АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія ст. 186 ч. 2 КК Т.З.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: Гавриша В.М.

суддів: Давиденка Е.В., Юренко Л.А.

при секретарі Звігольській Н.К.

за участю прокурора: Попок О.В.

потерпілого ОСОБА_2

засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляціями помічника прокурора Октябрського району м. Полтави ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_2 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 13 січня 2011 року,-

В с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і житель м. Полтави, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодружений, не працюючий, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно до ст. 89 КК України не судимий

засуджений за ч.1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік.

В рахунок відшкодування моральної шкоди з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_2 стягнуто 5 000 грн., в рахунок відшкодування матеріальних збитків 1530 грн., а всього стягнуто 6 530 грн. Одночасно судом на засудженого ОСОБА_3 покладені певні обовязки, передбачені ст. 76 КК України та вирішена доля речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що 26 березня 2010 року близько 00 год., у парку « Слави », розташованого біля « 20-го заводу», що по вул. Сінній в м. Полтаві, таємно викрав у потерпілого ОСОБА_2 мобільний телефон марки « Samsung С-450 », мобільний телефон «Samsung С-100», гаманець з грошима в сумі 780 гривень, талони на бензин на загальну суму 560 грн. чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1 755 грн.

27 березня 2010 року близько 07 год. 30 хв., біля магазину « АТБ », розташованого в мікрорайоні «Сади 1» по вул. Героїв Сталінграду в м. Полтаві засуджений ОСОБА_4 достовірно знаючи, що засуджений ОСОБА_3 викрав майно потерпілого ОСОБА_2, в тому числі мобільний телефон « Samsung С-450 » вартістю 122 грн., заздалегідь не обіцяючи прибав його у ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу.

В апеляції помічник прокурора Октябрського району м. Полтави ОСОБА_5 просить вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 13 січня 2011 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасувати у звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, та постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.186 КК України 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; ОСОБА_4 призначити покарання за ст. 198 КК України 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Свої апеляцію прокурор аргументує тим, що судом першої інстанції в обгрунтування вироку покладено лише показання засудженого ОСОБА_3, які слід розцінювати як захисну позицію, а свідчення потерпілого ОСОБА_2 не були враховані в повній мірі, в той час коли останній був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Потерпілий ОСОБА_2 в своїй апеляції просить вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 13 січня 2011 року скасувати в звязку з тим, що покарання призначене судом першої інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із застосуванням ст. 75 КК України, не відповідає тяжкості вчиненого ними злочину та характерезуючим даним щодо цих засуджених, а тому наполягає на призначенні засудженим реального покарання.

Апеляцію потерпілий мотивує тим, що засуджені вчинили тяжкий злочин, заподіяли матеріальні збитки на суму 1930 грн., яка є значаною, а також згідно акту судово-медичного дослідження за № 616 від 31.03.2010 року йому були спричинені тілесні ушкодження, тому застосування ст. 75 КК України не є правильним і суперечить закону.

Заслухавши доповідь судді, прокурора Попок О.В., який наполягав на частковому задоволенні апеляції, в частині яка стосується засудженого ОСОБА_3, пояснення потерпілого ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію, вислухавши заперечення засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4, провівши часткове судове слідство, дослідивши матеріали справи та обговоривши мотиви апеляцій, колегія суддів вважає подані апеляції щодо засудженого ОСОБА_3 підлягаючими частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Колегія суддів апеляційного суду Полтавської області вважає, що матеріалами кримінальної справи з беззаперечністю та обєктивністю доведена вина засудженого ОСОБА_3 у відкритому заволодінні особистим майном потерпілого ОСОБА_2 та грошовими коштами, а всього майном на загальну суму 1 755 грн., 26 березня 2010 року за попередньою змовою групою осіб, тобто спільно з не встановленою особою, та поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого за обставин і в час, встановлений та інкримінований органами досудового слідства.

Перекваліфіковуючи інкриміновані досудовим слідством злочинні дії засудженого ОСОБА_3 з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України, місцевий суд послався на наявність, суперечностей в показаннях потерпілого ОСОБА_2 щодо обставин вчиненого відносно нього злочину.

Між тим, такий висновок суду першої інстанції не відповідає дійсності та спростовується матеріалами кримінальної справи, а також даними добутими при проведенні часткового судового слідства апеляційною інстанцією.

