Ухвала

іменем україни

26 травня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_14
суддів: при секретаріОСОБА_15., ОСОБА_16., ОСОБА_17
за участю прокурора захисника ОСОБА_18.,ОСОБА_6,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000062 щодо

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженки та мешканки АДРЕСА_1,

яке закрито за відсутністю в її діянні складу злочину, передбаченого ст. 166 КК,

у с т а н о в и в:

За вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 липня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 166 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 79 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на неї обов'язки, передбачені пунктами 2, 3 ст. 76 КК.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винною у злісному невиконанні матір'ю встановлених законом обов'язків по догляду за дитиною, що спричинило настання тяжких наслідків за таких обставин.

На вихованні у ОСОБА_7 перебувала її донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Порушуючи встановлені законом обов'язки по догляду за дитиною, ОСОБА_7 не дотримувалася правил особистої гігієни дитини, не доглядала за її шкірними покривами і порушувала режим харчування, внаслідок чого малолітня донька захворіла. Виявивши 18 лютого 2013 року перші симптоми захворювання у доньки, ОСОБА_7 не звернулася за медичною допомогою до лікувального закладу і самостійно лікувала дитину. Наступного дня о 12.15 год. після погіршення стану здоров'я дитину було доставлено до обласної клінічної інфекційної лікарні м. Івано-Франківська, де було проведено повний комплекс інтенсивної терапії. В ході проведення реанімаційних заходів, які не дали ефекту, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 о 23.40 год. померла.

Ухвалою апеляційного суду вирок місцевого суду скасовано, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 закрито за відсутністю в її діянні складу злочину.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_7 в інкримінованому їй злочині. При цьому наводить свій аналіз доказів, які свідчать про те, що саме внаслідок неналежного догляду ОСОБА_7 за своєю донькою настали тяжкі наслідки у виді смерті дитини. Прокурор зазначає, що ухвала не відповідає вимогам ч. 2 ст. 419 КПК, оскільки апеляційний суд не навів обґрунтованих мотивів, чому взяв до уваги одні докази та визнав недопустимими інші, безпосередньо не дослідивши їх в ході апеляційного судового розгляду.

Захисник ОСОБА_6, діюча в інтересах ОСОБА_7, подала письмове заперечення на касаційну скаргу прокурора, в якому вказує на законність і обґрунтованість ухвали апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника про необґрунтованість скарги, думку прокурора, який підтримав свою касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно зі ст. 370 КПК ухвала апеляційного суду має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою, відповідати вимогам, зазначеним у статтях 372, 419 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 419 КПК передбачено, що у мотивувальній частині ухвали має бути зазначено встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними.

Вказаних вимог кримінально-процесуального закону апеляційний суд не виконав.

Закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ст. 166 КК, апеляційний суд дійшов висновку, що наведені у вироку місцевого суду докази не підтверджують злісного невиконання встановлених законом обов'язків по догляду за дитиною, що спричинило настання тяжких наслідків - смерть дитини.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органами досудового слідства, крім невчасного звернення ОСОБА_7 за медичною допомогою, ставили їй у провину порушення встановлених законом обов'язків по догляду за дитиною, які полягали у недотриманні правил гігієни та режиму харчування дитини, через що в її організм потрапили збудники інфекції, що призвело до захворювання та подальшої смерті дитини. Таке обвинувачення судом першої інстанції визнано доведеним.

На підтвердження неналежного виконання ОСОБА_7 своїх обов'язків місцевий суд послався: на висновки судово-медичної експертизи від 11 липня 2013 року № 61, відповідно до якого дитині - ОСОБА_8 було встановлено діагноз «білково-енергетична недостатність», що призвело до дефіциту маси тіла 34-40 % від нормальної внаслідок неналежного незбалансованого, неповноцінного харчування; на висновки комісійної судово-медичної експертизи від 19 липня 2013 року № 73/61-д та судово-гістологічної експертизи від 10 липня 2013 року № 714, а також на показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які підтвердили, що дитина важила менше норми, була недоглянутою та неохайною.

Однак, усупереч вимогам ч. 2 ст. 419 КПК апеляційний суд не навів переконливих мотивів, чому взяв до уваги одні докази, а інші відкинув.

Зокрема, не допитавши під час апеляційного розгляду вказаних свідків, суд апеляційної інстанції вказав, що їх показання підтверджують лише той факт, що ОСОБА_7 недооцінила хворобливий стан дитини і надто пізно звернулася за медичною допомогою, що, на думку суду, не утворює складу злочину, передбаченого ст. 166 КК.

Також апеляційний суд визнав недопустимими доказами висновки проведених у справі експертиз, пославшись на те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про витребування слідчим із медичного закладу або отримано дозвіл слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та медичних документів, використаних експертами для проведення експертизи.

Такий висновок суду апеляційної інстанції, на думку колегії суддів, є передчасним, з огляду на те, що в описових частинах указаних висновків експертиз зазначено переліки медичних документів, на підставі яких проводилися ці експертизи, а окремі документи, що використовувались експертами, долучено до матеріалів провадження (пакет № 1). Крім того, під час апеляційного розгляду суд на формальних підставах відмовив у задоволенні клопотання прокурора про приєднання документів щодо порядку отримання слідчим відповідних доказів, зокрема супровідних листів та ухвал слідчого судді про тимчасовий доступ до медичних документів.

Таким чином, апеляційний суд, не провівши судового слідства, не допитавши у судовому засіданні свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12, ОСОБА_13, не дослідивши висновків судових експертиз, дав наявним у кримінальному провадженні доказам, що були предметом дослідження місцевого суду, іншу оцінку, ніж суд першої інстанції, безпосередньо ці докази не розглянув, що є неприпустимим з огляду на принцип безпосередності дослідження доказів та положення п. 16 ч. 1 ст. 7, ст. 370, ч. 2 ст. 419 КПК.

За таких обставин ухвалу суду апеляційної інстанції не можна вважати законною, обґрунтованою та вмотивованою, адже її було ухвалено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Тому ця ухвала на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підлягає скасуванню, а кримінальне провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати викладене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей, у тому числі й шляхом судового слідства, перевірити доводи, наведені у касаційній скарзі прокурора, дати на все вичерпну відповідь та ухвалити справедливе рішення, яке відповідатиме положенням ст. 370 КПК з урахуванням приписів ст. 439 цього Кодексу.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16