КОПІЯ
Провадження № 11-кп/792/226/15
Категорія: ч.2 ст. 186,
ч.2 ст. 189 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представників неповнолітніх потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0004712 від 24 вересня 2014 року за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_12 та прокурора прокуратури м.Хмельницького на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 19 січня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, учня 2 курсу ДНЗ Хмельницького центру професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій, судимого:
- 07 листопада 2013 року Летичівським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,-
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України - 4 роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.189 КК України - 3 роки позбавлення волі,
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2013 року та остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_11 утримується під вартою з 22 жовтня 2014 року.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Войково Згурівського району Київської області, українця, учня 1 курсу ВПУ №25 м. Хмельницького, мешканця АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , судимого:
- 07 листопада 2013 року Летичівським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,-
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст.186 КК України - 4 роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.189 КК України - 3 роки позбавлення волі,
На підставі ст.70 КК України призначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2013 року та остаточно призначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_12 утримується під вартою з 22 жовтня 2014 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишено попередній - тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по 117 грн. 94 коп. з кожного судових витрат за проведення товарознавчої експертизи.
Питання про речові докази вирішено на підставі ст. 100 КПК України.
За вироком місцевого суду близько 12 год. 27 липня 2014 року ОСОБА_11 , перебуваючи біля гуртожитку ДНЗ Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій по вул. Деповській, 12 в м. Хмельницькому, умисно, з корисливих мотивів, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито заволодів грішми ОСОБА_13 в сумі 800 грн. Крім того близько 10 год. 28 липня 2014 року ОСОБА_11 перебуваючи біля гуртожитку ДНЗ Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій по вул. Деповській, 12 в м. Хмельницькому, умисно, з корисливих мотивів, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, в із крито заволодів грішми ОСОБА_13 в сумі 100 грн., чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 900 грн..
Крім того, близько 17 год. 07 вересня 2014 року ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , перебуваючи на території ДНЗ Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій, по вул. Курчатова, 69/1 в м. Хмельницькому, з корисливих мотивів, погрожуючи насильством потерпілому ОСОБА_13 , вимагали в останнього 300 грн., завдавши останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, близько 16 год. 09 вересня 2014 року, перебуваючи у будинку по АДРЕСА_5 , ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , умисно, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, відкрито заволоділи належним ОСОБА_14 мобільним телефоном «Nokia 1011», з картою пам`яті «Micro SD», об`ємом 4 GB, чим завдали потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 513 грн.
Близько 14 год. 03 жовтня 2014 року ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , знаходячись поблизу гуртожитку ДНЗ Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій по вул. Деповській, 12 в м. Хмельницькому, відкрито заволоділи належним ОСОБА_15 мобільним телефоном «Нокія С2-03» вартістю 350 грн.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить вирок суду в частині його засудження за ч.2 ст.189 КК України скасувати в зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. Стверджує, що за епізодом заволодіння грошима потерпілого ОСОБА_13 його вина не доведена. Будь - яких погроз і насильства до ОСОБА_13 він не застосовував і коштів у нього не брав. Він лише був присутній при передачі потерпілим грошей, які, як він розумів, останній заборгував ОСОБА_11 .
Окрім того, просить пом`якшити йому призначене покарання, оскільки вважає, що судом в повній мірі не враховано його щире каяття у вчиненому, те, що він сирота і злочин вчинив у молодому віці, потерпілі його вибачили і не наполягали на призначенні суворого покарання.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі не оспорюючи доведеності вини обвинувачених просить вирок суду стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження і ухвалити новий вирок, яким визнати винуватими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України і призначити: ОСОБА_11 за ст.ст.186 ч. 2, 189 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України остаточно 4 роки 6 місяців позбавлення волі. ОСОБА_12 за ст.ст.186 ч.2, 189 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України остаточно 4 роки 3 місяці позбавлення волі.
Вказує, що суд обґрунтовано кваліфікуючи дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по епізодах за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, в порушення п. 2 ч.3 ст.374 КПК України, не мотивував своє рішення про виключення кваліфікуючих ознак грабежу - поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, обґрунтовано кваліфікуючи дії обвинувачених за ч.2 ст.189 КК України, місцевий суд, без обґрунтування рішення про виключення кваліфікуючих ознак вимагання, а саме, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, кваліфікував дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч.2 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання).
Обвинувачений ОСОБА_11 вирок суду не оскаржив.
