Справа №1-29/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007 року Турківський
районний суд Львівської обла сті в складі: головуючої,судді Строни Т.Г., при
секретарі Юричко Г.З., з участю прокурора Дудчака В.Б., потерпілого ОСОБА_1,
адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши в м.Турці кримінальну спра­ву про обвинувачення

ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Турки Львівської області, українця,
громадянина України, має середню технічну освіту, працює лісником Турківського
ЛГП "Галсільліс",
прож. АДРЕСА_1,одружений, має на утриманні малолітню дитину, інвалідності не має,
раніше не суди­мий та

ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Турки, українця, гр-на України, має середню
освіту, не працює, одружений, дітей не має, проживає АДРЕСА_2, інвалідності не має, раніше не
судимий

по ст.296 ч. 2 КК України,-

встановив:

09.10.2006 року о 22-23.00 год. на вулиці Травневій в м.Турці підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
перебуваючи в нетве резому стані, на грунті зловживання
спиртними напоями безпричин­но схопили попід руки потерпілого
ОСОБА_1, який разом із ни­ми мав повертатися додому, і безпричинно почали
наносити йому уда ри руками та ногами по різних
частинах тіла, а коли потерпілий упав, продовжували бити його, після чого
кинули у річку, де також продов­жували бити потерпілого ногами, поки
він не вирвався від них і не втік.Діями підсудних потерпілому спричинено легкі
тілесні ушкод­ження із розладом здоров'я.

Свою вину у вчиненому підсудний
ОСОБА_4 визнав частково і пояснив, що 09.10.2006
року ввечері після розпивання спиртних напоїв разом із ОСОБА_5 та
ОСОБА_1, він мав повертатися вже додому, коли у них із ОСОБА_1 виник конфлікт,в
ході яко­го він наніс потерпілому декілька
ударів руками і ногами, куда, не пам'ятає, і спричинив йому тілесні
ушкодження.ОСОБА_5 потерпі-

-2-

лого не бив,а лише їх
розмиряв,відштовхнувши потерпілого.

Свою вину у вчиненому підсудний ОСОБА_5 не
визнав і поя­снив, що ввечері 09.10.2006 року він
разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в барі с.Н.Яблунька розпивали
спиртні напої, після чого сусід ОСОБА_6 відвіз їх на вул.Травневу в м.Турку, де
висадив. На дорозі біля лісгоспу у ОСОБА_4 і ОСОБА_1
виник конфлікт,в ході якого ОСОБА_4 побив ОСОБА_1 кулаками по
різних частинах тіла. Він же ОСОБА_1 не чіпав, а лише їх розривав із ОСОБА_4,
не даючи продовжуватися бійці.

Вина підсудних стверджується такими
зібраними по справі дока­зами:

-показаннями в судовому засіданні
потерпілого ОСОБА_1, який в судовому засіданні пояснив,
що 09.10.2006 року до 18.00 год. він працював у ОСОБА_6, допомагаючи
йому відремонтувати авто­мобіль. О 18.00 до ОСОБА_6 прийшли
ОСОБА_4 із ОСОБА_5, а він пішов додому. По дорозі
ОСОБА_6 наздогнав його на машині і запро сив до бару
.Він погодився,і ОСОБА_6 відвід їх у бар,купив горілку,пиво і закуску, а сам пішов по своїх справах .В барі вони із
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 перебували близько трьох
годин: розпивали спиртне. Після цього ОСОБА_6 відвіз їх у Турку і залишив на
вул.Травневій,а сам поїхав.Коли вони залишилися втрьох несподівано для нього
без уся­кої причини підсудні схопили його попід руки і повели до річки, по дорозі полчали обоє бити його руками по різних частинах
тіла, а коли він упав, то копали, а після цього скинули у річку, де знову били
його ногами, схопили за голову і занурювали у воду .Він
від них вирвався і втік;

-показаннями свідка ОСОБА_6, який в
судовому засіданні по­яснив, що 09.10.2006 року потерпілий допомагав йому у
нього на под вір'ї ремонтувати автомобіль. О
18.00 год. прийшли підсудній і напро силися на
випивку, оскільки раніше вони також допомагали йому ре­монтувати автомобіль. Він погодився і відвіз всіх до бару с.Н.Яблунь ка,де купив пляшку горілки, пляшку пива і закуску, а сам
поїхав до свого знайомого.Через декілька
годин він повернувся і відвіз їх всіх трьох назад
нав вул.Травневу, а сам пішов додому;

-висновками судово-медичних
експертиз № 231 від 10.10.2006 року та № 132 від 29.12.2006 року,з
яких вбачається,що у потерпілого були такі тілесні ушкодження: садна
на правому передпліччі, синець навколо лівого ока і травма лівого
вуха у вигляді розриву барабанної перетинки і крововиливу у м'які тканини
лівої вушної раковини,котра

-3-

ускладнилася
гострим серозним запаленням середнього вуха і потре­бувала лікування у спеціалізованому медичному закладі терміном біля трьох
тижнів. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися

09.10.2006 року
від ударів руками та ногами та відносяться до легкого

тілесного ушкодження з короткочасним
розладом здоров'я (а.с.4,99-

103);

-протоколом відтворення обстановки
та обставин події від

17.01.2007 року,
з якого вбачається, що потерпілий на місці показав і

пояснив про обставини спричинення
йому тілесних ушкоджень

(а.с.124);

-протоколами очних ставок між
потерпілим та підсудними, з яких вбачається, що потерпілий
підтвердив свої показання на досудо­вому слідстві
при проваджені очних ставок із підсудними (а.с.48-50, 51-53).

