Провадження №1-кп/761/163/2015
В И Р О К
іменем України
20 травня 2015 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , в приміщенні суду під час відкритого судового розгляду кримінального провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0007138 від 12 липня 2014 року) по обвинуваченню

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лисичанськ Луганської області, українця, громадянина України, неодруженого, який не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого: 27 лютого 2001 року вироком Лисичанського міського суду Луганської області за ч. 2 ст. 143 КК (в редакції 1960 року) України - на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 25 листопада 2002 року вироком Лисичанського міського суду Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, із застосуванням ст. 70, ст. 71 КК України - на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 6 травня 2009 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України - на 5 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:
11 липня 2014 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись в одній з кімнат квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту з ОСОБА_9 , який виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин через обурення останнього неналежною поведінкою ОСОБА_5 та інших осіб, які перебували разом з ним в кімнаті, а також завдання йому у зв`язку з цим декількох ударів, діючи умисно, наніс у відповідь ОСОБА_9 удар кулаком в область потилиці, чим спричинив йому фізичний біль, і від чого він впав на підлогу. У подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, обвинувачений ОСОБА_5 , користуючись тим, що ОСОБА_9 лежить обличчям донизу і не має змоги в повній мірі чинити опір, умисно наніс йому: декілька ударів ногами по голові, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді двох забійних ран на обличчі в лобній ділянці зліва, крововиливу в м`які тканини голови в лобно-скроневій ділянці зліва (відповідно вказаним ранам), нерівномірно вираженого обмежено-дифузного субарахноїдального крововиливу на лівій півкулі великого мозку (в лобно-скроневій ділянці), ділянок забою речовини головного мозку в лівій лобній частці, крові в шлуночках головного мозку, набряку-набухання головного мозку, забійної рани в ділянці підборіддя, синця на лівій вушній раковині, синців на обличчі (в проекції лобного бугра справа, на щоці зліва), крововиливу в м`які тканини голови в лобно-скроневій ділянці справа; як мінімум, один удар ногою по спині, спричинивши середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді синця на спині в правій підлопатковій ділянці; переломів 8-11 ребер по лопатковій лінії справа без ушкодження пристінкової плеври; як мінімум по одному удару в область правої кисті та лівого плеча, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на правій кисті та синця на лівому плечі.

Після цього ОСОБА_9 залишився лежати на тому ж місці, де внаслідок нанесених йому обвинуваченим ОСОБА_5 ударів в область голови, від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки, шлуночки та речовину головного мозку та його набряком-набуханням, помер.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та при цьому пояснив, що 11 липня 2014 року, приблизно о 22-23 годині, він, перед цим випивши пива, разом з іншими особами прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де проживала його знайома ОСОБА_10 , при цьому, остання просила не шуміти, оскільки в цій же квартирі проживав ОСОБА_9 . Далі, коли всі випивали, до кімнати зайшов ОСОБА_9 та зробив зауваження, що вони ведуть себе надто голосно, після чого вийшов з кімнати. Пізніше, приблизно через 30 хвилин ОСОБА_9 знову зайшов до кімнати та відразу вдарив злегка його рукою по голові (завдав запотиличник) і смикнув за сумку, при цьому, черговий раз зробивши зауваження з приводу шуму в кімнаті, наніс ще один удар. Намагаючись захиститися від ОСОБА_9 , він у відповідь завдав останньому декілька ударів рукою в обличчя та тулуб, після чого ОСОБА_9 впав на підлогу, а він наніс йому ще декілька ударів ногою по тулубу, а також по голові, після чого направився відпочивати, а зранку покидавши вказану квартиру, бачив як ОСОБА_9 ще лежав на підлозі.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 під час судового розгляду своєї провини у пред`явленому обвинуваченні, вона знайшла своє підтвердження на основі дослідження всієї сукупності доказів по даному кримінальному провадженню.

Так, як пояснила в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 донька ОСОБА_9 , її батько проживав в двохкімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , при цьому одну з кімнат протягом нетривалого проміжку часу в нього орендували окремі особи, а про смерть батька їй стало відомо від сусідки, приблизно в липні 2014 року.

Свідок ОСОБА_11 в суді пояснила, що вона разом з іншими особами орендувала кімнату в квартирі ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 . Далі, як показала свідок ОСОБА_11 , 11 липня 2014 року, приблизно о 23 годині, в гості прийшов ОСОБА_5 , який був напідпитку, після чого до їх кімнати зайшов ОСОБА_9 та почав обурюватись з приводу шуму та незнайомих людей у квартирі. Пізніше, в ході розмови та продовжуючи обурюватися на шум в кімнаті, ОСОБА_9 наніс декілька ударів ОСОБА_5 та вийшов з кімнати, після чого, приблизно через 15 хвилин, останній вийшов за ОСОБА_9 до іншої кімнати, де в них відбувся конфлікт. Зайшовши до кімнати, де знаходились ОСОБА_5 з ОСОБА_9 , вона побачила, як ОСОБА_5 наносить удари ногами по голові ОСОБА_9 , який в цей момент знаходився на підлозі, при цьому вона бачила, як у останнього йде кров з носа. Після того, як ОСОБА_5 закінчив бити ОСОБА_9 , він залишився лежати на підлозі, а ОСОБА_5 забрав у неї мобільний телефон, щоби вона не могла куди-небудь подзвонити, однак пізніше зранку наступного дня все одно була викликана швидка допомога.

