АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/937/15-к Номер провадження 11-кп/786/484/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем: ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою відносно ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, засудженого: 17.02.2010 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.121 КК України до 9 років позбавлення волі, ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 20.12.2013 року невідбута частина строку покарання замінена на більш м`яку у виді обмеження волі,

відмовлено у задоволенні подання Комсомольського виправного центру № 136 та спостережної комісії Комсомольського міськвиконкому про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як убачається з матеріалів провадження, Комсомольський виправний центр № 136 в Полтавській області та спостережна комісія виконавчого комітету Комсомольської міської ради звернулись до суду зі спільним поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , посилаючись на те, що за час перебування в установі засуджений характеризується позитивно, має 9 заохочень, відбув 2/3 строку покарання. Працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться сумлінно, виробничу дисципліну та режим утримання не порушував. За характером врівноважений, у колективі серед засуджених користується повагою, з адміністрацією ввічливий, заходи виховного характеру відвідує регулярно, реагує на них вірно.

Відмовляючи у задоволенні подання та мотивуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що станом на 03.06.2015 року ОСОБА_8 відбув 1 рік 5 місяців 5 днів обмеження волі, тобто менше 2/3 строку встановленого ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області, отже питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 не погоджуючись з ухвалою районного суду просить її переглянути та прийняти законне рішення, мотивуючи тим, що термін відбування покарання слід рахувати не з моменту його прибуття до Комсомольського ВЦ № 136, а з загального строку покарання визначеного вироком суду, та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду від 03.06.2015 року та постановити нову, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 .

Зазначає, що суд при постановленні ухвали неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, зокрема ст.81 і ст.82 КК України, а саме норми цих статей дозволяють зараховувати до загальної відбутої частини покарання як первинно призначене покарання, так і пом`якшене покарання та не вимагають нового відліку строку з моменту заміни покарання більш м`яким. Отже, на його думку, ОСОБА_8 03.04.2015 року відбув 2/3 призначеного судом покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а ву матеріалах справи наявні всі підстави для задоволення подання про умовно-дострокове звільнення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Заслухавши доповідача, доводи апелянта - захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , який підтримав подані ним та засудженим апеляційні скарги і просив їх задовольнити, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни як законної та обґрунтованої, перевіривши матеріали судового провадження і особової справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як видно із матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджений вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 17.02.2010 року за ч.2 ст. 121 КК України на 9 років позбавлення волі та відбував покарання у Кременчуцькій виправній колонії №69, куди прибув 23.04. 2010 року.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 20.12.2013 року невідбута частина покарання у виді позбавлення волі - 4 роки 3 місяці 15 днів засудженому ОСОБА_8 змінена на більш м`який вид - обмеження волі строком на 4 роки 3 місяці 15 днів.

Згідно ухвали підставою для заміни невідбутого покарання на більш м`яке стало те, що за місцем відбування покарання у Кременчуцькій виправній колонії УДПтС України в Полтавській області (№69) він характеризувався добре, мав 2 стягнення та 8 заохочень, тому своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

З 30.12.2013 року ОСОБА_8 відбував покарання в Комсомольському виправному центрі УДПтСУ в Полтавській області (№136).

З наявних у особовій справі документів видно, що за період відбуття покарання засуджений ОСОБА_8 в цілому характеризується позитивно.

Згідно довідки про стягнення та заохочення протягом відбування строку покарання у Комсомольському виправному центрі УДПтСУ в Полтавській області (№136) засуджений ОСОБА_8 мав 3 заохочення.

Разом з тим, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні спільного подання Комсомольського виправного центру № 136 та спостережної комісії Комсомольського міського виконавчого комітету правильними.

Так, відповідно до постанови Пленуму ВСУ України N2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» за змістом п.6 особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК.

В свою чергу, п.11 цієї Постанови зазначає, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчук від 20.12.2013 року ОСОБА_8 покарання фактично було пом`якшено, тому на час винесення судового рішення 03.06.2015 року засуджений відбув покарання після заміни його виду на більш м`який - 1 рік 5 місяців 5 днів, тобто менше половини визначеного вказаною ухвалою суду строку, тоді як міг ставити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування лише після відбуття двох третин строку покарання.

Твердження в апеляційній скарзі захисника про неправильне тлумачення норм кримінального кодексу, зокрема ст.ст.81 та 82 КК України колегія суддів вважає безпідставними.

Колегія суддів вважає, що до 2/3 відбутого строку покарання у виді позбавлення волі, визначеного вироком Гадяцького районного суду, не може бути зарахований строк відбування більш м`якого покарання обмеження волі, визначених ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.12.2013 року.

Крім цього, після фактичної зміни виду покарання на обмеження волі ОСОБА_8 до строку його покарання на підставі рішення про його помякшення не може бути зарахований відбутий строк покарання до застосування пільги.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисника про те, що заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не можна вважати пом`якшенням в розумінні п.11 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2015 року, оскільки вказана постанова не розмежовує види пом`якшень покарання які враховуються чи не враховуються після застосування пільги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженого та його захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів апеляційного суду,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 червня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні спільного подання Комсомольського виправного центру № 136 та спостережної комісії Комсомольського міського виконавчого комітету про умовно-дострокове звільнення щодо засудженого ОСОБА_8 - без зміни.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
с у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3