Справа №11-1/ 2007 року. Головуючий
в 1-й інстанції: Парахіна Є.В.
Категорія:ч.З ст. 185 КК України Доповідач:
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року січня місяця 12 дня.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі: головуючого - судді Батрака В.В. суддів: Віщика
В.М., Копитько Л.І. з участю прокурора Дупака М.Г. засудженого ОСОБА_1 розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Ленінського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2006 року. Цим вироком

ОСОБА_1, 1ІНФОРМАЦІЯ_1і,

раніше судимий 22 грудня 2005 року
Октябрським районним судом м. Полтави за ч.З ст.15 ч.З ст.185 КК України на З
роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, засуджений за ч.З ст.15
ч.З ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.І ст.71
КК України частково приєднане невідбуте покарання за вироком
Октябрського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2005 року та остаточно
ОСОБА_1 призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. В
задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання
речових доказів.

За вироком суду
ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він повторно 31 травня 2006 року, близько 3
години ночі, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, проник до приміщення
магазину «Продукти», розташованого АДРЕСА_1, звідки намагався таємно викрасти
майно власника магазину ОСОБА_2: продукти харчування, цигарки, алкогольні
напої, жувальну гумку, картки поповнення рахунків різних операторів мобільного
зв'язку, гроші в сумі 107 грн., а всього чужого майна на суму 1394 грн.75 коп.,
але злочин не довів до кінця з незалежних від його волі причин, оскільки був
затриманий працівниками міліції на місці вчинення злочину і викрадений товар і
гроші були в нього вилучені.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить врахувати його молодий
вік, що перебування його під вартою з часу затримання стало для нього уроком на
все життя, його щире каяття і запевнення більше не вчиняти злочинів, і
пом'якшити покарання, обравши його без ізоляції від суспільства, давши
іспитовий строк. Інші учасники процесу вирок не оскаржили.

2

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обґрунтування апеляції
засудженим ОСОБА_1, який
підтримав апеляцію і просив вирок суду змінити, пом'якшивши йому покарання,
міркування прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів апеляційного суду вважає,
що апеляція засудженого підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у незакінченому замаху на крадіжку,
поєднану з проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно.

У апеляції
засуджений ОСОБА_1 не оскаржує висновки суду про винність його у вчиненні цього
злочину.

Винність ОСОБА_1 в скоєнні
вказаного злочину доведена матеріалами справи і ґрунтується на сукупності
досліджених у судовому засіданні доказів, не оспорювалася
в суді першої інстанції. Не оспорюється вона і в апеляції засудженого.

Злочинні дії ОСОБА_1 за ч.З ст.15, ч.З ст.185 КК України кваліфіковані правильно,
що також не оспорюється в апеляції.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне в ревізійному порядку
виключити з вироку посилання про спричинення потерпілому намаганням
вчинити крадіжку матеріальної шкоди на вказану суму (1394 грн.75 коп.),
оскільки ОСОБА_1 вчинив незакінчений замах на крадіжку, був затриманий
працівниками міліції на місці вчинення злочину, все майно, яке він намагався
викрасти було у нього вилучено, про що суд
правильно вказав у вироку, а тому матеріальної шкоди потерпілому завдано не
було.

Доводи апеляції
засудженого про те, що суд в повній мірі не врахував всіх обставин справи та пом'якшуючих покарання
обставин і призначив йому надмірно суворе покарання у вигляді реального
позбавлення волі, колегія суду вважає слушними.

Суд першої інстанції визнав, що міра покарання ОСОБА_1 повинна бути призначена
реальною у вигляді позбавлення волі, оскільки він вчинив злочин протягом іспитового
строку, встановленого попереднім вироком.

Разом з тим,
колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд у вироку при призначенні
покарання ОСОБА_1 в повній
мірі не врахував конкретних обставин справи, що обидва злочини (за попереднім і
даним вироком) є незакінченими, тобто лише незакінченими замахами на вчинення
злочину, до того ж, за попереднім вироком розмір чужого майна, яке він
намагався викрасти, близький до дрібної крадіжки (на 555 грн. при розмірі дрібної крадіжки на момент вчинення злочину
525 грн.).

Як видно з
матеріалів, справи ОСОБА_1 обидва рази вину визнавав повністю, чим сприяв
розкриттю злочинів і встановленню істини у справі, позитивно характеризується і
щиро розкаявся у вчиненому. Колегія суддів також враховує його молодий вік, а
також те, що ОСОБА_1 відбув більше семи місяців з призначеного покарання, перебуваючи під вартою з 3 червня 2006 року,
що, як запевнив колегію суддів апеляційної інстанції, стало для нього
уроком на все життя і більше він злочинів
вчиняти не буде, що свідчить про його бажання стати на шлях виправлення.

4.1 ст.78 КК
України не заборонено повторне застосування ст.75 КК України до осіб, які у
період іспитового строку вчинили новий злочин. Не містять категоричної заборони
щодо такої можливості і роз'яснення, які Пленум Верховного Суду України дав у
п.10 постанови від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами
кримінального покарання».

Враховуючи вище наведене, колегія суддів визнає за можливе застосувати до ОСОБА_1
ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням з
установленням іспитового строку.

За таких обставин апеляція засудженого підлягає
задоволенню, а вирок суду -зміні.

На підставі викладеного
та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

УХВАЛИЛА :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1
задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2006 року щодо ОСОБА_1
змінити.

Застосувати до ОСОБА_1 ст.75 КК
України, звільнивши його від відбування призначеного судом покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, та на підставі ст.76 КК України
зобов'язати його повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну
місця проживання, роботи та періодично з'являтися для реєстрації в ці органи.

В порядку ст.365
КПК України виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду : « чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на
вказану суму».

В іншій частині цей вирок залишити без зміни.Звільнити засудженого ОСОБА_1 з-під варти негайно в залі суду.

СУДДІ:

Батрак В.В. Віщик B.М Копитько Л.І.