Як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , зранку, 12 липня 2014 року, він зустрівся зі своєю знайомою ОСОБА_11 , яка розповіла йому, що ввечері 11 липня 2014 року, ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі ОСОБА_9 , де вона знімала кімнату, в ході конфлікту побив останнього. Крім того, як показав в суді свідок ОСОБА_12 , у подальшому ОСОБА_13 при зустрічі з ним розповів йому, що, знаходячись в квартирі ОСОБА_9 , він побив останнього.

Крім того, вина ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні підтверджується й іншими дослідженими в суді доказами, а саме відомостями, що містяться у:

- рапорті о/у Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві від 12 липня 2014 року, згідно якого, в ході виїзду 12 липня 2014 року СОГ 3-го ВМ Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено працівників карети швидкої допомоги, які надавали невідкладну допомогу ОСОБА_9 , поблизу якого була виявлена пляма крові, при цьому під час надання допомоги останньому було зафіксовано біологічну смерть. Під час огляду трупа у ОСОБА_9 на голові було виявлено сліди крові та декілька слідів від ударів тупим предметом в області лобної частини голови з ліва та лівої брови;

- протоколі огляду трупа від 12 липня 2014 року, згідно якого в цей день у кімнаті № 1 квартири АДРЕСА_2 виявлено на підлозі труп ОСОБА_9 , 1960 р.н., на тілі якого множинні ушкодження: синці на повіках очей, розповсюдженні синці в лобній ділянці справа, що переходить на праву виличну ділянку, забійна рана в ділянці підборіддя та три рани в лобній ділянці зліва, одна з яких значного розміру глибиною до кісток з відшаруванням країв, на дотик перелом нижньої щелепи справа;

- протоколі огляду місця події від 12 липня 2014 року (з фототаблицею), згідно якого, в цей день була оглянута квартира АДРЕСА_2 , де знаходився труп, який оглядався експертом, а на окремих меблях кімнати, речах та підлозі виявлено плями бурого кольору;

- висновку експерта №2084 від 8 жовтня 2014 року, згідно якого, на трупі ОСОБА_9 виявлено: дві забійні рани на обличчі в лобній ділянці зліва, крововилив в м`які тканини голови в лобно-скроневій ділянці зліва, нерівномірно виражений обмежено-дифузний субарахноїдальний крововилив на лівій півкулі великого мозку (в лобно-скроневій ділянці), ділянки забою речовини головного мозку в лівій лобній частці, кров в шлуночках головного мозку, набряк-набухання головного мозку, забійна рана в ділянці підборіддя, синець на лівій вушній раковині, синці на обличчі (в проекції лобного бугра справа, на щоці зліва), крововилив в м`які тканини голови в лобно-скроневій ділянці справа, синець на спині в правій підлопатковій ділянці, переломи 8-11 ребер справа по лопатковій лінії без ушкодження пристінкової плеври, садно на правій кисті та синець на лівому плечі. Враховуючи характер та зовнішній вигляд ушкоджень, колір та інтенсивність забарвлення крововиливів в ділянках ушкоджень, дані судово-гістологічного дослідження (ступінь вираженості клітинної реакції та дані медико-криміналістичного дослідження, можливо вважати, що: всі вище вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів). Смерть ОСОБА_9 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки, шлуночки та речовину головного мозку та його набряком набуханням;

- акті судово-медичного дослідження № 293-мк від 12 вересня 2014 року, згідно якого, при дослідженні наданого клаптя шкіри виявлено дві забійні рани, які утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею у вигляді вираженого ребра. По краях і на стінках досліджуваних ран нашарування сполук заліза не виявлено, також не виявлені будь-які сторонні включення та нашарування;

- акті судово-медичного дослідження № 1120 від 22 серпня 2014 року, згідно якого, при дослідженні шматочків внутрішніх органів трупу ОСОБА_9 , виявлено крововиливи в м`яких тканинах голови з початковими ознаками лейкоцитарної реакції. Субарахноїдальні крововиливи з початковими ознаками лейкоцитарної реакції. Дрібні крововиливи в вогнищах розривів паренхими селезінки по краю зріза, крововилив вогнищевий по краю зріза нирки з початковими ознаками лейкоцитарної реакції. Шунтування кровотоку в нирці, фокуси некронефроза. Морфологічні ознаки порушення гемо реології та мікроциркуляції в судинах внутрішніх органів. Деякі морфологічні ознаки респіраторного дистресс синдрому в легенях. Деліпідізація спонгіоцитів ваогнищево. Деякі ознаки карідоміодистрофії з вогнищами контрактурних змін міокарда. Вогнищевий жировий гепатоз, неповний септальний цироз печінки. Змішана дистрофія нейроцитів з ознаками активації мікроглії, набряк тканини головного мозку;

