Справа № 11 а-697/2007 Головуючий у І
ін ст. Гірник Т. А.
ст. 191 ч.1; 191 ч.3; 383 ч.2 КК України Доповідач: Волинець М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07
серпня 2007 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Леона
О.І.

суддів Волинця
М. М. , Галапаца І.І.

з участю
прокурора Букаловського
P.O.

захисника
підсудної ОСОБА_4.

адвоката ОСОБА_2.

підсудної ОСОБА_1

та
потерпілого ОСОБА_3

.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляційними
скаргами державного обвинувача та адвоката ОСОБА_2. в інтересах потерпілого ОСОБА_3 на постанову
Личаківського районного суду м. Львова
від 14 червня 2007 року, -

встановила:

Цією
постановою кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 191,
ч.3 ст. 191, ч.2 ст. 383 КК України повернуто прокурору
Личаківського району м. Львова для проведення додаткового розслідування.

Органами
досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що працюючи на посаді продавця магазину
"Аль-Макс", що у м. Львові по
вул. Личаківській, 52, що належить приватному підприємцю
ОСОБА_3, як матеріально-відповідальна
особа на підставі укладеного договору про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність, будучи наділеною
функціональними обов'язками по реалізації ввіреного їй товару і отримання від
клієнтів грошей за товар та здавати у касу магазину гроші за , реалізований товар, протягом березня 2006 року умисно, з корисливих мотивів для власного збагачення
привласнила кошти у сумі 1336 гривень,
які були їй ввірені. В її діях вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України - привласнення ввіреного
майна.

Крім
того пред'явлено звинувачення у повторному привласненні аналогічним способом з
тих же мотивів в період з 21.04.2006 року по 04.05.2006 року
суми , 360 гривень.
Даний епізод відповідно до

направлені на
проведення ревізії фінансово-господарської діяльності суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_3, а виокремлення з
результатів цієї ревізії допущеної ОСОБА_1 недостачі є нереальним.

Окрім
цього зазначає, що потреби у проведенні
таких дій немає, позаяк в матеріалах
справи є достатні докази допущення ОСОБА_1 недостачі на суму 2391 грн.

Також в
розпорядження суду надано оригінал договору про повну особисту матеріальну
відповідальність, який за показаннями
потерпілого та свідків підписаний ОСОБА_1

З цього
випливає, що фактично ОСОБА_1 були
ввірені товарно-матеріальні цінності,
готівка, а тому її дії слід
розглядати як привласнення чужого майна.

Заслухавши
доповідача, адвоката ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3 які вважають, що
постанова суду є незаконною та необгрунтованою,
думку прокурора про підтримання своєї апеляції, ОСОБА_1 та її адвоката ОСОБА_4. , які заперечили проти апеляцій та вважають
рішення суду законним, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляцій,
колегія суддів вважає, що такі до
задоволення не підлягають.

Відповідно
до вимог ст. 281 КПК України, повернення справи на додаткове розслідування
з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише
тоді, коли ця неповнота або
неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Направляючи
кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 191,
ч.3 ст. 91,
ч.2 ст. 383 КК України для
проведення додаткового розслідування,
суд зазначив, що у процесі
досудового слідства слід усунути неповноту,
у тому числі встановити форму,
вид, умови трудового договору між
ОСОБА_1 та приватним підприємцем ОСОБА_3.

Крім
цього в постанові суду вказано, що
необхідно встановити посадові обов'язки продавця магазину, а також яким чином, при яких обставинах з такими була ознайомлена
ОСОБА_1

Також, з метою правильного обрахунку суми недостачі
у магазині, встановити за період, за який пред'явлено звинувачення, осіб,
приватних підприємств та підприємців,
які постановляли товар у магазин потерпілого, за якими накладними та іншими фінансовими
документами, вияснити, хто приймав у магазині товар, провести допит цих осіб, в тому числі ставки віч-на-віч з ОСОБА_1 З
врахуванням даних накладних та інших фінансових документів, вірно обрахувати суму недостачі у магазині
потерпілого товару.

Перевірити
версію можливого оговору
потерпілим підсудної, враховуючи
невідповідність сум, про що вказано в
постанові.

Для
виконання вищенаведених вказівок суду необхідно проводити слідчі дії, зокрема,
як зазначено у постанові суду,
призначити почеркознавчу експертизу,
оскільки, як вбачається з
матеріалів кримінальної справи, у
судовому засіданні потерпілим був поданий договір про повну матеріальну
відповідальність між підсудною та приватним підприємцем ОСОБА_3, однак підсудна в судовому засіданні
категорично заперечила виконання нею підпису на такому договорі, окрім цього,
вказуючи органами

обвинувального
висновку кваліфіковано як окремий за ч.3
ст. 191 КК України.