Заслухавши: доповідь судді апеляційного суду; доводи прокурора про необхідність скасування вироку місцевого суду стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та постановлення нового з підстав, зазначених в його апеляційній скарзі; пояснення обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника в підтримку доводів своєї апеляційної скарги та заперечення доводів апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника, законних представників обвинувачених, які покладаються на висновок суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_12 не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні злочинів за які їх засуджено за наведених обставин підтверджено доказами, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні.
Як установлено колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області, ОСОБА_11 , 27 липня 2014 року, близько 12 год. перебуваючи біля гуртожитку ДНЗ Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій по вул. Деповській, 12 в м. Хмельницькому, умисно, з корисливих мотивів, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито заволодів грішми ОСОБА_13 в сумі 800 грн. Крім того, близько 10 год. 28 липня 2014 року ОСОБА_11 перебуваючи біля гуртожитку ДНЗ Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій по вул. Деповській, 12 в м. Хмельницькому, умисно, з корисливих мотивів, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, в із крито заволодів грішми ОСОБА_13 в сумі 100 грн., чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 900 грн.
Крім того, близько 17 год. 07 вересня 2014 року ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , перебуваючи на території ДНЗ Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій, по вул. Курчатова, 69/1 в м. Хмельницькому, з корисливих мотивів, погрожуючи насильством потерпілому ОСОБА_13 , вимагали в останнього 300 грн., завдавши останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, близько 16 год. 09 вересня 2014 року, перебуваючи у будинку по АДРЕСА_5 , ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , умисно, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, відкрито заволоділи належним ОСОБА_14 мобільним телефоном «Nokia 1011», з картою пам`яті «Micro SD», об`ємом 4 GB, чим завдали потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 513 грн.
Близько 14 год. 03 жовтня 2014 року ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , знаходячись поблизу гуртожитку ДНЗ Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій по вул. Деповській, 12 в м. Хмельницькому, відкрито заволоділи належним ОСОБА_15 мобільним телефоном «Нокія С2-03» вартістю 350 грн.
Ці обставини були досліджені судом І інстанції і по суті сторонами не заперечуються.
В судовому засіданні І інстанції обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково. При цьому показав, що ОСОБА_13 пред`явив вимогу щодо повернення коштів, так як останній продав йому сенсорний телефон «Fly» за 200 грн., який він перепродав ОСОБА_16 за 240 грн. Проте телефон виявився поламаним. Тому, ОСОБА_16 вимагав у ОСОБА_11 повернути йому 500 грн. за ремонт телефону. Як наслідок, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 забрав у ОСОБА_13 300 грн.
По другому епізоду обвинувачення визнав повністю та показав, що він двічі вдарив ОСОБА_13 та забрав у нього 200 грн., які він зняв з банкомату. Після чого останній пішов, однак ОСОБА_12 наздогнав ОСОБА_13 та забрав у нього ще 100 грн.
У вересні 2014 року він гуляв з ОСОБА_12 та зустріли ОСОБА_14 , у якого взяли телефон щоб послухати музику. Після чого телефон йому не повернули та здали в ломбард. Пізніше телефон викупили з ломбарду та повернули ОСОБА_14 .
Знаючи ОСОБА_15 з часу навчання в інтернаті, на початку жовтня 2014 року ОСОБА_12 взяв у нього телефон щоб зайти в мережу інтернет. ОСОБА_11 запропонував забрати цей телефон і продати його. Отримані в ломбарді гроші ОСОБА_11 віддав своїй дівчині - ОСОБА_17 .
Обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні І інстанції апеляційної інстанції свою вину по епізоду вимагання у ОСОБА_13 грошей 07 вересня 2014 року не визнав та свою причетність до його вчинення заперечив.
По епізоду пограбування ОСОБА_14 від 09.09.2014 року показав, що на прохання ОСОБА_11 - ОСОБА_14 дав їм телефон послухати музику. Після чого вони здали телефон у ломбард.
По епізоду пограбування ОСОБА_15 03.10.2014 року показав, що ОСОБА_11 запропонував попросити у ОСОБА_15 телефон щоб здати в ломбард, а за виручені гроші поїхати в м. Деражню до його товариша.
