У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів палати Верховного Суду України

з
кримінальних справ у складі :

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Гошовської Т.В., Мороза
М.А.

за участю прокурора

Микитенка О.П.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 21 червня 2007 року кримінальну справу за касаційними
скаргами засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
захисників останніх-адвокатів відповідно ОСОБА_3,ОСОБА_4, захисника засудженого
ОСОБА_5-адвоката ОСОБА_6 та за
касаційним поданням прокурора на вирок Апеляційного суду Донецької області від 30 жовтня 2006 року, яким засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця

і мешканця м. Горлівка Донецької області,
раніше

судимого 6 жовтня 2004 року за ч.3 ст.185 КК

України
на 3 роки позбавлення волі із

застосуванням ст.75 КК України, і
встановленням

іспитового строку 2 роки,

за
пунктами 4,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України
на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Його ж виправдано за ст. 304 КК України
за недоведеністю участі у вчиненні цього злочину.

На підставі ст.71 КК України до покарання
за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком
від 6 жовтня 2004 року і остаточно визначено покарання за сукупністю
вироків у виді позбавлення волі строком 16 років з
конфіскацією всього майна;

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця

уродженця та мешканця м. Красний Лиман

Донецької області, не судимого,

за пунктами 4,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України на 14 років позбавлення волі без конфіскації
майна.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,

уродженку та мешканку м. Красний

Лиман Донецької області, не судиму,

за пунктами 11,12 ч.2 ст.115 КК України на 11 років позбавлення волі.

ЇЇ ж виправдано за ст. 304 КК України
за недоведеністю участі у вчиненні цього злочину.

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження,

уродженця та мешканця м. Слов'янська

Донецької області, не судимого,

за ч.2 ст. 146 КК України на 1 рік 6 міс.позбавлення волі.

Його ж виправдано за ст. 304 КК
України за недоведеністю участі у вчиненні цього злочину.

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження,

уродженця та мешканця м. Слов'янська

Донецької області, не судимого,

за ч.2 ст. 146 КК України на 1 рік 6 міс.позбавлення волі.

Його ж виправдано за ст. 304 КК
України за недоведеністю участі у вчиненні цього злочину.

ОСОБА_9,

ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження,

уродженця та мешканця м. Слов'янська

Донецької
області, не судимого,

за ч.2 ст. 146 КК України на 1 рік 6 міс.позбавлення волі.

Його ж виправдано за ст. 304 КК України
за недоведеністю участі у вчиненні цього злочину.

Постановлено стягнути у солідарному
порядку на користь потерпілої ОСОБА_10 з ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_210000 грн.на
відшкодування моральної шкоди, та на користь Краснолиманської міькради 270
грн.46 коп. на відшкодування витрат, пов'язаних з похованням потерпілого ОСОБА_11, а з ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9-5000 грн.

Постановлено також стягнути з кожного з засуджених по 50 грн. 88 коп. судових витрат.

За вироком суду ОСОБА_1,ОСОБА_5 та ОСОБА_2 визнано винними
в тому, що вони, перебуваючи у змові,
вчинили умисне вбивство ОСОБА_11
на замовлення.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_2 проживаючи в місті Красний Лиман, Донецької
області, з вересня 2004 року стала співмешкати
з ОСОБА_11, який зловживав спиртними
напоями, неодноразово вчиняв сварки й бив ОСОБА_2 А крім того, ОСОБА_10
самовільно, без усякого на те дозволу родичів
ОСОБА_2, переселився у квартиру, у якій проживали батьки ОСОБА_2 і куди
перебралася остання, за адресою кв. АДРЕСА_1. З метою припинення знущання над
нею й членами її родини, ОСОБА_12 вирішила позбутися від ОСОБА_11, любим
шляхом, в тому числі й шляхом позбавлення його життя. А тому, діючи умисно, на
ґрунті особистої неприязні, звернулася до неповнолітнього ОСОБА_5 із проханням
вчинити вбивство ОСОБА_11 за певну матеріальну винагороду. Одержавши від нього
відмову у самостійній реалізації її злочинного наміру, ОСОБА_2 попросила його
підшукати осіб для виконання вбивства
ОСОБА_11 за грошову винагороду.

