АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/278/15
Категорія ст. 307 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001224, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 грудня 2014 року, якою

обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками кримінальних правопорушень, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, повернуто прокурору, як такий що не відповідає вимогам КПК України.

Також вказаною ухвалою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжено строк тримання під вартою на 60 діб.

Згідно до оскаржуваної ухвали, до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311 КК України та ОСОБА_11 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.

Під час підготовчого судового засідання судом встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, внаслідок чого він був повернутий прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на незаконність ухвали через невідповідність викладених у ній висновків, фактичним обставинам кримінального провадження, та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, обґрунтовує свої доводи наступним.

Апелянт зазначає, що суд дійшов невірного висновку про те, що захисник ОСОБА_12 та його підзахисна ОСОБА_10 не в повному обсязі ознайомлені з матеріалами кримінального провадження, оскільки не надав уваги ухвалі слідчого судді від 09.12.2014 р., відповідно до якої підозрюваній ОСОБА_10 та її захиснику ОСОБА_12 встановлено строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, після спливу якого виходячи до вимог ч. 10 ст. 290 КПК України особи вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів. При цьому стороною обвинувачення вказаним особам забезпечено належні умови доступу до матеріалів кримінального провадження про, що свідчить протокол від 03.12.2014 р. про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, згідно якого захисник ОСОБА_12 ознайомився зі всіма 5 томами кримінального провадження.

Прокурор також вказує, що суд дійшов помилкового висновку про ненадання захиснику ОСОБА_13 можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, оскільки 03.12.2014 р. всім учасникам процесу були відкриті матеріали кримінального провадження та надано можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження. Між тим, захисник ОСОБА_13 зловживаючи своїми правами всупереч ст. 133, ч. 1 ст. 135 КПК України телефонні дзвінки та письмові повідомлення слідчих щодо явки для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ігнорував. При цьому захисник ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді з клопотанням про зобов`язання слідчих надати дозвіл на побачення з ОСОБА_8 , хоча будь-які перепони для цього ніхто йому не робив, у зв`язку з чим вважає ухвалу слідчого судді від 12.12.2014 р. про надання дозволу на побачення з ОСОБА_8 такою, що не відповідає вимогам закону. Крім того, зазначає, що у зв`язку з допущеними зволіканнями з боку захисника ОСОБА_13 сторона обвинувачення була змушена звернутися до суду з клопотанням про встановлення строків ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, яке ухвалою слідчого судді від 09.12.2014 р., задоволено, а тому відповідно до ч. 10 ст. 290 КПК України захисником ОСОБА_13 та його підзахисним ОСОБА_8 було реалізовано право на ознайомлення з матеріалами провадження.

Немає достатніх підстав, на думку прокурора, вважати також, що стороною обвинувачення порушено право на захист підозрюваного ОСОБА_11 , оскільки останньому 19.08.2014 р. було призначено захисника ОСОБА_14 . При цьому вказує, що твердження суду про наявність протиріч між позицією ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , яких захищає адвокат ОСОБА_14 є помилковими, оскільки таких протиріч не встановлено, а відповідно до їх пояснень в суді вони вину не визнають. Більш того, під час досудового розслідування допитані в якості підозрюваних ОСОБА_11 і ОСОБА_9 свою вину визнали, а 21.08.2014 р. ОСОБА_9 і 06.10.2014 р. ОСОБА_11 відмовились від дачі показань, і про визнання чи невизнання вини не заявляли, у зв`язку з чим органу досудового розслідування не було відомо, що вони не визнають вину, а більш того, що у них є протиріччя в показаннях. Про відсутність протиріч в показаннях підозрюваних ОСОБА_11 і ОСОБА_9 , на думку прокурора, також свідчить відсутність клопотань з цього приводу захисника ОСОБА_14 , як під час досудового розслідування, так і під час підготовчого судового розгляду.

З урахуванням наведеного, прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні в суді.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_13 обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , посилаючись на необґрунтованість наведених у ній доводів, просять ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника, який заперечував проти задоволення скарги, і вважаючи ухвалу суду законною, просив залишити скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотивуючи своє рішення про повернення прокурору обвинувального акту суд зазначив, що під час досудового розслідування було порушено право на захист обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , передбачене ст. ст. 46, 48, 54 КПК України, оскільки не залучено за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_8 до участі у провадженні в якості захисника адвоката ОСОБА_13 на стадії ознайомлення обвинуваченого ОСОБА_8 з матеріалами кримінального провадження. Обвинувачений же ОСОБА_11 , який на досудовому слідстві, не визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показань, не був забезпечений окремим захисником, оскільки в якості його захисника було залучено адвоката ОСОБА_14 , яка одночасно захищала інтереси у цьому ж провадженні обвинуваченої ОСОБА_9 , котра також на досудовому слідстві в порядку ст. 63 Конституції України відмовилась від дачі показань, не визнавши себе винуватою, що свідчить про наявність протиріч в позиціях зазначених обвинувачених і унеможливлює можливість захисту їх інтересів одним захисником.

Крім того, під час підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_12 було заявлено, про те, що ні він, ні його підзахисна ОСОБА_10 не ознайомлені в повному обсязі з матеріалами кримінального провадження.

Виходячи з норм закону, викладених у ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, у тому числі і про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам закону, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.

Згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експертів; дату та місце його складання та затвердження.

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в ухвалі суду обставини не відносяться до кола підстав передбачених законом, за яких обвинувальний акт підлягає поверненню, а тому висновки суду про його невідповідність вимогам закону, саме з цих підстав, є помилковими.

При цьому, питання щодо ознайомлення захисника з матеріалами провадження суд першої інстанції може вирішити в підготовчому судовому засіданні, або після призначення справи до судового розгляду у відповідності до ст. 317 КПК України.

Крім того, колегія суддів зауважує, що суд, або обвинувачені, не позбавлені права у будь-який момент залучити захисника, або захисників, у спосіб передбачений кримінальним процесуальним законом.

Таким чином, колегія суддів не вбачає достатніх підстав, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду, оскільки ні в запереченнях на апеляційну скаргу, ні в промові захисника не наведено жодної підстави для повернення обвинувального акту прокурору, як такий що не відповідає вимогам закону передбачених ст. 291 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, задовольнити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 грудня 2014 року в частині повернення прокурору для виконання вимог КПК України обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , за ознаками кримінальних правопорушень, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311 КК України, та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, скасувати.

Матеріали провадження повернути до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області для судового розгляду зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4