Незважаючи на те, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованих їм злочинів визнали частково, їх вина підтверджується сукупністю досліджених судом І інстанції доказів, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_15 , який суду показав, що ОСОБА_12 , всупереч його волі, взяв у нього телефон «Нокіа Х2», щоб передати ОСОБА_11 . В подальшому телефон йому так і не повернули;
- показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який суду показав, що 27.07.2014 року ОСОБА_11 вимагав у нього 900 грн. та погрожував, що в разі відмови приїдуть знайомі хлопці і тоді йому буде зле. Внаслідок чого, ОСОБА_13 віддав ОСОБА_11 800 грн., та наступного дня ще 100 грн. Не зважаючи на передачу ОСОБА_11 грошей, останній все таки вдарив ОСОБА_13 декілька разів. 07 вересня 2014 року ОСОБА_11 вимагав повернути йому 300 грн., які ОСОБА_13 ніби то колись позичив у його товариша ОСОБА_18 . ОСОБА_13 віддав йому 200 грн. та ще позичив у однокурсника 100 грн. щоб віддати ОСОБА_11 .. В той час коли ОСОБА_13 знімав з банкомату гроші, ОСОБА_12 стояв біля нього, щоб той не намагався втекти. Після чого, він віддав ОСОБА_12 200 грн. та намагався втекти, однак його наздогнали та він віддав ще 100 грн. Удари наносив йому лише ОСОБА_11
- 09 вересня 2014 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_11 з ОСОБА_12 зустріли ОСОБА_14 та повели його за залізничний міст, який знаходиться в мікрорайоні Гречани, а також наказали ОСОБА_13 йти з ними. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дали ОСОБА_14 покурити кропиву, сказавши, що це марихуана. Після чого вони взяли у ОСОБА_14 телефон, ніби то для того щоб послухати музику. До ОСОБА_14 з боку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також застосовувалось насильство. ОСОБА_14 вимагав у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повернути йому телефон. Однак, останні телефон передали ОСОБА_13 та наказали здати його в ломбард. Після того як він здав телефон та отримав 300 грн., з яких ОСОБА_11 роздав всім по 50 грн. Наступного дня ОСОБА_13 викупив цей телефон та повернув ОСОБА_14 ;
- показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який суду показав, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відвели його за міст, запропонували покурити марихуану. Потім ОСОБА_12 вимагав у нього гроші, однак так як грошей не було, тому він вимагав передати телефон. ОСОБА_14 віддав телефон ОСОБА_11 , після чого всі вони поїхали в ломбард. ОСОБА_11 дав Яцковському 30 грн., Тарновському 50 грн. Наступного дня ОСОБА_19 повернув ОСОБА_14 телефон. ОСОБА_14 боявся ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , тому просив повернути йому телефон, коли вони йшли у ломбард, при цьому ОСОБА_11 штовхав ОСОБА_14 кулаком;
- показаннями свідка ОСОБА_20 , який суду показав, що він разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 здавав у ломбард телефон «Нокіа», належний ОСОБА_15 , за який отримав 150 грн.;
- показаннями свідка ОСОБА_21 , який суду показав, що ОСОБА_13 розповів йому, що ОСОБА_11 вимагав у нього гроші, просив позичити 100 грн. Після чого ОСОБА_22 дав йому 100 грн.;
- показаннями свідка ОСОБА_23 , яка суду показала, що знає ОСОБА_11 , як важко виховну дитину. До неї неодноразово звертались учні училища щодо вимагання у них грошей ОСОБА_11 про що вона неодноразово мала з ним розмову. Однак, ці розмови не дали бажаного результату і ОСОБА_11 продовжував займатись вимаганням;
- протоколом про правопорушення від 23 вересня 2014 року, у відповідності з яким ОСОБА_24 звернувся в органи внутрішніх справ із заявою щодо вимагання 300 грн. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у нього близько 17 год. 07 вересня 2014 року на території ДНЗ Хмельницький центр професійно - технічної освіти торгівлі та харчових технологій;
- відомостями з протоколу огляду предметів від 09.10.2014 року (а.к.п. 94), під час якого було оглянуто мобільний телефон марки «Nokia» моделі 1011 та карту пам`яті «Micro SD»;
- відомостями з протоколу огляду від 10.10.2014 року та фототаблицею до нього (а.п. 101- 108), в якому зафіксовано огляд приміщення за участі потерпілого ОСОБА_14 , в якому зі слів потерпілого його було пограбовано ОСОБА_11 та ОСОБА_12 09.09.2014р.;
- відомостями з протоколу прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення від 10.10.2014 року (а.к.п. 113), у відповідності з яким ОСОБА_13 звернувся в органи внутрішніх справ із заявою щодо його пограбування ОСОБА_11 та ОСОБА_25 протягом 27-28.08.2014р. близько 12 год. на суму 900 грн. по вул. Деповській, 12 м. Хмельницького;
- відомостями з протоколу прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення від 13.10.2014 року (а.п. 117), у відповідності з яким ОСОБА_23 звернулась в органи внутрішніх справ із заявою щодо пограбування ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . 03.10.2014 року близько 14 год. неповнолітнього ОСОБА_15 та незаконного вилучення у останнього мобільного телефону Нокія С200, по вул. Деповській, 12 м. Хмельницького;
- відомостями з протоколу огляду предметів від 16.10.2014 року (а.к.п. 120), а саме договору про надання ломбардом фінансового кредиту (примірник клієнта) ПТ «Ломбард Роял Кредит» № від 03.10.2014 року з ОСОБА_20 ;
- висновком експерта № 689т від 08.10.2014 року, відповідно до якого ринкова вартість наданих на експертизу речей, станом на 09.09.2014 року, могла складати: мобільний телефон марки «Nokia» моделі 1011 - 459 грн.; карта пам`яті «Micro SD» - 54 грн.;