20 серпня 2005 року ОСОБА_5, діючи з відома й за домовленістю з ОСОБА_2, у
ході довірчої розмови з малознайомим йому ОСОБА_1, запропонував останньому від
імені ОСОБА_2 вчинити умисне вбивство
ОСОБА_11 за грошову винагороду, розмір
якого необхідно було обмовити особисто з
нею.

З
цією метою й для досягнення остаточної домовленості, 21 серпня 2005 року,
близько 9-ої години, ОСОБА_1 і ОСОБА_5зустрілися з ОСОБА_2 У розмові
ОСОБА_2, запропонувала ОСОБА_1 вчинити умисне вбивство ОСОБА_11, за що йому була обіцяна грошова
винагорода в сумі 1300 гривень. На цю пропозицію ОСОБА_1. погодилася, при цьому
він заручився згодою замовниці вбивства, що у випадку потреби, він може
залучити до здійснення злочину інших осіб і самостійно вирішити яким саме чином
воно буде здійснено. Місце й час нападу на ОСОБА_11 було ними обговорено,
й цим місцем була обрана квартира батьків
ОСОБА_2 При цьому, реалізуючи досягнуту домовленість і діючи відповідно до
наміченого плану, у цей же день, близько
12-ої години, ОСОБА_2, передала ОСОБА_1
гроші у сумі 150 грн. для того щоб той найняв машину для вивезення
ОСОБА_11 за місто.

У
той же день ОСОБА_1., діючи відповідно до досягнутої з ОСОБА_2 домовленості, у
ході спільного розпивання спиртних напоїв, запропонував неповнолітньому
ОСОБА_5, про неповнолітній вік якого він не догадувався, взяти участь у
протиправному позбавленні життя ОСОБА_11, на що той дав згоду. При цьому вони
розробили більш детальний план здійснення вбивства ОСОБА_11, відповідно до
якого їм до цього необхідно залучити
інших осіб, у користуванні котрих був легковий автомобіль, однак цим особам,
вони вирішили не повідомляти про свої
плани стосовно потерпілого.

З метою реалізації свого злочинного
наміру, у той же день, 21 серпня 2005 року, близько 20-ої години 30 хв.
ОСОБА_1. і ОСОБА_5 прибули в місто Слов'янськ Донецької області. Тут, у барі
"Адмірал" ОСОБА_1. зустрів малознайомого йому ОСОБА_7, у якого
на той час у користуванні перебував
автомобіль "Ниссан-Лаурел" д/н НОМЕР_1, що використовувався як таксі.
За домовленістю з ОСОБА_1, ОСОБА_7 погодився відвезти на даному автомобілі
ОСОБА_1 й ОСОБА_5 в місто Красний Лиман. У цій поїздці, ОСОБА_7, котрий боявся
самостійно їхати в інше місто, на його настійну вимогу,
супроводжували знайомі - ОСОБА_8 і
ОСОБА_9.

По шляху руху до міста Красньїй Лиман
ОСОБА_1. і ОСОБА_5, діючи
відповідно до раніше розробленого плану, не
ставлячи ОСОБА_7, ОСОБА_8 й
ОСОБА_9 до відома про свої злочинні
наміри щодо потерпілого і свідомо вводячи їх в оману, у розмові з ними,
запропонували останнім взяти участь у викраденні потерпілого ОСОБА_11, з метою
незаконного позбавлення того волі, а так само в його залякуванні, для виведення
з квартири ОСОБА_2. При цьому,
ОСОБА_1., розповів ОСОБА_7, ОСОБА_8 й ОСОБА_9 про негідну поведінку ОСОБА_11
щодо своєї співмешканки ОСОБА_2 та її малолітнього сина. На цю пропозицію вказані особи погодилися.

У
цей же вечір, близько 21-ої годину. ЗО
хв. ОСОБА_1., ОСОБА_5., ОСОБА_7, ОСОБА_8 й ОСОБА_9, на автомобілі
"Ниссан-Лаурел" г/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7, прибили до
АДРЕСА_2, де в цей час у квартирі АДРЕСА_1 і двері якої, за домовленістю з
ОСОБА_2, залишалися незамкненими.

