Справа №1-46 2007 року
ПОСТАНОВА

18 квітня 2007 року Яготинський
районний суд

Київської
області

В складі головуючого КОЩІЯ М.Н. при секретарі ТВЕРДОХЛІБ
Г.М. з участю прокурора КАРПОВИЧ
Д.В. адвоката ОСОБА_1. потерпілої
ОСОБА_2.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Чапаївка Драбівського
району, Черкаської області, українця, громадянина України, не працюючого,
інваліда 1 групи,
жителя м.Яготина, Київської
області, АДРЕСА_1, не
судимого ,

про застосування
примусових заходів медичного характеру,

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2006
року біля 23 год. ОСОБА_3.
перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння та керуючи транспортним засобом
- автомобілем
марки ВАЗ 2109 державний
номерний знак НОМЕР_1,
рухаючись по вул. Незалежності з центру міста в напрямку Яготинського
бурякорадгоспу в районі розташування будинку № 40 по вул.Незалежності допустив порушення вимог пп. 2.9 „а", 2.10 „а"."б","в",
12.1, 12.2, 12.3 Правил
дорожнього руху України -
не вибрав безпечної швидкості руху з врахуванням дорожньої обстановки та
темної пори доби, виявивши безпеку для руху не вжив заходів до змінення
швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших
учасників руху об'їзду перешкоди та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2., що рухалася
по проїжджій частині дороги в попутному йому напрямку ближче до правої сторони
дороги в результаті чого потерпіла отримала середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

Після ДТП ОСОБА_3. не
зупинився та залишив місце пригоди.

Враховуючи, що
згідно висновку судово- психіатричної експертизи ОСОБА_3. визнаний неосудним, в
постанові ставиться питання про застосування щодо нього примусових заходів
медичного характеру.

Перевіривши
матеріали справи, заслухавши пояснення потерпілої, свідка, думку прокурора який
підтримав клопотання про направлення ОСОБА_3. на примусове лікування, адвоката,
яка заперечувала про ти цього, вважаю дане клопотання підлягає до задоволення.

Як видно з
показань потерпілої ОСОБА_2. 28
травня 2006 року
після 22 год. вони з
своїми друзями ОСОБА_4. та ОСОБА_5 поверталися з відпочинку додому. Спочатку
вони рухалися пішохідною дорожкою
біля вул.Незалежності,
а потім, коли дійшли до ділянки пішохідної дорожки, яка не освітлювалася вони вийшли на дорогу та йшли поряд
по вулиці, ближче до правої її частини. Вона йшла крайня зліва, в якийсь

2.

момент почула удар по тілу і втратила свідомість. В результаті ДПТ вона отримала тілесні
ушкодження. Знаходилася на лікуванні в лікарні.

Свідок ОСОБА_4.
показала, що після того, як був скоєний наїзд на ОСОБА_2. автомобіль
продовжував рухатися на великій швидкості, повернувся назад лише через деякий
час.

Інших
транспортних засобів, які б рухалися як в попутному їм напрямку так і назустріч
не було.

Аналогічні
показання під час проведення досудового слідства дав і свідок ОСОБА_5, які були
оголошені в судовому засіданні (а.с.43,44).

Вина ОСОБА_3. в
скоєнні дорожно-транспортної пригоди стверджується також протоколом огляду
місця дорожно-транспортної пригоди, схемою до нього та фототаблицею (а.с.3-18),
протоколом огляду транспортного засобу (а.с.19), протоколом відтворення
обстановки і обставин події (а.с.39), висновком автотехнічної експертизи
(а.с.66-68), згідно якого водій автомобіля порушив вимоги пп. 12,2 та 12,3 Правил
дорожнього руху, в даній дорожній ситуації мав технічну можливість попередити
наїзд на пішохода шляхом застосування термінового гальмування в момент
винекнення небезпеки для руху.

Згідно висновку
судово-медичної експертизи (а.с.54), у ОСОБА_2. виявлено рвані рани обличчя та
волосяної частини голови, перелом правої ліктевої кістки, струс головного мозгу. Дані ушкодження
могли виникнути від наїзду легкового автомобіля, що рухався в попутному
напрямку від падіння на дорожнє покриття обличчям вниз та на праву руку, за
давністю можуть відповідати 28
травня 2006 року та
відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою
тривалості розладу здоров"я.

Відповідно до
висновку судово-психіатричної експертизи (а.с.76,77) ОСОБА_3. страждає на
органічне ураження головного мозку, у нього виявлені ознаки слабоумства, він не
може усвідомлювати своїх дій та керувати ними та потребує примусових заходів
медичного характеру - примусового
амбулаторного лікування у психіатра по місцю проживання.

Таким чином ,з
врахуванням всих зібраних по справі та перевірених в судовому засіданні доказів
вина ОСОБА_3. в скоєнні суспільно небезпечного діяння, що має ознаки злочину,
передбаченого ст. 286 ч.І КК
України доведена, так як він керуючи транспортним засобом допустив порушення
правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_2. середньої
тяжкості тілесних ушкоджень.

Суд також
вважає, що однією з причин дорожно-транспортної пригоди стало і те, що
пішоходи, в тому числі і потерпіла ОСОБА_2. порушила вимоги Правил дорожнього
руху - рухалася
по проїжджій частині дороги при наявності пішохідної доріжки.

Враховуючи
характеристику ОСОБА_3. ,
висновок судово- психіатричної експертизи про необхідність, щодо
застосування до нього примусових заходів медичного характеру, суд вважає за
необхідне застосувати до ОСОБА_3. примусові

3.

заходи медичного
характеру у вигляді
надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 419-421
КПК України, ст.ст. 93,94
КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відносно ОСОБА_3
застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної
психіатричної допомоги в примусовому порядку по місцю його проживання.

Речовий доказ по справі - автомобіль ВАЗ 2109 державний
номерний знак НОМЕР_1дозволити
використовувати за призначенням його власнику.

Постанова може бути оскаржена до
Апеляційного суду Київської області на протязі 15 діб з моменту її проголошення.

Суддя підпис