Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України
головуючого-судді
суддів
Глоса Л.Ф. і Вус С.М.,
представника потерпілої
в судовому засіданні в м. Києві 4 березня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою
законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на вирок
Апеляційного суду Волинської області від 11 грудня 2007 року,
вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 жовтня
2007 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, уродженця та жителя с. Добре Камінь-Каширського району Волинської
області, раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 153 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації
майна;

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3
роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1покладені
обов'язки, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично
з'являтися для реєстрації в ці органи.

За апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, вирок місцевого суду в частині призначення
засудженому покарання із застосуванням
ст. ст. 75, 76 КК України скасовано Апеляційним судом Волинської
області, яким постановлено свій вирок від 11 грудня 2007 року. Цим вироком
ОСОБА_1 призначено покарання за ч. 3 ст. 153 КК України із застосуванням ст. 69
КК України у виді позбавлення волі
строком на 5 років.

Згідно з вироком
суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він у ніч з 1 на 2
травня 2007 року, будучи у стані
алкогольного сп'яніння, за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1,
використовуючи безпорадний стан своєї
малолітньої падчерки - ОСОБА_3, 1999 року народження, змусив її задовольнити його статеву пристрасть неприродним способом.

У касаційній скарзі законний представник неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_4 посилається на те, що апеляційний
суд не в повній мірі врахував сукупність всіх обставин, які пом'якшують
покарання, і прийняв помилкове рішення про скасування вироку суду першої
інстанції в частині призначеного ОСОБА_1 покарання. На її думку, визначене
місцевим судом покарання було необхідним і достатнім для виправлення
засудженого. Просить вирок апеляційного суду скасувати та звільнити ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробовуванням.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, представника потерпілої - адвоката ОСОБА_2, який підтримав доводи
касаційної скарги ОСОБА_1, думку прокурора Микитенка О.П. про відсутність
підстав для її задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1у
вчиненні злочину, за який його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних у
справі та докладно наведених у вироку доказах,
вони є правильними і у касаційній скарзі не оспорюються.

Дії засудженого правильно
кваліфіковано за ч.3 ст. 153 КК України.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, апеляційний суд з
наведенням у вироку відповідних мотивів обґрунтовано визнав неможливим звільнення
ОСОБА_1 від відбування покарання з випробовуванням та дійшов правильного
висновку про необхідність призначення засудженому покарання у виді позбавлення
волі з реальним його відбуттям у місцях позбавлення волі. За наявності у даній
справі декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого злочину, зокрема те, що ОСОБА_1 пройшов курс лікування від
алкоголізму, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, а дружина є
вагітною, що не настало тяжких наслідків від вчиненого злочину, суд правильно визнав можливим призначити
засудженому покарання із застосуванням ст.69 КК України, тобто більш м'якого,
ніж передбачено ч.3 ст.153 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що призначення
ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років є надмірно
суворим, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина
засудженого - ОСОБА_4 народила четверту дитину. Вона власного житла не має,
проживає разом з двома дітьми від першого шлюбу й двома дітьми від шлюбу з
засудженим у будинку батьків ОСОБА_1, які є пенсіонерами. Основним джерелом
доходів родини є ведення домашнього господарства, що потребує чоловічих рук. Тому позбавлення волі
засудженого на тривалий строк поставить в скрутне становище ОСОБА_4 та її чотирьох малолітніх дітей. Ці обставини
колегія суддів вважає виключними і такими, що в даному випадку, разом із
викладеними у вироку обставинами, дають підстави для пом'якшення призначеного
ОСОБА_1 покарання нижче за розміром, визначеним вироком суду.

На підставі наведеного
та, керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а:

касаційну скаргу
законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4
задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Волинської області від 11 грудня
2007 року щодо ОСОБА_1 змінити -
пом'якшити призначене йому за ч. 3 ст. 153 КК України із застосуванням ст. 69
КК України до 1 (одного) року позбавлення волі.

У решті цей вирок залишити без зміни.

Судді:

Міщенко
С.М. Вус С.М. Глос Л.Ф.