Із матеріали справи убачається, що саме показання обвинуваченого, а згодом підсудного ОСОБА_3 є не послідовними та суперечливими, в той час коли по справі відсутні такі дані, які б свідчили, що показання потерпілого ОСОБА_2 не відповідають дійсності та є неправдивими.

Так, при першому ж зверненні ОСОБА_2 з офіційною заявою до правоохороннних органів потерпілий вказав, що 26 березня 2010 року, на вул. Сінній в м. Полтаві на нього був вчинений напад групою осіб, які застосовуючи насильство відкрито заволоділи двома мобільними телефонами та гаманцем з грошима в сумі 780 грн.

/ а. с. 7 /

В доданому до заяви поясненні потерпілий детально виклав обставини і механізм застосуванння насильства, характер і локалізацію отриманих тілесних ушкоджень, кількість осіб, які його непритомного перетягували з вул. Сінної в безлюдне місце на територію парку « Слави», спосіб заволодіння його майном та грошовими коштами, їх ознаки та кількість, при цьому зміст заяви та пояснення потерпілого ОСОБА_2 не містить будь-яких протиріч.

/ а. с. 8 /

Аналогічні за змістом показання ОСОБА_2 давав і при його допиті в якості потерпілого та при подачі цивільного позову, при цьому, як і в попередніх свідченнях, категорично наполягав на тому, що спиртних напоїв не вживав, повертався додому з роботи де працює начальником служби охорони заводу « Електромотор », а тому був тверезий і мобільних телефонів не губив.

/ а. с. 53 57, 137/

В судовому засіданні потерпілий підтвердив зазначені показання та одночасно заявив, що голос одного з нападників, який його тягнув в безлюдне місце в парк « Слави » після нанесення удару в голову та при пограбуванні, належить засудженому ОСОБА_3, на чому наполягає в апеляційній інстанції

/ а. с. 195 /

Одночасно потерпілий в апеляційній інстанції заявив, що досудове слідство, на його думку, було проведено упереджено, без проведення зводин віч - на віч його з ОСОБА_6, впізнання, а тому він був позбавлений можливості впізнати засудженого раніше.

В цьому звязку доречним буде зазначити, що при проведенні досудового слідства обвинувачений ОСОБА_3, не дивлячись на протиріччя в його показаннях з показанннями потерпілого двічі відмовлявся від проведення зводин віч-на-віч з ОСОБА_2, мотивуючи тим, що не бажає з ним особисто зустрічатися.

/ а. с. 95, 166 /

Принятими оперативно - розшуковими мірами 30 березня 2010 року було встановлено місце знаходження викраденого майна у потерпілого ОСОБА_2 та в цей же день вилучено у ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мобільні телефони.

/ а. с. 11 12, 13 -14 /

В першому ж власноручному поясненні ОСОБА_3 пояснив, що заволодів мобільними телефонами і гаманцем з грошима потерпілого в ніч на 26 березня 2010 року в парку « Слави » із застосуванням насильства, оскільки збив його з ніг, звалив на землю, однак заперечував лише суму викрадених грошей та стверджував, що був сам.

/ а. с. 20 /

В подальшому ОСОБА_3 змінив показання та став заперечувати факт застосування насильства до потерпілого ОСОБА_2 при заволодінні його майном і грошима.

В апеляційній інстанції засуджений ОСОБА_3 в черговий раз змінив показання та став пояснювати, що виявив ОСОБА_2 в парку « Слави » лежачим, в стані алкогольного спяніння, підібрав коло нього мобільний телефон марки « Самсунг » сірого кольору, а коли потерпілий проснувся, став навколішки, тобто вже не спав, він з його одягу, з внутрішніх карманів забрав гаманець та мобільний телефон марки « Самсунг » темного кольору.

Одночасно засуджений ОСОБА_3 в суді підтвердив, що будь-яких скарг та заяв щодо застосування до нього недозволених методів слідства не писав.

Однак, стабільні і послідовні показання потерпілого обєктивно стверджуються сукупністю інших доказів по справі, в тому числі протоколом огляду місця події, яким встановлено наявність біля вулиці Сінної в м. Полтаві парку « Слави » з асфальтовною доріжкою та значною кількістю дерев, що співпадає з показаннями потерпілого та засудженого щодо місця вчинення злочину.

