Справа № 521/1690/15-к
Пр-ня по справі № 1-кп/521/197/15
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року м. Одеса
Малиновським районним судом м. Одеси у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
представника потерпілої особи ОСОБА_4
в присутності обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, не одруженого; не працюючого; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 304 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, 03.12.2014 року приблизно о 15 годин 10 хвилин, заздалегідь та достовірно знаючи, що ОСОБА_6 є малонолітньою особою, переконав його шляхом обіцянки винагороди викликавши у останнього корисливе бажання збагатитися та вступити з ним у єдину злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна, розподіливши ролі, відповідно до яких малолітній ОСОБА_6 залишився біля забору заводу ЗАТ «ОЗОМ» спостерігати за навколишнім оточенням, щоб у разі виникнення небезпеки попередити ОСОБА_5 , який в свою чергу, скориставшись відсутністю сторонніх осіб і переконавшись, що його дії залишаться непоміченими, у цей же день, приблизно о 15 годин 30 хвилин проник на територію заводу, перелізши через паркан, де таємно, з корисливих мотивів, викрав металеву бочку, вартістю 200 гривень, яка належить ЗАТ «ОЗОМ», шляхом її перекидання через паркан заводу, передавши її малолітньому ОСОБА_6 , який в свою чергу, відкотив і сховав її біля огорожі заводу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України але злочин, передбачений ч.2 ст. 304 КК України не вчиняв. При цьому він пояснив, що викрав металеву бочку з території заводу, в цьому йому допомагав його малолітній 13 річний племінник ОСОБА_7 , якому він пообіцяв частину грошей від реалізації викраденого майна. Вважає, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 304 КК України так як, він не примушував ОСОБА_8 скоювати злочин, останній самостійно вирішив прийняти участь у скоєні викрадення майна сподіваючись отримати частину грошей від вартості викраденого. У скоєному кається.

Допитаний в судовому засіданні представник потерпілої особи ОСОБА_4 пояснив, що йому ввечері зателефонував колега та розповів, що побачив, як хтось намагається перебратися на територію заводу. Він зателефонував черговому та сказав піти глянути територію. Через деякий час йому повідомили, що затримали хлопчика, який викрав бочку та викликали міліцію. Вартість викраденої бочки становить 200 гривень.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він знаходився на роботі по охороні території заводу. Приблизно о 17 годині зателефонував ОСОБА_4 та пояснив, що зі сторони вул. Ленінградська відбулося проникнення на територію заводу. Було темно, він взяв ліхтарик та пішов вздовж забору. Він побачив хлопчика та запитав його що він там робить, хлопчик відповів, що гуляє. Зі сторони заводу через паркан, він почув, що хтось окликає « ОСОБА_10 ». Хлопчик хотів втекти, проте він схопив його за руку та повів до чергового, в цей час через паркан перестрибнув чоловік. В цеху він попросив допомоги оббігти ангар та побіг по внутрішній стороні, проте нікого не затримав. Обличчя ОСОБА_5 він не бачив, другий раз бачив його зі спини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він бачив, як хтось намагається потрапити до території через паркан. Він зателефонував генеральному директору заводу та повідомив про це. Когось конкретно він не бачив, було вже темно, бачив лише один силует.

Окрім допиту обвинуваченого, представника потерпілої особи та свідків, суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, а саме досліджував матеріали, в тому числі:

- демонстрував відеозапис проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , який в тому числі фіксувався за допомогою протоколу від 22.12.2014 року, згідно якого ОСОБА_5 та ОСОБА_12 відтворили на місті обставини викрадення майна;

- протокол огляду місця події від 08.12.2014 року, згідно якого була оглянута ділянка місцевості, де було викрадено майно;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, витяг з повідомлення оператора «102» та витяг з ЄРДР, які свідчать, що заява про скоєння злочину була подана відповідною особою, та відомості щодо злочину внесено в ЄРДР;

- довідку про вартість викраденого майна, яка свідчить, що вартість бочки металевої становить 200 гривень, протокол огляду речових доказів та розписку, які свідчать що викрадене майно передано на зберігання представнику потерпілої особи;

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 , яке свідчить про те, що він на 03.12.2014 року був малолітньої особою;

- копію ухвали слідчого судді, яка свідчить що ОСОБА_5 був затриманий 22.01.2015 року;

- матеріал, що характеризує обвинуваченого, а саме про те, що він на обліку в КУ ООМЦПЗ на перебуває, притягувався до адміністративної відповідальності; є раніше судимою особою вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.08.2012 року за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України до 1 року та 2 місяців обмеження волі.

Не зважаючи на часткове невизнання своєї вини ОСОБА_5 у своїх показах підтвердив обставини скоєння злочину, які є складовими кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 304 КК України.

На підставі викладеного суд вважає, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом провину ОСОБА_5 у скоєні інкримінованих йому злочинів.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 304 КК України втягнення малолітнього у злочинну діяльність та за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з проникненням в сховище.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд встановлює обставин, які пом`якшують покарання щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає обставинами, які обтяжують покарання рецидив злочину.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчинених злочинів; особу винного, а саме те що він є раніше судимим; його вік та соціальне положення не працюючий, не одружений; характер, мотиви та обставини вчинених злочинів, а також обставини що пом`якшують та обтяжують покарання та вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі без застосування дії ст. 69 та ст. 75 КК України.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження запобіжних заходів, суд виходить з того, що після визнання ОСОБА_5 винним не відпал ризик запобігання спробам переховування від органів суду, вчини інший злочин.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 304 та ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 304 КК України 4 роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим чотири роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання, тобто з 22.01.2015 року.

Запобіжний заход у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання чинності вироку суду.

Речові докази вважати повернутими.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1