- акті судово-медичного дослідження № 656 від 22 липня 2014 року, згідно якого, кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В;

- висновку експерта №287 від 4 вересня 2014 року, згідно якого, на наданих на дослідження двох фрагментах тканини (об. № 1, 2) вилучених при огляді місця події в кв. АДРЕСА_2 , виявлено кров людини, при цьому, при визначенні групової належності на одному фрагменті тканини (об. № 1) виявлений антиген Н, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_9

- висновку експерта № 288 від 4 вересня 2014 року, згідно якого, на наданих на дослідження марлевому тампоні зі змивом, вилученим при огляді місця події з підлоги в кімнаті кв. АДРЕСА_2 , виявлена кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_9 не виключається.

Що ж стосується акту судово-медичного дослідження № 1540 від 16 липня 2014 року, висновків експертів № 196/ц від 20 серпня 2014 року, № 926 від 21 липня 2014 року, № 286 від 10 вересня 2014 року, № 803хс від 22 серпня 2014 року та протоколу огляду місця події від 14 липня 2014 року, то оскільки такі документи за своїм змістом прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, то, за таких обставин, суд вважає їх неналежними доказами.

Оцінивши у своїй сукупності досліджені в суді докази, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення знайшло своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, суд критично оцінює показання ОСОБА_5 в частині того, що він здійснював побиття ОСОБА_9 виключно в тій кімнаті, де знаходився він і інші особи, в тому числі і ОСОБА_11 , і таким чином він здійснював лише захист від насильницьких дій ОСОБА_9 , при цьому такі дії він був змушений вчинити, оскільки побоювався за своє життя і здоров`я.

Так, ці показання ОСОБА_5 цілком спростовуються показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила в судовому засіданні, що після того, як ОСОБА_9 завдав декілька ударів ОСОБА_5 , він вийшов з кімнати, а слідом за ним через деякий час вийшов і ОСОБА_5 в іншу кімнату, де перебував ОСОБА_9 і де відбулось побиття останнього. Такі показання свідка ОСОБА_11 , на переконання суду, свідчить про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_5 , знаходячись в кімнаті разом з ОСОБА_11 , здійснював окремі заходи пов`язані із необхідною обороною чи самозахистом, оскільки побиття ОСОБА_9 . ОСОБА_5 відбувалось не в момент безпосереднього завдання декількох ударів йому з боку ОСОБА_9 , які, окрім іншого, за змістом показань ОСОБА_5 , не становили реальної серйозної загрози його життю чи здоров`ю, а через деякий проміжок часу і в іншому приміщенні (кімнаті), куди попрямував ОСОБА_9 . Також у бік вказаного висновку суду вказує і характер та кількість чисельних травм, отриманих ОСОБА_9 , а також конкретні обставини завдання ОСОБА_5 йому тілесних ушкоджень, а саме: завдання ударів ногами по голові і тулубу ОСОБА_9 , в тому числі коли він вже знаходився на підлозі і фактично не мав змоги в повній мірі чинити опір. Зазначене, на думку суду, свідчить про те, що обґрунтовуючи свої дії вимушеним самозахистом, ОСОБА_5 у такий спосіб здійснює спробу зменшити обсяг власного протиправного прояву відносно ОСОБА_9 з метою пом`якшення відповідальності за вчинене або уникнення її взагалі.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 вчинив умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, то такі його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає обставинами, які обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також рецидив злочинів.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 фактично свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, міцних соціальних зв`язків не має, та проявляє схильність до протиправних проявів, незважаючи на реальне відбування відповідних покарань у минулі періоди.

Разом з тим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує те, що він на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, і в період часу, до якого відноситься діяння, будь-яким психічним захворюванням не страждав та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

При цьому суд зважає і на те, що протиправна поведінка ОСОБА_5 була певним чином викликана провокативною поведінкою самого потерпілого ОСОБА_9 на його адресою, яка також мала насильницький характер, а тому, в даному конкретному випадку, суд вважає можливим обмежитись йому розміром покаранням, визначеним у санкції ч. 2 ст. 121 КК України, що є ближчим до мінімального.

Судові витрати по справі, пов`язані з проведенням дактилоскопічної експертизи № 926 від 21 липня 2014 року вартістю 393,12 грн. та судово-хімічної експертизи №803хс від 22 серпня 2014 року вартістю 294,84 грн., слід покласти на рахунок держави, оскільки зазначені висновки судом визнано неналежними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_14 обчислювати з врахуванням строку його затримання та знаходження під вартою у зв`язку із даною справою, а саме з 13 липня 2014 року.

До набрання вироком законної сили, міру запобіжного заходу у вигляді „тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін з утриманням його в Київському СІЗО №13.

Судові витрати по справі, пов`язані з проведенням експертиз, загальною вартістю вартістю 687 грн. 96 коп. покласти на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.
Суддя ОСОБА_1