Тут,
залишивши ОСОБА_7 в машині біля будинку, ОСОБА_1. і ОСОБА_5., котрі керувалися
корисливим мотивом, діючи з єдиним умислом і згідно раніше розробленого ними
плану, спрямованого на умисне вбивство ОСОБА_11, за попередньою змовою групою
осіб, а ОСОБА_8 і ОСОБА_9, об'єктивно не будучи обізнаними з цим планом
й вважаючи, що діють з метою викрадення й незаконного позбавлення потерпілого
волі, також за попередньою змовою в групі осіб, безперешкодно проникли у квартиру №12, розташовану за вищевказаною
адресою, й напали на ОСОБА_11.

При
цьому, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 повалили ОСОБА_11 на підлогу і вчинили його
побиття, завдаючи йому по черзі численні
удари ногами й руками в різні частини тіла.

Подолавши
у такий спосіб волю ОСОБА_11 до опору,
ОСОБА_1і ОСОБА_5, за допомогою заздалегідь приготовленою мотузкою для
білизни зв'язали руки й ноги потерпілого
за спиною, після чого, загорнувши того в ковдру, разом з ОСОБА_8 і ОСОБА_9,
винесли потерпілого з квартири, завантаживши його в багажник автомобіля, що
стояв біля будинку, "Ниссан-Лаурел" д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7

Реалізуючи
свій злочинний намір, направлений на виконання замовлення по здійсненню
умисного вбивства потерпілого, ОСОБА_1 і ОСОБА_5, діючи за попередньою змовою в групі, з корисливих
мотивів, а так само разом з ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_7, котрі помилково думали,
що це входить у план залякування ОСОБА_11, на автомобілі
"Ниссан-Лаур" д/н НОМЕР_1 під керуванням останнього, прибули до одному
з озер Краснолиманського району, у районі колишнього заводу силіктних виробів
м. Красний Лиман. По шляху руху ОСОБА_5 й ОСОБА_1., за пропозицією останнього,
підібрали й завантажили в багажник зазначеного автомобіля три залізобетонних
блоки, загальною вагою близько 25 кг.

На березі вказаного водоймища ОСОБА_1 і ОСОБА_5, з метою реалізації свого
злочинного умислу, спрямованого на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_11,
витягли того з багажника автомобіля, при
цьому, догадавшись, що їх обдурили з приводу
мети поїздки - ОСОБА_7 залишився біля машини, а ОСОБА_8 і ОСОБА_9 пішли
в бік від водойми, щоб не
бачити що відбувається. А ОСОБА_1 і ОСОБА_5,
діючи за попередньою змовою групою осіб, виконуючи замовлення ОСОБА_2, з
корисливих спонукань, з метою вбивства потерпілого ОСОБА_11 й бажаючи позбавити
потерпілого життя з особливою
жорстокістю, спочатку вчинили побиття
ОСОБА_11, завдаючи йому удати
ногами в різні частини тіла (не менше восьми ударів), а крім того, загостреним
кінцем металевого терпуга - в шию. Потому
прив'язали до нього як тягар
заздалегідь приготовлені бетонні камені й затягли у воду. Там ОСОБА_1.
занурив зв'язаного ОСОБА_11 під воду і у такий спосіб позбавив його життя.

Смерть
ОСОБА_11 настала від асфіксії, внаслідок
закриття просвіту дихальних шляхів водою
при утопленні.

На вирок подані касаційні скарги та
подання прокурора.

Засуджений ОСОБА_1., по суті, не заперечує
висновків суду щодо доведеності його винуватості у вчиненні вказаних злочинних
дій щодо потерпілого ОСОБА_11, однак вважає, що суд безпідставно вказав у
вироку про те, що вбивство потерпілого він вчинив на замовлення, з корисливих
мотивів та з особливою жорстокістю, приводячи з приводу цього відповідні
доводи, порушує питання про пом'якшення
йому покарання із застосуванням ст.69 КК України. Вказує, зокрема, на щире каяття та дані, що
характеризують його особу.

Захисник засудженого ОСОБА_1-адвокат
ОСОБА_3, по суті, приводить такі ж доводи і порушує питання аналогічного
змісту.