Також
обвинувачується у привласненні аналогічним способом повторно 695 гривень в
період з 24.05.2006 року по 06.06.2006 року. Такі дії слідчими органами
кваліфіковано за ч.3 ст. 191 КК України як привласнення ввіреного майна.

Окрім
того, пред'явлено звинувачення ОСОБА_1 в
тому, що достовірно знаючи, що директор магазину "Аль-Макс" -
приватний підприємець ОСОБА_3, не
вимагав хабар у розмірі 500 доларів США
за поновлення на роботі продавцем цього магазину, а лише пропонує повернути їй гроші в сумі
2391 гривні , які привласнила, з метою уникнення кримінальної
відповідальності за привласнення грошей,
умисно у письмовій формі вчинила завідомо неправдиве повідомлення органу
дізнання про вимагання потерпілим хабара. Ці дії слідчими органами було
кваліфіковано за ч.2 ст. 383 КК України.

Повертаючи
кримінальну справу на додаткове розслідування,
суд вказав, що слідство проведено
неповно і цю неповноту не можна усунути в судовому засіданні.

У своїй
апеляції державний обвинувач просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у
новому складі суду посилаючись на те, що
дана постанова є безпідставною та незаконною.

Зокрема
зазначає, що в матеріалах кримінальної
справи наявний договір про повну матеріальну відповідальність, який укладений між потерпілим та підсудною
ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що остання мала доступ до продукції, готівки та документів, по яких постачався товар у магазин.

Окрім
цього вказує, що будь-яких
фінансово-господарських документів, по
яких можна було б встановити приватних підприємців, які поставляли товар у магазин, по яких цінах на той час, на підставі яких документів не буде
можливим, оскільки, як вбачається з показів потерпілого, даних на досудовому слідстві, його магазин "Аль-Макс" не працює з
березня 2007 року.

Зазначає, що підставою для спростування
необґрунтованості та безпідставності постанови суду щодо необхідності
проведення почеркознавчої експертизи є те,
що органом досудового слідства було призначено почеркознавчу експертизу
(а.с. 193-194), за підсумками проведення
якої встановити, який із підписів у
фінансово-бухгалтерських документах належить ОСОБА_1 не представилось можливим,
оскільки всі підписи виготовлені
по-різному та занадто прості.

Адвокат ОСОБА_2, який подав апеляційну скаргу в інтересах
потерпілого, просить постанову
Личаківського районного суду м. Львова від 14 06.2007 року скасувати як
безпідставну, а кримінальну справу
направити на новий судовий розгляд у суд першої інстанції.

В
обґрунтування своєї апеляції покликається на те, що обраний судом спосіб встановлення
недостачі, допущеної конкретним
працівником, не приведе до бажаних
результатів, оскільки запропоновані
суддею дії швидше

досудового
слідства в обвинуваченні про наявність у підсудної функціональних
обов'язків, а саме, реалізація ввіреного товару, отримання коштів від клієнтів та здача їх у
касу магазину, не встановлено, яким чином ОСОБА_1 була ознайомлена з цими
обов'язками, спосіб ознайомлення, органами досудового слідства не перевірено
жодних фінансових документів, а саме, накладних,
які б свідчили про отримання у певний період товару підсудною, ввірення їй такого під розписку, у зв'язку з чим не встановлено дійсну суму
недостачі, оскільки з матеріалів справи
видно, що обрахована сума привласнених
коштів по кожному з трьох окремих епізодів звинувачення, грунтується на поясненнях потерпілого, свідків,
а не на відповідних фінансових документах, а тому покликання в апеляції прокурора та в
апеляції адвоката ОСОБА_2.
про необґрунтованість та безпідставність постанови суду не може бути прийнята
до уваги.

Колегія
суддів вважає, що під час проведення
додаткового розслідування необхідно повністю виконати вказівки, які зазначені в постанові суду від 14 червня
2007 року.

В
апеляціях державного обвинувача та адвоката ОСОБА_2 не спростовано мотиви суду про з'ясування обставин, які необхідно з'ясувати.

Враховуючи
вищенаведене, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про неповноту досудового слідства, яку не можна усунути в судовому
засіданні, а тому справу повернув
прокурору для організації проведення додаткового розслідування.

Таким
чином, доводи в апеляціях державного
обвинувача та адвоката ОСОБА_2
є необгрунтовані. Постанова суду є законною та обгрунтованою і підстав для
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 362, 365,
366 КПК України, колегія суддів,
-

ухвалила:

Постанову
Личаківського районного суду м. Львова від 14 червня 2007 року про направлення
кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 191,
ч.3 ст. 191, ч.2
ст. 383 КК України прокурору Личаківського району м. Львова для
організації проведення додаткового розслідування - залишити без зміни, а апеляції державного обвинувача та адвоката ОСОБА_2. в інтересах
потерпілого ОСОБА_3 -
без задоволення.