Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4., ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 10 лютого 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03 червня 2014 року.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 березня 2014 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості

звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України, а кримінальну справу відносно нього закрито на підставі ст. 49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03 червня 2014 року постанову суду щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Згідно постанови суду, 23 квітня 1999 року ОСОБА_2, перебуваючи в АДРЕСА_1, в ході конфлікту, на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_1, наніс останньому три удари металевою трубою в різні частини тіла, в результаті чого потерпілий ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

У касаційній скарзі потерпілий просить скасувати ухвалу апеляційного суду та постановити нове рішення, виходячи з його апеляційних вимог. Мотивує це тим, що апеляційним судом прийнято необґрунтоване рішення про залишення постанови районного суду без зміни, а дії ОСОБА_2 вважає за потрібне перекваліфікувати на ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Крім того вказує на неправильно встановлені на досудовому слідстві фактичні обставини справи, а закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_2 на підставі ст. 49 КК України вважає незаконним, оскільки у справі є не скасована постанова прокурора, якою скасовано постанову слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_2 за ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_1 на підтримку поданої ним касаційної скарги, висновок прокурора щодо законності закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_2 на підставі ст. 49 КК України, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості минуло 5 років.

У таких випадках, як передбачено ст. 7-1, ст. 11-1 КПК України, прокурор, а також слідчий за згодою прокурора на підставі ст.49 КК України виносить мотивовану постанову про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. І така постанова до суду направлена 28 липня 2010 року.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, яка вчинила злочин, ухилялася від слідства або суду. Такі обставини в діях ОСОБА_2 не встановлені.

Із матеріалів справи вбачається, що її було порушено 28 липня 2005 року за фактом спричинення ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесні ушкодження, за ч.1 ст. 122 КК України і обвинувачення за цим законом ОСОБА_2 було пред'явлено 31 серпня 2005 року. 28 липня 2010 року старшим слідчим відділу СВ ГУМВС України в Харківській області у цій же кримінальній справі постановлено відмовити у порушенні кримінальної справи за ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України щодо ОСОБА_2, яка є чинною.

Відповідно до ст. 7-1 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України є злочином середньої тяжкості, з моменту його вчинення, тобто з 23 квітня 1999 року до часу розгляду справи в суді минуло більше 5 років.

ОСОБА_2 не заперечував проти закриття кримінальної справи щодо нього з цієї підстави, а тому суд, дослідивши усі наявні у кримінальній справі докази, та давши їм відповідну оцінку з точки зору їх достатності та допустимості, дійшов обґрунтованого висновку про правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КК України та правильно звільнив його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляції потерпілого та дійшовши обґрунтованого висновку, залишив постанову районного суду без зміни, з чим колегія суддів погоджується.

Ураховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги потерпілого і скасування чи зміни ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_2

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року, пунктів 11, 15 розділу ХІ, «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03 червня 2014 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

С у д д і:

_____________ _____________ ____________

ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_5