Засуджена
ОСОБА_2 зазначає, що при розслідуванні справи і при її судовому розгляді
обставини того, що сталось, з достатньою повнотою встановлені не були, що
призвело до безпідставного засудження її за умисне вбивство ОСОБА_11. Вказує на те, що в неї не було умислу на
вбивство потерпілого і у справі відсутні докази
її винуватості у вчиненні цього. Висновки суду, на її переконання, не
відповідають фактичним обставинам справи, грунтуються на сумнівних доказах та
припущеннях. З урахуванням таких приведених доводів, просить суд касаційної
інстанції прийняти відповідне рішення, і, зокрема, застосувавши ст.69 КК
України,- пом'якшити їй покарання.

Аналогічна
за змістом касаційна скарга захисника засудженої ОСОБА_2-адвоката ОСОБА_4

Захисник засудженого ОСОБА_5 - адвокат
ОСОБА_6 вказує на те, що суд без
достатніх підстав визнав ОСОБА_5 винним в умисному вбивстві
потерпілого ОСОБА_11, мотивуючи тим,
що досудове слідство і судовий розгляд у справі проведено неповно і
однобічно, з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства. На його
переконання, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи,
грунтуються на припущеннях і суперечливих, недопустимих доказах. Твердить
також, що суд не дав належної оцінки
показанням ОСОБА_5, не з'ясував належним чином всіх обставин справи.
Просить, за змістом скарги, вирок щодо ОСОБА_5 скасувати і справу
провадженням закрити за недоведеністю його участі у вбивстві потерпілого.

Прокурор, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, порушує питання про скасування вироку щодо
засудженого ОСОБА_5 в частині розв'язання цивільного позову, покликаючись на те, що суд допустив порушення
вимог чинного законодавства, ухваливши стягнути з неповнолітнього ОСОБА_5 на користь потерпілої моральну шкоду разом з
іншими засудженими у солідарному порядку. Вважає також, що суд повинен був залучити до участі у справі
також батьків неповнолітнього засудженого.

Вирок
щодо засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8 й ОСОБА_9 не оскаржено і не надійшло
касаційне подання від прокурора.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора на підтримання касаційного
подання і вважав за необхідне виключити з вироку вказівку про кваліфікацію
злочинних дій засуджених за п.4 ч.2 КК України, як умисне вбивство з особливою
жорстокістю, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних
скарг, колегія суддів вважає, що
касаційне подання слід задовольнити частково; у задоволенні касаційних
скарг щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_5 слід
відмовити, а щодо ОСОБА_2-задовольнити частково.

Висновки суду про доведеність винності
ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у
вчиненні вказаного злочину щодо потерпілого ОСОБА_11 є обгрунтованими.

Викладені у касаційних скаргах засуджених та захисників доводи про те, що досудове слідство і судовий
розгляд у справі проведені необ'єктивно і неповно, а висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи і грунтуються на недостатньо
досліджених доказах, є безпідставними.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінальної справи, досудове слідство
і судовий розгляд у ній проведені з дотриманням вимог
кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на всебічне, повне і
об'єктивне дослідження обставин справи. Викладені у вироку висновки суду про
доведеність винності ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у вчиненні вказаного злочину щодо
потерпілого ОСОБА_11 відповідають
фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні і
детально викладеними у вироку доказами. А зокрема, їх винність підтверджується
особистими показаннями, показаннями ряду вказаних у вироку свідків, матеріалами
огляду місця події, даними протоколів слідчих дій.

Суд ретельно перевіряв в судовому засіданні доводи ОСОБА_1, ОСОБА_5 та
ОСОБА_2, аналогічні тим, що викладені у касаційних
скаргах про те, що у них не було умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_11, а ОСОБА_2 взагалі не причетна до цього
злочину.

Викладені у вироку мотиви про визнання цих доводів безпідставними,
направленими на уникнення відповідальності за скоєне, колегія суддів розцінює
аргументованими, такими, що відповідають матеріалам справи.

Суд обгрунтовано, мотивуючи висновки
про винуватість ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у вчиненні вказаного вбивства, послався
на показання ОСОБА_1і ОСОБА_5 в стадії досудового слідства, котрі,
визнаючи свою винуватість у вбивстві
ОСОБА_11, давали детальні пояснення з приводу цього, а також детально
розкрили роль кожного з них та ОСОБА_2, котра замовила це вбивство.

