Справа № 183/1141/15
№ 1-кп/183/245/15
В И Р О К
іменем України
17 квітня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянув в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000322 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрезден, Республіка Германія, громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, маючого середню освіту, не судимого, прож. АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

встановив:

20 березня 2014 р. наказом № 60 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_2 ) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду - номера обслуги 6 розрахунку 2 артилерійського взводу 3 самохідно-артилерійської батареї 1 самохідно-артилерійського дивізіону. Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку. 18 серпня 2014 р. так і в подальшому солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 під час мобілізації на особливий період, умисно, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд у АДРЕСА_1 , про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 25 грудня 2014 р. солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе. Таким чином, у період з 18 серпня 2014 р. по 25 грудня 2014 р., солдат ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому кримінальному правопорушенні визнав повністю, вказавши, що дійсно проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , де під час служби, маючи відомості про порушення закону у частині, вирішив особисто повідомити про обставини 18.03.2014 р. виїхав до м. Києва, а звідти повернувся до м. Нікополя, де і проживав. Після спілкування з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , обдумавши всі обставини справи вирішив та самостійно повернувся 25.12.2014 р. до військової частини. У скоєному щиро кається, розуміє що вчинив порушення закону. На сьогодні він вже демобілізований і має постійне місце роботи.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 доводиться дослідженим доказами, зокрема наказом про мобілізацію ОСОБА_4 та зарахування його до військової частини НОМЕР_1 , повідомленням про кримінальне правопорушення згідно якого ОСОБА_4 , 18.03.2014 р. залишив самовільно частину НОМЕР_1 , довідкою про самовільне залишення військової частини, актом службового розслідування, копією військового квитка з відміткою по демобілізацію ОСОБА_4 18.03.2015 р. зі Збройних Сил України.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.

Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, суд вважає за можливе призначити покарання у вигляді позбавлення волі та застосувати до нього покарання згідно ст. 75 КК України. Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України враховує, що призначення покарання з випробуванням буде достатнім для виправлення засудженого і запобігання їм нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком один рік.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку видати обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя (підпис)