Справа №11-624Головуючий у І інстанціїОвдієнко
Категорія42Доповідач у 2 інстанції Ященко
УХВАЛА

Іменем України

« 6 »липня 2011 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Ігнатюка О.В.

суддів - Ященко І.Ю., Шроля В.Р.

з участю прокурора - Скрипки І.М.

засудженого - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями пом. Переяслав-Хмельницького міжрайпрокурора Кравченка В.В., представника потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5, в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2011 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Октябрьське, Гомельської обл., Республіки Білорусія, гр. України, з базовою вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, зобов'язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_1 виправдано за ч.1 ст.135 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня»1832грн.06коп. за лікування потерпілого ОСОБА_3 та на користь НДЕКЦ при ГУ МВС в Київській області 2786 грн.40коп. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_3 1089грн.23коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 25 000грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь потерпілого ОСОБА_3 276грн.59коп. матеріальної шкоди та 2550грн. моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

10.08.2010р. близько 17год. ОСОБА_1, керуючи на підставі доручення автомобілем «Mercedes-Benz 280» д.н. «НОМЕР_1», що належить ОСОБА_6, рухаючись

по вул. Покровській в м. Переяслав-Хмельницький, Київської обл., в напрямку мікрорайону «Підварки», при виїзді на просп. Червоноармійців, де зустрічні потоки транспорту розділені роздільною смугою, будучи неуважним до навколишньої дорожньої обстановки, поблизу будинку №34 допустив порушення вимог п.п. 1.2, 1.3, 2.3 «б», 2.10, 10.1, 11.2, 12.3 та дорожніх знаків 3.21 та 4.7 ПДР України, а саме - не вів свій автомобіль якнайближче до правого краю проїзної частини та не впевнившись у безпеці маневру -виїхав на смугу зустрічного руху, де виявивши небезпеку для свого руху, вчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки керованого ним автомобіля, внаслідок чого допустив зіткнення з мопедом «Sabur SB 50», без державного номерного знаку, під керуванням ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку.

В результаті ДТП водій мопеда ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 1.2, 1.3, 2.3 «б», 10.1, 11.2, 12.3, дорожніх знаків 3.21 та 4.7 ПДР України перебуває у прямому причинному зв»язку з ДТП та наслідками, що настали.

Підійшовши до місця зіткнення транспортних засобів та переконавшись, що перехожі надали потерпілому першу медичну допомогу та викликали карету швидкої допомоги, ОСОБА_1, не повідомивши про ДТП працівників міліції та не дочекавшись їх приїзду та приїзду швидкої допомоги, поїхав з місця пригоди.

В апеляції пом. прокурора, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд посилаючись на безпідставне виправдання ОСОБА_1 за ч.1 ст. 135 КК України, невідповідність призначеного засудженому покарання, а саме не призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості.

В апеляції представник потерпілого ОСОБА_3 -ОСОБА_4, не оспорюючи доведеності винності засудженого у вчиненні злочину за обставин зазначених у вироку та рішення про виправдання ОСОБА_1 за ч.1 ст.135 КК України, просить вирок суду змінити, стягнувши з ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 5100 грн., моральну шкоду в сумі 50 000 грн., посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Обґрунтовуючи апеляцію, апелянт вказав, що суд, визнавши що шкода заподіяна майну потерпілого у зв'язку з фізичним знищенням мопеда становить 5 100грн., у вироку не стягнув вказану суму, а стягнуті судом 25 000грн. моральної шкоди не можуть покрити його витрат пов'язаних з лікуванням.

В апеляції захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого просить скасувати вирок частково, постановити новий вирок , яким пом»якшити засудженому покарання до 3 років позбавлення волі, зменшивши іспитовий строк за ст. 75 КК України до 1 року та зменшивши суму стягнення моральної шкоди до 10 000 грн.