Вони,
даючи зізнавальні показання і викриваючи один одного та ОСОБА_2у вчиненні цього злочину, детально
розповідали слідчим органам про обставини замовлення вбивства останньою свого
сожителя ОСОБА_11 та про обставини
самого вбивства і залучення до цього інших осіб. При цьому вони вказували на деталі, які могли бути відомі
тільки особам причетним до злочину. Так саме з їх слів слідчим органам стало
відомо, за яку грошову винагороду вони
погодилися вчинити вбивство ОСОБА_11 на
прохання ОСОБА_2, і з яких мотивів остання замовила це вбивство, який тягар
вони прив'язували до тіла потерпілого і де цей тягар взяли.

Як видно зі справи, у ОСОБА_1і ОСОБА_5 не було підстав для самообмови, як і для того, щоб вони
могли обмовити один одного та ОСОБА_2 Вони в стадії досудового слідства
неодноразово давали ті показання, якими суд обгрунтував свої висновки в тому
числі й в присутності захисників, а
також і під час відтворення обстановки і обставин події та на очних
ставках.

У справі відсутні також дані, які б свідчили про одержання цих показань
обманним чи будь-яким іншим протиправним способом. З урахуванням наведеного,
суд, з'ясувавши причини часткової зміни ОСОБА_1і ОСОБА_5 показань в подальшому, і давши даній
обставині у вироку відповідну оцінку, правильно обгрунтував свої висновки у
вироку їхніми показаннями, даними в стадії досудового слідства.

Крім
того, ці показання ОСОБА_1 і ОСОБА_5 знаходяться у повній відповідності з
іншими доказами, які суд дослідив в судовому засіданні. Вони підтверджуються
послідовними показаннями засуджених ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_7 та ряду вказаних
у вироку свідків, у яких, як свідчать матеріали справи, не було підстав для
обмови ОСОБА_1 і ОСОБА_5, про те, що саме
останні вчинили вбивство ОСОБА_11;даними протоколу огляду місця
події і виявлення потерпілого; висновками судово-медичної експертизи про
характер і локалізацію заподіяних потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень та причину його
смерті, що співпадає з показаннями винних осіб та свідків, якими суд
обгрунтував свої висновки; даними протоколів інших слідчих дій, в тому числі
очних ставок і відтворення обстановки і обставин події.

Таким чином, у справі зібрано достатньо доказів, які прямо і побічно викривають ОСОБА_1 і ОСОБА_5 в умисному вбивстві
ОСОБА_11 на замовлення ОСОБА_2

Вирішуючи питання про зміст і
направленість умислу ОСОБА_1 і ОСОБА_5, суд виходив із сукупності всіх
конкретних обставин справи. Сам характер їх дій під час побиття
потерпілого ОСОБА_11 з наступним прив'язуванням до тіла
потерпілого тягаря і відведенням його у
водоймище, свідчить, що вони діяли активно і узгоджено, з єдиним
умислом, спрямованим на позбавлення життя останнього. Кожний з них
виконав частину обсягу тих дій, які вони вважали за необхідне виконати для
досягнення спільної мети. Завдаючи потерпілому численні удари, в тому числі й
взутими ногами, в різні частини тіла, а також загостреним предметом в шию і
залишаючи з прив'язаним тягарем у воді, вони безперечно усвідомлювали що
позбавлять його життя і бажали цього, тобто
діяли з прямим умислом на вбивство. І оскільки, від таких узгоджених дій спільників настала смерть
потерпілого, суд цілком обгрунтовано
визнав їх співвиконавцями умисного вбивства. А отже, наведені у
касаційних скаргах доводи про необхідність перекваліфікації
злочинних дій засуджених, є безпідставними.

З'ясовуючи мотив злочинних дій
ОСОБА_1 і ОСОБА_5 щодо потерпілого ОСОБА_11, суд обгрунтовано
визнав його

корисливим,
оскільки вони вчинили вбивство потерпілого на замовлення
ОСОБА_2 за грошову винагороду.

Досліджуючи
об'єктивну сторону вчиненого засудженими
ОСОБА_1 і ОСОБА_5 вказаного злочину щодо потерпілого ОСОБА_11, суд враховував не тільки
чисельність заподіяних йому тілесних ушкоджень, але й тяжкість і локалізацію
їх, а також те, що спільники протягом тривалого часу завдавали удари
потерпілому в різні частини тіла, а потому, прив'язавши тягар, кинули його у
водоймище, внаслідок чого він відчував
особливі страждання.

