СУД
Справа №11- 561/2007 р. Головуючий
Категорія : ч.2 ст. 187 КК України Таранкова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року травня місяця 30 дня. Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді Куліша В.М.,

суддів Денисенко
Л.М., Томилка В.П..

з участю прокурора Калька О.С.,

адвоката ОСОБА_3,

та засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінальної справи за
апеляціями засудженого ОСОБА_2та в його інтересах адвоката ОСОБА_3, засудженого
ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_4 на вирок Комсомольського міського суду
Полтавської області від 1 грудня 2006 року.

Даним вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, українець,
освіта неповна середня, не одружений, не працює, раніше судимий: 24.03.2004
року Комсомольським

2

міськсудом
за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі із звільненням від
відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, -

засуджений за ч.2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з
конфіскацією всього належного йому майна; за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки
позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі; за ч.2
ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів призначено покарання у вигляді 7 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 71 КК України за
сукуністю вироків остаточне покарання ОСОБА_1 призначено у вигляді 7 років 2
місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, уродженець та мешканець АДРЕСА_2, українець, освіта неповна
середня, не одружений, не працює, не судимий, -

засуджений за ч.2 ст. 187, 69, 98 КК України на 4 роки 6 місяців
позбавлення волі без конфіскації майна, за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки
позбавлення волі, за ч.2 ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне
покарання ОСОБА_2 призначено у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, уродженець та мешканець АДРЕСА_3,
українець, освіта 9 класів, не одружений, учень школи-інтернату с. Потоки,
не судимий, -

визнаний винним та засуджений за ч.2 ст. 187, 69, 98 КК України на 4 роки 6
місяців позбавлення волі без конфіскації майна, за ч.2 ст. 186 КК України на 4
роки позбавлення волі.

3

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне
покарання ОСОБА_4 призначено у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі без
конфіскації майна.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, уродженець с.
Хрестинівка Черкаської області, українець, освіта середньо-спеціальна, не
одружений, працює газоелектрозварювальником ВАТ „Полтавський ГЗК",
мешканець АДРЕСА_4 , не судимий, -

визнаний винним та засуджений за ч.2 ст. 187 КК України з застосуванням ст.
69 КК України на 5 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України засудженого від відбування призначеного покарання
звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покладено обов"язки не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої
системи та повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи.

Цивільні позови задоволені та стягнуто з ОСОБА_1:

·
на користь ОСОБА_6 563 гривен матеріальної та
3 000 гривен моральної шкоди.

·
на користь ОСОБА_7 5 000 грн. моральної
шкоди.

Стягнуто на користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області витрати за
проведення експертиз з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 по 47 гривен 21 коп. з кожного; з
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по 94 грвн.41 коп. з кожного; ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по
62 грн. 94 коп. з кожного.

По справі вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку суду 11.02.2005 року близько 8 год. ОСОБА_1 таємно,
повторно проник до вагончика для переодягання працівників на території
дробильної фабрики ВАТ „Полтавський ГЗК " , звідки викрав мобільний
телефон вартістю 445 гривен та гроші, завдавши потерпілій ОСОБА_8 шкоди на
загальну суму 505 гривень.

22.04.2005 року близько 22 годин ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_5
біля Палацу культури та творчості, розташованого по вул. Миру м. Комсомольська
із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя і здоров'я, відкрито напали на ОСОБА_7,
спричинивши

4

йому
середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження та заволоділи його майном,
зокрема мобільним телефоном та грошима; завдавши потерпілому матеріальної шкоди
на загальну суму 620 гривен.

7.05.2005 року близко 1 години ОСОБА_2 за попередньою змовою з
ОСОБА_4 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_5 із застосуванням насильсьва, що не є
небезпечним для життя і здоров"я, відкрито заволоділи майном ОСОБА_9,
зокрема мобільним телефоном та грошима, завдавши потерпілому матеріальної
шкоди на суму 563 грн. 90 коп.

15.05.2005 року близько 24 години ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2
та ОСОБА_4, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_6, повторно , із застосуванням
насильства, що не є небезпечним для життя і здоров'я, відкрито заволоділи
майном ОСОБА_10, зокрема мобільним телефоном, золотим ланцюжком та іншим
майном, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 891 гривну.

26.05.2005 року близько 1 години ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_4
перебуваючи біля будинку АДРЕСА_7 із застосуванням насильства, що не є
небезпечним для життя і здоров'я, повторно відкрито заволоділи майном ОСОБА_11,
а саме мобільним телефоном, грошима та іншим майном, завдавши потерпілому
матеріальної шкоди на суму 257 гривен.

3.06.2005 року близько 23 години ОСОБА_1 за попередньою змовою з двома
невстановленими слідством особами, біля будинку АДРЕСА_8, із застосуваннмя
насильства, що не є небезпечним для життя і здоров'я, відкрито, повторно
заволоділи майном ОСОБА_12, зокрема жіночою сумочкою, жіночим піджаком та іншим
майном, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 161 гривну.

14.06.2005 року близько 15 години ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2
біля будинку АДРЕСА_9 повторно, відкрито заволоділи майном ОСОБА_6, зокрема
гаманцем вартістю 350 гривен, мобільним телефоном та іншим майном, завдавши
потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 563 гривни.

14.06.2005 року близько 23 години ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2
та ОСОБА_4 із застосуванням насильства, що
є небезпечним для
життя і здоров'я, напали
на ОСОБА_13,

5

спричинивши
йому легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад
здоров'я, та заволоділи мобільним телефоном та іншим майном, зокрема магнітною
карткою „МТ-банку". Шляхом нанесення ударів, потерпілому в різні частини
тіла дізналися від нього, код магнітної картки та зняли з неї гроші в сумі 50
гривен. Потерпілому ОСОБА_13 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму
430 гривен.

Крім того, продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з мотивів
явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом,
використовуючи безпорадний стан ОСОБА_13, відправили на нього природні потреби.

В апеляціях:

- адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого
ОСОБА_2ставиться питання про зміну вироку суду в зв"язку з необхідністю
закриття провадження по справі в частині засудження ОСОБА_2за ч.2 ст. 296 КК
України за відсутністю в його діях складу злочину, так як

відсутні об'єктивна і суб'єктивна сторона даного злочину,
а також звільнення засудженого від відбування призначеного покарання за скоєння
інших злочинів, так як ОСОБА_2 вчинив злочини у неповнолітньому віці, раніше не
судимий, щиро розкаявся.

аналогічні питання ставляться і в апеляції самого
засудженого ОСОБА_2, з доповненням про те, що суд при призначені
йому покарання не врахував стан здоров'я його матері, якій зробили тяжку
операцію.

засудженого ОСОБА_1 ставиться питання про пом'якшення призначеного йому
покарання із застосуванням ст. 69 КК України, так як суд не взяв до уваги, що
на його утриманні перебуває мати-пенсіонерка, яка потребує допомоги.

Крім того вважає, що судове слідство проводилось з порушеннями вимог норм
Кримінального та Кримінально-процесуального
законів.

- засудженого ОСОБА_4 ставиться
питання про зміну вироку суду в частині призначеного йому покарання. Вважає, що
суд не взяв до уваги його щире каяття та умови його виховання, так як він ріс в
багатодітній сім"ї без батька, позитивно характеризується в
школі-інтернаті, а тому необхідно залишити призначене судом покарання, але
звільнити від

реального його відбування в місцях позбавлення волі.

Вирок стосовно засудженого ОСОБА_5 не оскаржувався.

6

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши адвоката який
підтримав сбою
апеляцію- в повному обсязі, пояснення засуджених ОСОБА_2та ОСОБА_1, які підтримали свої апеляції та просять пом"якшити призначене їм
покарання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій колегія
суддів' не знаходить підстав для їх задоволення.

Місцевий суд правильно встановив фактичні обставини скоєних
засудженими ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4
злочинів.

Висновки суду про доведеність винності вказаних засуджених грунтуються на
доказах, які зібрані в установленому законом порядку та повно, об"єктивно
і всебічно перевірені в судовому засіданні, і учасниками судового розгляду не
оспорюються.

Твердження, викладені в апеляції засудженого ОСОБА_2, про недоведеність його участі в скоєні хуліганства є неспроможними, так як сам
засуджений в судовому засіданні визнавав факт відправлення природних потреб на
лежачого на землі, внаслідок нанесених тілесних ушкоджень, потерпілого
ОСОБА_13.

Крім того, потерпілий на протязі всього досудового і судового слідства
послідовно стверджував, що після його побиття нападаючі справили на нього
природні потреби. Не заперечував даного факту і засуджений ОСОБА_1

За таких обставин колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до
правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2у вчиненні хуліганства щодо ОСОБА_13.

Доводи адвоката в інтересах засудженого ОСОБА_2про відсутність складу
злочину, передбаченого ст. 206 КК України є безпідставними, так як в судовому
засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 після скоєння розбійного нападу та
заволодіння майном потерпілого умисно, демонстративно проявив зневагу щодо норм
моральності, що виразилось у ціленаправленому відправленні на потерпілого
ОСОБА_13, який перебував у безпорадному стані внаслідок його побиття, природних потреб.

За таких обставин колегія суддів вважає, що кваліфікація дій, за які
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнані винними, є правильною.

7

Посилання засудженого ОСОБА_1 на порушення вимог Кримінального та
Кримінально-процесуального закону України при розгляді справи в суді не
обгрунтовані як в самій апеляції, так засуджений не вказав на ці порушення і
при розгляді справи в апеляційній інстанції, в зв'язку з чим ці посилання
колегією суддів вважаються безпідставними.

При призначенні засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_4 покарань суд врахував всі
загальні засади, передбачені ст. 65 КК України, зокрема ступінь тяжкості
вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими.

Суд врахував дані про особи засуджених та обставини, що пом'якшують
покарання, в тому числі і ті на які вказують засуджені в своїх апеляціях,
вказавши, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 раніше не судимі, але негативно
характеризуються за місцем проживання та навчання, виховувались в неповних
сім"ях, злочини скоїли в неповнолітньому віці, щиро розкаялись та активно
сприяли розкриттю злочинів, врахував роль та ступінь кожного із них у вчиненні
злочинів, та призначив вказаним засудженим покарання нижче нижчої межі, чим
передбачено санкціями закону, за яким вони
визнані винними.

Місцевий суд врахував всі передбачені законом обставини і
при призначенні покарання засудженому ОСОБА_1, зокрема ступінь
тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими,
врахував дані про особу ОСОБА_1, який раніше судимий, злочини вчинив в період
іспитового строку, негативно характеризуються за місцем проживання.

В зв'язку з наведеним колегія судців вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано призначив ОСОБА_1, покарання без застосування ст. 69 КК України,
застосування якої передбачає наявність у засудженого двох і більше обставин,
які пом'якшують покарання.

Посилання в апеляції засудженого на тяжкий стан здоров'я його матері не
підтверджені матеріалами справи і судом першої інстанції дана обставина
обгрунтовано не визнана обставиною, що пом'якшує покарання засудженого.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що місцевим судом засудженим призначені покарання, які є
необхідними й достатніми для їх перевиховання та попередження скоєння нових
злочинів, а тому підстав для пом'якшення
покарань не вбачається.

8

На підставі наведеного, керуючись
ст. 365, 366 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок місцевого Комсомольського міського суду Полтавської області від 1
грудня 2006 року стосовно ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 залишити без зміни, а апеляції
адвоката в інтересах засудженого ОСОБА_2та засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1
і ОСОБА_4 - без
задоволення.