Наведені вище докази в частині,
викладеній вище у вироку, по суті співпадають, не суперечать один
одному, а тому суд визнає їх до­стовірними і відповідаючими дійсності.

Ними вину підсудних суд вважає
доведеною.

Оцінюючи твердження підсудних про
те, ОСОБА_4спричи­нив тілесні ушкодження потерпілому на грунті особистих
неприязних стосунків із потерпілим,а також, що ОСОБА_5не приймав участі у побитті потерпілого, суд вважає неправдивими,направленими
на за­хист своїх інтересів з метою уникнення належної
відповідальності за вчинене, оскільки ці твердження
суперечать наведеним вище дока­зам, не довіряти яким у суда немає підстав, а також їх первісним пояс нення
при провадження дізнання(а.с.63-65).

Що стосується показань в судовому
засіданні потерпілого, то у суда немає підстав йому не довіряти,
оскільки вони підтверджуються іншими зібраними по справі доказами, а також
потерпілий своїх пояс нень протягом досудового і судового слідства не змінював,
дав вичер пні відповіді на всі запитання
учасників судового процесу.

Оцінюючи показання в судовому
засіданні свідка ОСОБА_6,суд враховуючи часткову зміну ним своїх
пояснень при провадженні діз­нання, заяву про фальсифікацію протоколу його
допиту на досудово­му слідстві, надає віри його показанням лише в частині,
викладеній вище у вироку, яка не суперечить іншим зібраним по справі доказам, не
довіряти яким у суда немає
підстав.

Кваліфікацію дій підсудних за
ст.296 ч. 2 КК України суд вважає вірною, оскільки в судовому
засіданні встановлено, що підсудні, без-

-4-

причинно
побивши потерпілого, познущавшися із нього,
кинувши у річку, групою осіб грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства. Про особливу зухвалість
дій підсудних свідчить спричинення ними групою осіб тілесних ушкоджень потерпі
лому ,а також кидання його у річку. Оскільки публічність не є обов'яз ковою ознакою хуліганства, суд вважає, що посилання
підсудних на те,що їх ніхто не бачив і все
проходило у безлюдному місці, не мають юридичного
значення, також ані досудовим слідством, ані судом не зібрано доказів на підтвердження того, що підсудні побили потерпіло го на
грунтів особистих неприязних стосунків.

Обираючи міру покарання підсудним,
суд враховує, що ними скоєно злочин середньої тяжкості і у
нетверезому стані,що суд вважає необхідним визнати обтяжуюючою їх
покарання обставиною.

Суд також враховує особи підсудних,
які вперше притягуються до кримінальної відповідальності, характеризуються
виключно пози­тивно, в якості обставини, що
характеризує їх особу, суд також врахо­вує їх ставлення до скоєного ними
злочину.

Враховуючи всі
наведені вище обставини у їх сукупності, суд вважає, що підсудним слід обрати покарання у межах санкції статті із
застосуванням ст.ст.75,76 КК України, оскільки суд вважає можливим виправлення
підсудних без відбування покарання, але в умовах нагля­ду за ними.

В силу ст.93 КПК України стягненню
із підсудних в користь Львівської клінічної лікарні
підлягають витрати медичного закладу на стаціонарне
лікування потерпілого згідно розрахунку(а.с.72-73).

В силу ст.ст.23,1167 ЦК України стягненню із підсудних в ко­ристь потерпілого
підлягає відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування, суд врахо­вує, що
потерпілий переніс сильний фізичний біль і хвилювання з цього приводу, а також хвилювання за своє здоров'я, тривалий
час пере­бував на стаціонарному лікування,
був відірваний від сім'ї, нормаль­ний ритм і спокій його життя на
значний термін були порушені: він за захистом
свого права змушений був звертатися до міліції, двічі з'явля­тися на експертизу, проходити медогляди, з'являтися на
допити до слідчого, в суд, виступати в
судовому засіданні. Враховуючи всі наве­дені вище
обставини у їх сукупності, а також враховуючи тяжкість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, суд вважає можливим визначити розмір моральної шкоди сумою 2500 гривень.

При цьому суд враховує, що в силу
ст.1193 ЦК України суд не

-5-

може зменшити
розмір відшкодування шкоди, спричиненої фізичною особою залежно від її
матеріального становища, оскільки шкоду зав­дано вчиненням
злочину.

На підставі
вищенаведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,-

присудив:

визнати винними та засудити:

-ОСОБА_4 по ст.296 ч.2 КК України на чотири роки обмеження волі;

-ОСОБА_5 по ст.296 ч.2 КК України на чотири роки обмеження волі.

В силу ст.ст.75,76 КК України
засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звільнити від відбування
призначеного покарання, якщо вони протягом трьохрічного
іспитового терміну не вчинять но­вого злочину та виконають такі покладені на
них обов'язки:

-попросити публічно пробачення у
потерпілого;

-не виїжджати за межі України без
дозволу органів криміналь­но-виконавчої системи;

-періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу засудженим залишити без змін у вигля ді підписки
про невиїзд із постійного місця проживання до часу звер­нення вироку до
виконання.

Стягнути із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по
469 грвн.60 копійок в користь Львівської
клінічної лікарні за стаціонарне лікуван­ня потерпіого ОСОБА_1

Стягнути із засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_1 солідарно три тисячі гривень в рахунок
відшкодування спричиненої їх злочинними діями моральної шкоди.

На вирок суду може бути подано
апеляцію до Апеляційного су­ду Львівської області через
районний протягом 15 діб з часу його проголошення.