Ретельний аналіз
зазначених обставин дав суду підстави зробити обгрунтований висновок про те, що
ці особи щодо потерпілого діяли з особливою жорстокістю і усвідомлювали це.

Виходячи з доказів, які були перевірені в судовому засіданні, суд
правильно кваліфікував злочинні дії ОСОБА_1 і ОСОБА_13 за пунктами 4,6,11,
12 ч.2 ст.115 КК України.

Разом з тим, як вбачається з
матеріалів справи і про це вказав суд у вироку, ОСОБА_2, замовивши іншим особам
за грошову винагороду вбивство ОСОБА_11, безпосередньо участі в позбавленні
його життя не приймала. За таких
обставин колегія суддів вважає, що у її діях наявна складна форма співучасті,
як підбурювача, оскільки вона умовляннями і підкупом схилила інших
співучасників до вбивства ОСОБА_11. А
отже, вирок в цій частині слід змінити і кваліфікувати дії ОСОБА_2 за ч.4 ст.27
і пунктами 11,12 ч.2 ст.115 КК України.

Викладені у касаційному поданні
прокурора доводи про неправильне
стягнення у солідарному порядку з неповнолітнього ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_10 морадьної
шкоди є обгрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.1182 ЦК
України, шкода завдана діями неповнолітніх
осіб, відшкодовується ними у частці, яка визначається за рішенням суду.
Місцевий суд, в порушення вказаної вимоги закону, стягнув моральну шкоду з
неповнолітнього в солідарному порядку.

У разі відсутності у неповнолітньої
особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода
відшкодовується їх батьками у дольовому порядку, оскільки згідно ст.1190 ЦК
України, в солідарному порядку відповідають лише ті особи, які спільно
заподіяли шкоду.

Крім того, відповідно до вимог
ст.1179 ЦК України батьки неповнолітнього несуть відповідальність за шкоду,
заподіяну його злочинними діями, якщо не доведуть, що її було заподіяно не з
їхньої вини. У такому випадку батьки мають бути притягнуті до участі у розгляді
кримінальної справі як цивільні відповідачі (ст.51 КПК України).

Із матеріалів справи видно, що
батьки неповнолітнього ОСОБА_5 не були визнанні у
справі цивільними відповідачами, відповідних процесуальних прав їм не
роз`яснено, пояснень щодо цивільних позовів вони не давали і в судових дебатах
участі не брали.

Таким чином, вирок щодо ОСОБА_5 та інших осіб
з яких у солідарному порядку стягнуто моральну та іншу заподіяну ними шкоду підлягає скасуванню в частині
вирішення цивільного позову у зв`язку з істотним порушенням чинного
законодавства, а справа направленню на новий судовий розгляд в порядку
цивільного судочинства.

Що стосується призначеного ОСОБА_1, ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 покарання,
з урахуванням змін, які вносяться у вирок судом касаційної інстанції, то воно є
справедливим, відповідає вимогам ст.65 КК України. Суд врахував ступінь
тяжкості вчиненого ними злочину, дані про особи винних, характер і ступінь участі кожного з них у
вчиненні злочину, інші обставини, в тому числі й ті, про які йдеться у
касаційних скаргах. Таким чином, підстав для зміни вироку в цій частині також
немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.395 - 396 КПК України, колегія
суддів,

ухвалила:

Касаційні скарги засудженої
ОСОБА_2 та захисника останньої-адвоката ОСОБА_4 і касаційне подання прокурора,
який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити
частково, а касаційні скарги засудженого
ОСОБА_1 та захисника останнього-адвоката
ОСОБА_3, а також захисника засудженого ОСОБА_5-адвоката ОСОБА_6- залишити без задоволення. Вирок Апеляційного суду Донецької області від 30 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_2 змінити і вважати її
засудженою за ч.4 ст.27 і пунктами 11,12 ч.2
ст.115 КК України на 11 років
позбавлення волі.

Скасувати цей вирок щодо ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині розв'язання цивільного позову, а
справу направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті цей вирок щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 залишити
без зміни.

судді:

Пивовар В.Ф. Гошовська Т.В. Мороз М.А.