Обґрунтовуючи апеляцію, апелянт вказав на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, оскільки Горохоцький визнав свою вину, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, сприяв слідству та частково добровільно відшкодував витрати, понесені потерпілим на лікування. Крім того, апелянт вважає задоволений позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 25 000грн. необґрунтованим, оскільки у вироку не наведено жодного доказу, яким підтверджується саме такий розмір заподіяної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який підтримав апеляцію державного обвинувача, пояснення засудженого, який підтримав апеляцію свого захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та представника потерпілого підлягають частковому задоволенню, апеляція захисника задоволенню не підлягає, вирок суду підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову потерпілого до засудженого про відшкодування моральної і матеріальної шкоди, а справа в цій частині направленню на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочинних дій, за обставин зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.286 КК України.

Доводи апеляції прокурора про безпідставне виправдання ОСОБА_1 за ч.1 ст.135 КК України є необгрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.135 КК України відповідальність за вказаною статтею настає за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов»язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Суб»єктивна сторона цього злочину полягає в прямому умислі. Завідомість, про яку йдеться у диспозиції статті, означає, що винний усвідомлює, що інша особа перебуває у небезпечному для життя стані, а він зобов»язаний і має можливість надати їй допомогу, але відмовляє у цьому.

Виправдовуючи ОСОБА_1 за ч.1 ст.135 КК України суд взяв до уваги встановлені обставини, а саме те, що ДТП сталася близько 17 год., поблизу автобусної зупинки, де знаходилися люди, свідки події, серед яких були лікарі, відразу почали надавати потерпілому допомогу та викликали швидку допомогу, засуджений залишив місце події лише після того, як переконався у тому, що потерпілому, якого перенесли з проїжджої частини дороги у небезпечне місце, надається допомога та викликана швидка допомога.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів вважає рішення суду про виправдання ОСОБА_1 за ч.1 ст. 135 КК України обгрунтованим.

Необгрунтованими колегія суддів вважає і доводи апеляції прокурора про м»якість призначеного засудженому покарання у зв»язку з не призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно санкції ч.2 ст.286 КК України додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами є альтернативним.

З вироку суду вбачається, що суд, вирішуючи питання про незастосування до ОСОБА_1 додаткового покарання виходив з того, що він раніше не притягувався до відповідальності за порушення правил дорожнього руху, надає транспортні послуги брату-інваліду 2 групи по зору, який часто відвідує медичні заклади, що підтверджується довідкою сільської ради( а.с.217), використовує транспорт також для ведення підприємницької діяльності.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що не призначення судом ОСОБА_1 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, є обгрунтованим.

Є безпідставними, на думку колегії суддів, і доводи апеляції адвоката щодо суворості призначеного ОСОБА_1 покарання.

При обранні покарання засудженому суд врахував характер і тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого, стан його здоров»я, обставини, що впливають на покарання, в тому числі і ті на які посилається апелянт, і призначив покарання, яке відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України і є домірним скоєному. Підстав для пом»якшення покарання ОСОБА_1 колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого про відшкодування моральної та матеріальної шкоди із засудженого, підлягає скасуванню, а справа в цій частині направленню на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

З позовної заяви потерпілого вбачається, що він, крім іншого, ставив питання про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 5100 грн. -вартість пошкодженого мопеда.

З вироку суду вбачається, що у мотивувальній частині суд зазначив, що потерпілому заподіяна матеріальна шкода у зв»язку із знищенням мопеду вартістю 5100 грн., але у резолютивній частині відсутнє рішення суду про стягнення встановленої судом суми.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди, та визначивши суму шкоди 25 000 грн., суд належним чином не мотивував своє рішення та недостатньо врахував ступінь тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень.

Під час нового розгляду справи суду необхідно вирішити цивільний позов потерпілого до засудженого відповідно до вимог закону, перевірити доводи апеляції потерпілого щодо суми стягнення, і в залежності від встановленого, прийняти законне і обгрунтоване рішення по справі.

Керуючись ст.ст.365,366 КПК України колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Апеляцію пом. Переяслав-Хмельницького міжрайпрокурора та представника потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Апеляцію захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2011 року щодо ОСОБА_1 в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної та матеріальної шкоди із засудженого на користь потерпілого ОСОБА_3 скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства в той же суд іншим суддею.

В решті вирок залишити без зміни.

Судді