Справа № 344/3094/15-к
Провадження № 11-кп/779/240/2015
Категорія ч.3ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду від 08 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Даним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , працюючий на тимчасових роботах, не одружений, на утриманні має одну неповнолітню дитину, із загальною середньою освітою українець, громадянин України, раніше неодноразово судимий, останній раз 13.11.2012 року вироком Івано-Франківського міського суду за ч.2 ст. 185 КК України до трьох місяців арешту, звільненого по відбуттю покарання 21.12.2012 року,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і йому призначено покарання 3 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст. 81 КК України.

За вироком суду, 21 січня 2015 року близько 18 години обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №53, що по вул. Б.Хмельницького в м. Івано-Франківську, діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи повторно та з корисливих спонукань, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, спустився у підвал вищевказаного будинку, з якого через незачинені двері проник до окремого підвального приміщення, звідки таємно викрав кабель для під`єднання баштового крану, який знаходився на балансі ПрАТ «Промбуд», чим спричинив даному підприємству шкоду на суму 1248 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, обвинувачений подав апеляційну скаргу.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає вирок суду першої інстанції несправедливим, так як на його думку судом не було враховано обставини, які пом`якшують покарання. Звертає увагу суду на те, що завдана злочином шкода була в повній мірі відшкодована, потерпілий немає до нього претензій, також і те, що злочин вчинено у зв`язку із збігом складних життєвих обставин, що на його утриманні є неповнолітня дитина. Просить призначити йому більш м`яке покарання, враховуючи при цьому положення ч.ч. 1,2 ст.66 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, вивчивши матеріали та з`ясувавши обставини кримінального провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні та оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Даних вимог закону судом дотримано.

Постановляючи вирок, суд першої інстанції дотримався вимог вказаної статті КПК України та обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст. 185 КК України та призначив покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України і яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу та помякшуючі його покарання обставини, зокрема, що він повністю визнав свою вину і у вчиненому щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, у повному обсязі відшкодував зааподіяну злочином шкоду, на своєму утриманні має одну неповнолітню дитину.

Разом із цим судом теж обгрунтовано враховано і те, що обвинувачений неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що на вчинення цього злочину у нього не було прямого умислу, що вчинив він його в силу тяжких життєвих обставин не заслуговують на увагу, оскільки він сам повністю визнав свою вину у скоєнні даного злочину і погодився на розгляд справи у суді першої інстанції в порядку ст. 349 КПК України,що на той час він працював на роботі і відповідно міг заробити собі на проживання.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни про що йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого, немає.

Таким чином колегія суддів вважає, що підстав для задоволення вимог апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про скасування вироку суду першої інстанції та постановлення нового немає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.376,404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду від 08 квітня 2015 року щодо нього без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4