ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1)
квітня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевский районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працює, не одружений, раніше судимого:

1) 14.04.2009 року засуджений Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців;

2) 20.09.2011 року засуджений Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 190, ст. 69, ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Покарання відбував у Софіївській ВК №55. Звільнений 04.07.2013 року по відбуттю строку призначеного покарання;

у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
02 грудня 2014 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись у холі готелю ПАТ «Інтурист-Запоріжжя», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна 135, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, діючи повторно, суб`єктивно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, що його злочинним намірам перешкодити ніхто не зможе, підійшов до входу у клуб «Crowbar» та зняв зі стіни приміщення монітор LCD SAMSUNG LW 15M23CPX, що належить ПАТ «Інтурист-Запоріжжя», вартістю 1502 грн. 08 коп. Після чого, заховав його під куртку, одягнуту на ньому, однак свій злочинний намір з незалежних від його волі причин, довести до кінця не зміг, оскільки він був затриманий працівниками служби охорони у приміщенні готелю.

Таким чином, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, цим самим вчинивши замах на таємне викрадення чужого майна - монітора.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю і пояснив, що 02.12.2014 року він зайшов до приміщення готелю «Інтурист» та побачив на стіні монітор, подивившись, що камер відеоспостереження немає, зняв його з кріплення та намагався сховати під куртку, яка була одягнута на ньому, але через великий розмір монітору заховати його у обвинуваченого не виходило. Після цього через камери, його побачили охоронники готелю, затримали обвинуваченого та викликали працівників міліції. Щиро розкаявся, зазначив, що монітор він хотів забрати додому, оскільки в нього поламався телевізор, а грошових коштів для придбання нового у нього не було.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого.

При встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, не доведене до кінця з причин, що не залежали від волі винного.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує характер і ступінь тяжкості скоєних злочинів, які закон відносить до злочинів середньої тяжкості, обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше був судимим, проте відбув покарання в повному обсязі за попередніми вироками, на обліку у наркологічному диспансері та у психіатричній лікарні не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі в межах санкцій даної статті.

Крім того, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. ст. 75, 76 КК України і звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком, оскільки зазначене покарання, на думку суду, цілком відповідає тяжкості та обставинам вчиненого злочину, особі обвинуваченого, що у сукупності на думку суду дає підстави вважати, що виправлення засудженого можливе без ізоляції його від суспільства.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений, оскільки майнова шкода не завдана.

Витрати за проведення експертизи суд відносить за рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 368, 371, 374, 376, 377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Застосувати ст. 75 КК України і звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця мешкання і роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази:

· монітор LCD SAMSUNG LW 15M23CPX в корпусі сірого кольору, переданий на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_5 передати ПАТ «Інтурист-Запоріжжя»;
· DVD-R диск, на якому збережено 5 відеозаписів с камер спостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1