Справа № 296/5619/14-к
Вирок
Іменем України
23 червня 2015 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

потерпілого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000135 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Житомира, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21.11.2013 р. Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки; 13.03.2015 р. Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України на 4 роки 9 місяців позбавлення волі,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.11.2013 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_6 знаходився поблизу залізничного вокзалу по вул. Привокзальній, 5 в м. Житомирі, де зустрівся з ОСОБА_7 . В ході спілкування ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_6 , передав останньому мобільний телефон марки «NOKIA LUMIA 710» для тимчасового користування, якого він протягом дня мав повернути ОСОБА_8 .

Утримуючи вказаний мобільний телефон при собі, у ОСОБА_6 виник злочинним умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, керуючись корисливим мотивом, 24.11.2013 р. близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_6 поблизу площі Перемоги в м. Житомирі зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_9 та запевнивши останнього, що мобільний телефон марки «NOKIA LUMIA 710» належить йому, запропонував продати його, а гроші поділити між собою в рівних частинах.

В цей же день на території Житнього ринку в м.Житомирі, ОСОБА_9 , не будучи обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_6 , продав мобільний телефон марки «NOKIA LUMIA 710» невстановленій слідством особі за 400 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 повторно, шляхом зловживання довірою заволодів майном потерпілого ОСОБА_7 , а саме: мобільним телефоном марки «NOKIA LUMIA 710», вартістю 1500 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини його вчинення, викладені у обвинувальному акті, пояснив, що дійсно при зазначених обставинах заволодів мобільним телефоном, який належить потерпілому ОСОБА_7 . У вчиненому щиро розкаявся, зробив для себе належні висновки на майбутнє.

Належним чином викликаний в судові засідання 21.04.2015 р., 03.06.2015 р. та 23.06.2015 р. потерпілий ОСОБА_7 не прибув. Суд не бачить перешкод до проведення судового розгляду і ухвалення за його результатами відповідного рішення за відсутності потерпілого з огляду на положення ст. 325 КПК України.

Крім визнання вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується зібраними та дослідженими у справі доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.01.2014 р., в якій потерпілий ОСОБА_7 повідомляє про обставини незаконного заволодіння його майном (а.с. 10);

- ксерокопією гарантійного талону на мобільний телефон «NOKIA LUMIA 710» (а.с. 13);

- довідкою ПП ОСОБА_10 , відповідно до якої вартість мобільного телефону «NOKIA LUMIA 710» становить 1500 гривень (а.с. 42).

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам справи, об`єктивно співпадають з наведеними доказами, узгоджуються з ним, а тому суд знаходить їх достовірними.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, доведена повністю і кваліфікує його дії за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, є визнання вини та щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При вирішення питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості. З урахуванням всіх оцінених в сукупності обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням ним нових кримінальних правопорушень неможливе без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим призначає покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, з врахуванням поведінки обвинуваченого, наявністю пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання на рівні приближеного до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

Також суд враховує, що ОСОБА_6 вироком Богунського районного суду м. Житомира від 13 березня 2015 року засуджений за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 125 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України на 4 роки 9 місяців позбавлення волі. Враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення до постановлення попереднього вироку, при призначенні йому покарання слід застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднавши покарання за попереднім вироком.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся. Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2(два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 13 березня 2015 року у виді 4 (чотирьох) років 9 місяців позбавлення волі, визначивши остаточно покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 01 січня 2015 року.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 не обирався.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_7 право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства в силу ст. 128 КПК України на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

.