Справа № 487/1757/15-к
Провадження № 1-кп/487/252/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радсад Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з не повною середньою освітою, неодруженого, працюючого вантажником на Миколаївському коньячному заводі, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радсад Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з не повною середньою освітою, неодруженого, працюючого вантажником на Миколаївському коньячному заводі, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд -

встановив:

04.01.2015 року приблизно о 15 годині 00 хвилин у ОСОБА_4 , який знаходився неподалік в`їзду до с. Мала Корениха разом з ОСОБА_5 , виник корисливий умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 ззаду підійшли до неповнолітнього ОСОБА_8 , після чого з руки потерпілого відкрито забрали мобільний телефон марки BQS-5000 вартістю 2500 грн., який знаходився у власності батька ОСОБА_9 та перебував у користуванні у неповнолітнього, та грошові кошти в сумі 10 грн.

Після цього ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2510 грн.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скоїли злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винними себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнали повністю та підтвердили вище вказані обставини скоєння злочину, а саме відкритого заволодіння мобільним телефоном який перебував у неповнолітнього ОСОБА_8 та знаходився у власності батька ОСОБА_9 , а також грошовими коштами в сумі 10 грн. Свою провину визнають в повному обсязі та просять суд їх суворо не карати.

Потерпілі та законний представник потерпілого до суду не з,явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, тому суд розглянув справу за їх відсутності.

За згодою обвинувачених та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхніх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При визначенні виду й міри покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних злочинів, особи винних та обставини справи, у відповідності зі ст. 65 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин, має постійне місце проживання, на досудовому слідстві та в суді давав правдиві показання, розкаюється у скоєному, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку не перебуває, обстежувався в МОПЛ № 1 в 2011р. по направленню Центрально-Миколаївського ОРВК, діагноз: легка розумова відсталість, характеризується позитивно. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 37 від 29.01.2015р. страждає в даний час та страждав в період інкримінованого йому діяння легкою розумовою відсталістю. В період інкримінованого йому діяння міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обвинувачений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин, на досудовому слідстві та в суді давав правдиві покази, розкаюється у скоєному, раніше не судимий, на обліку не перебуває, характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, не виявлені.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Цивільні позови не заявлялися.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд -

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

· повідомляти в органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи ;

· періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

· повідомляти в органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи ;

· періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1