АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/2475/14-к Номер провадження 11-кп/786/243/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000557 від 30.12.2013 року за апеляцією старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 січня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт № 0000557 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України (в редакції Закону № 221-VII (221-18) від 18.04.2013 року), ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.368 КК України (в редакції Закону № 221-VII (221-18) від 18.04.2013 року) повернуто старшому прокурору Другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 .

Приймаючи таке рішення суд послався на те, що складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт не відповідає загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, вимогам ст.291 КПК України щодо кваліфікації кримінального правопорушення.

Зокрема, в ухвалі зазначено, що дії обвинувачених кваліфіковано за ст.368 КК України в редакції Закону України від 18.04.2013р. № 221-VII, згідно з якою збільшується обсяг кримінальної відповідальності порівняно з редакцією ст.368 КК України, яка діяла на час вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тобто в період з серпня 2011 року по 18 жовтня 2011 року. Разом з цим, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінальних правопорушень мають практично тотожний зміст, що і в обвинуваченні у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_8 , дії якого були кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, а ОСОБА_7 за ч.3 ст.368 КК України, за винятком зміненої правової кваліфікації у новій редакції за ч.4 ст.368 КК України.

Крім того, посилаючись на вимоги КПК України в редакції 1960 року, п.8 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України та роз`яснення які містяться в абзаці 4 пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» суд зазначив, що орган досудового розслідування не виконав вказівок, які містяться в постанові Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.08.2013 року, якою кримінальна справа щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за наслідками судового розгляду на підставі ст.281 КПК України в ред..1960 року була направлена до Генеральної прокуратури України для проведення додаткового розслідування.

Наголошуючи на обов`язковості для виконання органом досудового розслідування вказівок суду, який направляв справу на додаткове розслідування суд вказав, що зазначені в постанові суду про повернення справи на додаткове розсування обставини не були досліджені, недоліки та прогалини досудового слідства не були усунуті, а слідчі дії на проведенні яких наголошував суд не були виконані, що в подальшому буде підставою для скасування вироку через однобічність та неповноту досудового слідства.

Зважаючи на вказані засади кримінального провадження та вище викладені обставини кримінального провадження, суд прийшов до висновку про повернення прокурору обвинувального акту через його невідповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до Кременчуцького районного суду Полтавської області для здійснення судового провадження. Вважає, що вказана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання вийшов за межі ст.314 КПК України та вирішив питання, які з`ясовуються під час судового розгляду кримінального провадження.

В письмових запереченнях на апеляцію обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_10 стверджують, що ухвала суду першої інстанції є законною та вмотивованою, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам діючого кримінального процесуального законодавства. Просять ухвалу суду залишити без змін, а апеляцію прокурора залишити без задоволення.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржили.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляцію з наведених в ній доводів; заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 ; обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

За змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З огляду на приведені норми, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України не відповідає фактичним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складений слідчим у відповідності до вимог ст.291 КПК України, затверджений прокурором у кримінальному провадженні та містить визначені законом обов`язкові відомості, в тому числі, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію дій, з посиланням на положення статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, яке відповідає змісту оголошеної підозри, наданий суду з додатком документів, визначених законом.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в підготовчому судовому засіданні суд позбавлений можливості давати оцінку правильності викладених фактичних обставин та правильності правової кваліфікації, оскільки це можна зробити лише за результатами судового розгляду.

Також колегія суддів погоджується з доводами апеляції про те, що суд послався на документи (судові рішення які не є предметом дослідження під час підготовчого судового засідання.

З урахуванням вищенаведеного, доводи заперечень учасників провадження проти апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає до задоволення, а судове рішення про повернення обвинувального акту підлягає скасуванню.

Керуючись ч.2 ст.376, 404,407,409,415 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Апеляцію старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.01.2015 року про повернення прокурору обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.368 КК України скасувати і призначити новий судовий розгляд у Кременчуцькому районному суді Полтавської області зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С У Д Д І:
ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13