/ а. с. 22 25 /

За висновком № 616 від 1 квітня 2010 року судово-медичного дослідження та відповідно Акту № 1158 судово-медичного експерта від 16 червня 2010 року, виявлені у потерпілого ОСОБА_2 легкі тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих предметів, в тому числі від дії пальців рук людини стиснутих в кулак, ноги людини у взутті та в строк і при обставинах на які посилається потерпілий.

/ а. с. 48 49, 58 /

Нарешті в апеляційній інстанції потерпілий ОСОБА_2 наполягає на своїх показаннях щодо обставин вчинення на нього нападу двох осіб та заволодіння його майном і грошовими коштами, із застосуванням насильства.

Фактично на ці ж обставини звертав увагу заступник прокурора Октябрського району м. Полтави при поверненні 28 липня 2010 року кримінальної справи слідчому на додаткове розслідування.

/ а. с. 145 147 /

Заперечення засудженого ОСОБА_3, беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає його бажанням уникнути відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину, а тому розцінює їх критично, як і показання засудженого ОСОБА_4 в цій частині, оскільки він не був достовірно обізнаний про дійсні обставини вчинення злочину і про обставини заволодіння майном і грошовими коштами потерпілого взнав лише зі слів самого ОСОБА_3

Слід також зазначити, що засуджений ОСОБА_3 заперечуючи показання потерпілого ОСОБА_2 не може суду навести будь-які мотиви для його обмови та не заперечує, що до 26 березня 2010 року ніяких стосунків з потерпілим не мав.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що факт заволодіння майном потерпілого, за попередньою змовою групи осіб, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого доведений матеріалами справи, а тому вирок суду в частині кваліфікації злочинних дій ОСОБА_3 за ст. 185 ч. 1 КК України та призначення за нею покарання підлягає скасуванню з постановленням в цій же частині нового вироку.

Обставини вчинення злочину, передбаченого ст. 198 КК України, засудженим ОСОБА_4 досудовим слідством встановлені вірно, ним і учасникам процесу не оспорювалися в суді першої інстанції та не оспорюються в апеляційній інстанції.

Приймаючи до уваги, що засуджений ОСОБА_3 вчинив грабіж за попередньою змовою групою осіб, його злочинні дії, як вірно вказав в своїй апеляції прокурор, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, а поскільки він вчинив більш тяжкий злочин, призначене місцевим судом покарання є надмірно мяким.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 видав викрадене майно не добровільно, а лише внаслідок проведення оперативно-розшукових заходів, будь-яких мір до відшкодування завданих матеріальних збитків і шкоди не приймав, його показання щодо обставин вчинення тяжкого злочину, виходячи з встановленого апеляційною інстанцією, не є щирими, як на це посилався при призначенні покарання місцевий суд та не обгрутовано застосував положення ст. 75 КК України.

Більше того, в порушення вимог ст. 334 КПК України, застосовуючи до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, місцевий суд належним чином не мотивував звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Наведене свідчить про можливість виправлення ОСОБА_3, який не долучений до будь-якої суспільно - корисної праці, лише в умовах ізоляції його від суспільства, шляхом призначення реальної міри покарання, що буде відповідати вимогам ст. 65 КК України, сприяти його виправленню і попередженню вчинення нових злочинів.

За таких умов, апеляція потерпілого ОСОБА_2, в цій частині, заслуговує на увагу і підлягає задоволенню, а апеляція прокурора частковому задоволенню

Поряд з цим, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, частково визнав вину, має молодий вік, тому сукупність перелічних обставин, а також відсутність по справі будь-яких даних про настання тяжких наслідків, дає підстави колегії суддів застосувати ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Керуючись ст.ст. 323, 366, 378 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :

Апеляцію помічника прокурора Октябрського району м. Полтави та потерпілого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 13 січня 2011 року в частині кваліфікації злочинних дій засудженого ОСОБА_3 та призначення покарання скасувати.

Постановити новий вирок за яким ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та за вказаний злочин призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_3 змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Строк відбування покарання рахувати з моменту взяття під варту.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних та кримінальних справ через апеляційний суд Полтавської області протягом одного місяця з дня проголошення, а засудженим з часу вручення йому копії вироку.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_8