- відомостями з протоколу огляду речових доказів від 14.10.2014 року - CD-R диск з написом «TDK» з фотознімками в кількості 10 штук, на яких зображення особи ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ;
- постановою від 09.10.2014 року про приєднання до провадження речових доказів та передачу їх на зберігання.
Дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України, а покарання їм призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, даних про особу винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують його.
При цьому були враховані і ті обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі, що дало змогу місцевому суду призначити йому покарання за ч.2 ст.186, ч.2 ст. 189 КК України у мінімальному розмірі позбавлення волі, передбаченому санкціями цих статтей, воно є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, а тому підстав для його пом`якшення не вбачається.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі про те, що за епізодом заволодіння грошима потерпілого ОСОБА_13 його вина не доведена, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки його покази спростовані показами самого потерпілого, підстав недовіряти якому у суду немає.
Разом з тим, кваліфікуючи дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України суд допустив істотне порушення вимог кримінального закону.
Так, колегією суддів встановлено, що органами досудового розслідування дії обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обґрунтовано кваліфікувались за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), кваліфікуючими ознаками якого є - поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та із застосуванням такого насильства, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Проте, місцевий суд кваліфікував дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за цими епізодами за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, при цьому в порушення п.2 ч. 3 ст.374 КПК України, не мотивував своє рішення про виключення кваліфікуючих ознак грабежу - поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, органами досудового розслідування, враховуючи, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 07.11.2013 року засуджені Летичівським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України, дана судимість не знята та не погашена, їх дії, по епізоду вимоги передачі 07.09.2014 року ОСОБА_13 грошей, обґрунтовано кваліфікувались за ч.2 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, кваліфікуючими ознаками якого є вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Однак, місцевий суд, без обґрунтування рішення про виключення кваліфікуючих ознак вимагання, а саме, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, кваліфікував дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч.2 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання).
За таких обставин судове рішення стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підлягає скасуванню на підставі п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України, через істотне порушення вимог кримінального закону, а також невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вина обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень із вказаними у обвинувальному акті кваліфікуючими ознаками повністю доведена.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання і неправильної кваліфікації.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 404, 407 ч. 1, 409, 413, 418, 420, 424, КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_12 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора прокуратури м.Хмельницького задовільнити.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 19 січня 2015 року стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в частині кваліфікації дій скасувати.
Визнати ОСОБА_11 та ОСОБА_12 винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, а саме відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та із застосуванням такого насильства, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, та ч.2 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Призначити ОСОБА_11 покарання за ч.2 ст.186 КК України - 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 189 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
За ст.71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Летичівського районного суду від 07 листопада 2013 року та остаточно призначити покарання у виді 4 ( чотирьох) років 6 ( шісти) місяців позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_12 покарання за ч.2 ст.186 КК України - 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.189 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.
За ст.71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Летичівського районного суду від 07 листопада 2013 року та остаточно призначити покарання у виді 4 ( чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_11 , ОСОБА_12 залишити тримання під вартою.
Строк покарання відраховувати з 22 жовтня 2014 року.
В решті цей же вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційною інстанцією, а засудженими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - в той самий строк з дня вручення їм копії вироку.

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .