Справа № 215/1854/15-к
1-кп/215/367/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2015 року
Тернівський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середньо технічна, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей немаючого, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуваючого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого
за ч.1 ст.185 КК України,-
встановив:
Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 01.04.2015 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 прийшов до другого поверху другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 з метою таємного викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.
Знаходячись на другому поверсі другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю в коридорі будинку потерпілої ОСОБА_5 , а також інших свідків та очевидців таємно, шляхом вільного доступу, викрав дитячу коляску марки «BALERINA» вартістю 2000 гривень, яка стояла у зазначеному коридорі, біля дверей квартири АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 2000 гривень.
Умисні дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 185 ч. 1 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ст.185 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 рік. Відповідно до вимог п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично з`являтися в органи виконання покарань для реєстрації.
Обвинуваченому ОСОБА_4 при укладанні угоди роз`яснені правила ст.ст.394, 424, 471,473 474, 476 КПК України, а також він розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в кримінальному правопорушенні передбаченому ст.185 ч.1 КК України, пояснив, що дійсно таємно викрав майно потерпілої 01.04.2015, перебуваючи на другому поверсі другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , та підтвердив добровільність укладення угоди.
Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має права, передбачені ст.474 ч.5 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим. Вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався поясненнями обвинуваченого та потерпілого, матеріалами кримінального провадження, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Укладена угода повністю відповідає вимогам ст.469 ч.3 КПК України, та може бути затверджена судом. Кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.1 КК України, згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для примирення. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, укладення угоди є добровільним, виконання угоди обвинуваченим є можливим.
У підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпілий не заперечили проти затвердження угоди про примирення.
Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про примирення підлягає затвердженню.
Керуючись п.3 ч.1 ст.314, ст.ст.369-371, 373, 374,376,475,392-395, 474, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити узгоджене сторонами покарання за ст.185 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично з`являтися в органи виконання покарань для реєстрації.
Речові докази: дитячу коляску марки «BALERINA», яка передана на зберігання ОСОБА_5 (а.с. 23), залишити в розпорядженні потерпілої ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Потерпілим виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджено сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, нероз`яснення йому наслідків укладання угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою чи сьомою статті 474 цього Кодексу. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

СУДДЯ