сказав, щоб вона пішла подивилась, може з ним щось трапилось. Підійшовши побачила, що той в нетверезому стані, підняла його та посадила на лавочку, при ньому був рюкзак, який висів на плечі. Повертаючись до батька , почула від останнього, що в чоловіка ніж, обернувшись побачила, що той іде на неї і тримає ніж в правій руці. Схопивши його за рукав, вона відвела його руку і легко штовхнула у спину. Коли обвинувачений впав, то з його руки випав ніж, який вона підібрала і пішла до батька, який продовжував сидіти на лавочці. Потім, до них підійшов обвинувачений і почав вимагати повернення свого ножа, погрожуючи при цьому. Зі слів батька обвинувачений дістав ножа із рюкзака.

Свідок ОСОБА_12 надав аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_9 , який є товаришем обвинуваченого, в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 06 вересня 2014 року йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_10 , який тільки встиг попросити про допомогу. По голосу він зрозумів, що останній перебуває у нетверезому стані. Під`їхавши до них, він почув спір між обвинуваченим та двома жінками. При цьому, ОСОБА_10 ходив за жінкою, в руках якої знаходився ніж в чохлі, та просив її показати його.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що суд безпідставно взяв до уваги показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були учасниками події, а відтак зацікавленими особами. Колегія суддів вважає, що показання останніх, на відміну від показань обвинуваченого, є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та матеріалами кримінального провадження, підстав не довіряти їм в суду 1 інстанції не виникло і відсутні в колегії суддів.

З протоколу огляду місця події від 06 вересня 2014 року вбачається, що співробітниками міліції, в присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на бетонній конструкції білборду біля будинку № 199 по проспекту Миру в м. Чернігові виявлено та вилучено ніж в шкіряному чохлі, який було упаковано та опечатано (а.п. 74-75).

Поняті ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили дані обставини слідчої дії.

З висновку експерта № 561 від 12 вересня 2014 року вбачається, що металевий предмет, виявлений та вилучений 06 вересня 2014 року при проведенні огляду місця події, на дослідження експертної установи наданий запакованим у спеціальний пакет, упаковка не порушена, на пакеті наявні два підписи понятих, підпис спеціаліста, підпис слідчого. Даний предмет є клинковою холодною зброєю колючо-ріжучої дії, а саме ножем мисливським загального призначення. Ніж виготовлений саморобним способом (а.п. 79-82).

Постановою слідчого від 12 вересня 2014 року мисливський ніж з ножнами визнано речовим доказом та направлено на зберігання до ЧЧ ЧМЧ УМВС України в Чернігівській області (а.п. 83).

Наведене вище цілком спростовує твердження обвинуваченого про порушення чинного законодавства при проведенні огляд місця події, зокрема при вилученні ножа, оскільки вказаний речовий доказ належно вилучений, запакований та долучений до матеріалів кримінального провадження. Відсутність номеру упаковки, у який було запаковано ніж, у протоколі ОМП не дає підстав стверджувати, що експертній установі була надана інша упаковка.

Звернення апелянтом уваги на те, що напис на упаковці, зафіксований у протоколі ОМП, відрізняється від відповідного напису, зафіксованого експертом при проведенні експертизи, є безпідставним, оскільки у обох випадках упаковка містить напис «Експертна служба МВС».

Також не заслуговують на увагу посилання обвинуваченого на істотну різницю у розмірах ножа, що зазначені у протоколі ОМП від 06 вересня 2014 року та висновку експерта №561 від 12 вересня 2014 року, що, мовби, свідчить, що експерту був наданий інший ніж. Розмір ножа, зазначений у протоколі ОМП є приблизним, про що зазначено у самому документі (а.п. 74). Крім того, така різниця є незначною. Ознаки ножа, зазначені у вищевказаних документах є ідентичними, так як і в протоколі ОМП, так і у висновку експерта вказано про наявність на руків`ї ножа втулки, відповідно, сріблястого кольору та металу сірого кольору (а.п.74 та 80).

Матеріали кримінального провадження не дають підстав колегії суддів вважати, що об`єктом вилучення при огляді місця події та об`єктом дослідження експерта були різні предмети.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що невизнання вини обвинуваченим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення свідчить про намагання останнього уникнути кримінальної відповідальності.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння і дійшов вірного висновку, призначивши обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Всі аргументи апеляційної скарги обвинуваченого, судом апеляційної інстанції перевірені та на переконання колегії суддів, істотних порушень кримінального процесуального закону при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, що б призвело до безумовного скасування вироку, допущено не було.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 лютого 2015 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4