Справа №1-22/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2007 року.
Монастириський районний суду Тернопільської області

в складі: одноособово суддею:
Іванчук В.М.

при секретарі: Ярушевській В.В.

з участю прокурора: Левенець B.C.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи
про обвинувачення: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., уродженця та жителя АДРЕСА_1,
українець, громадянин України, освіта середня, лісник Монастириського КЛГП, не
судимий, - за ст. 191 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вчинив привласнення чужого майна шляхом зловживання своїм службовим
становищем при наступних обставинах:

Так, наказом №11 від 03 квітня 2006 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду лісника
обходу №18 в Монастириське комунальне лісогосподарське підприємство.

04 квітня 2006 року останньому по акту прийому - передачі було ввірено для
здійснення контролю за використанням, відтворенням, охороною і захистом лісів
обхід №18 квартали №41-45 в смт. Коропець. При передачі вказаного обходу
фактичних лісопорушень, самовільних порубок, а також незаконних порубок лісу не
виявлено.

Приблизно 11-12 лютого 2007 року ОСОБА_2 виявив незаконну порубку зелених
насаджень породи акація в обході №18 квартал №42 в кількості 1 штука. Однак, в
порушення посадової інструкції №18 про виявлену порубку вказаних насаджень
керівництво Монастириського КЛГП не повідомив і переслідуючи мету привласнення
чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, дерево акації
відвіз в господарство смт. Коропець, де проживав підсудний на час роботи в лісі
та використав на опалення житлового будинку у зимовий період.

Переслідуючи мету привласнення чужого майна підсудний ОСОБА_1 приблизно
17-18 лютого 2007 року у обході №18 квартал №42 привласнив майно
Монастириського КЛГП, зловживаючи своїм службовим становищем, вчинив самовільну
порубку зелених насаджень дерев акація в кількості 4 штуки, які також відвіз у
господарство в смт. Коропець та використав на опалення житлового будинку у
зимовий період. Таким чином, діями ОСОБА_2 завдано збитки Монастириському КЛГП
на загальну суму 692,75 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе визнав
повністю, і дав суду покази, які повністю підтверджують наведені вище обставини

2

справи.
У вчиненому підсудний щиро розкаявся і просить суд суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні представник цивільного позивача ОСОБА_3
повністю підтвердив факт та обставини викладені у вироку та просить суд суворо
не карати підсудного, завдані збитки підприємству просить стягнути в повному
обсязі.

Дослідження фактичних обставин справи було обмежено лише допитом підсудного
та представника цивільного позивача.

Крім повного визнання вини підсудним ОСОБА_1, його вина доведена зібраними
по справі під час досудового слідства доказами, які підсудний не оспорює і
вважає їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

Органами досудового слідства підсудному ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення
за ст. 191 ч.3 КК України. Проте в судовому засіданні прокурором було внесено
постанову про зміну обвинувачення підсудному з ст.191 ч.3 КК України на ст.191
ч.2 КК України.

Даючи оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд вважає, що
дана кваліфікація є вірною, оскільки підсудний вчинив зловживання своїм
службовим становищем, яке виразилось у розтраті ввіреного майна.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь
суспільної небезпечності скоєного злочину, особи винного та обставини справи,
що пом'якшують і обтяжують його відповідальність.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного, пом'якшуючі обставини - зокрема те, що
ОСОБА_1 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно
характеризується за місцем проживання, визнав вину і щиро розкаявся у
вчиненому.

Враховуючи обставини справи, що пом'якшують покарання та істотно знижують
ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про можливість
виправлення підсудного без відбування покарання, а тому вважає за можливе в
силу ст.69 КК України перейти до іншого, більш м'якого виду основного
покарання, яке не передбачено санкцією ст. 191 ч.2, тобто у вигляді штрафу в
дохід держави.

Збитки в сумі 692,75грн, які завдані ОСОБА_1 Монастириському КЛГП, суд
вважає, що їх необхідно стягнути з підсудного в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 :

- за ст. 191 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, призначити
йому покарання у вигляді 600 грн. штрафу в дохід держави, без позбавлення права
обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 залишити попередню, до вступу
вироку в законну силу - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_1 692,75 грн. завданих збитків на користь Монастириського
КГЛП.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської
області через Монастириський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з наступного
дня після його проголошення.