У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі :

Головуючого Філатова В.М.,

Суддів
Вус С.М., Коротких О.А.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 3 квітня 2007 року справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1. на вирок Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 02.08.2006 р., яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, раніше неодноразово судимий - останній раз - вироком Ленінського районного суду м. Донецька від 23.06.2004 р.. за ст. 395 КК України до 6
місяців арешту.

засуджений за ст. 296 ч.3 КК України на 2 роки позбавлення волі;

за ст. 121 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів ОСОБА_1 призначено
покарання - 5 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 70
ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого
покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Донецька від
23.06.2004 р. більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно
до відбування ОСОБА_1 призначено покарання - 5 років
позбавлення волі.

За вироком суду постановлено
стягнути з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. у рахунок відшкодування моральної
шкоди 10000 грн..

В апеляційному порядку справа не
переглядалася.

За вироком суду ОСОБА_1. визнаний
винним та засуджений за те, що 12.03.2002 р. біля 16 год., будучи у стані
алкогольного сп”яніння на автовокзалі ІНФОРМАЦІЯ_2, грубо порушуючи громадський
порядок з мотивів явної неповаги до суспільства з особливою зухвалістю,
увійшовши до рейсового автобусу, після відмови водія ОСОБА_3. безкоштовно везти
засудженого в присутності пасажирів автобусу висловлювалися брутальною лайкою.

Після цього вийшов з автобусу та,
продовжуючи хуліганські дії, підняв з землі камінь та кинув його у автобус,
який почав рухатися. Камінь розбив бокове скло автобуса, осколком якого
пасажиру автобуса ОСОБА_2. було заподіяно тяжке тілесне ушокдження. Зупинивши
автобус, водій ОСОБА_3 намагався затримати засудженого, який продовжував
хуліганські дії, висловлюючись брутально і вчиняючи опір ОСОБА_3., вкусив його
за палець, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі засуджений вказує
на те, що судом не в повній мірі враховано було те, що сварка між ним та
ОСОБА_3 була спровокована останнім, і на грунті цієї сварки він кинув камінь в
сторону автобуса, не бажаючи заподіяти нікому ніяких тілесних ушкоджень. Вважає
також, що потерпілому ОСОБА_2. були заподіяні середньої тяжкості тілесні
ушкодження, а тому за змістом скарги просить перекваліфікувати його дії. Крім
цього, на думку засудженого, суд безпідставно задоволив цивільний позов у
частині відшкодування ним на користь потерпілого ОСОБА_2. моральної шкоди у
сумі 10000 грн., в той же час, як вважає засуджений, потерпілий просив стягнути
з нього лише 1000 грн..

Заслухавши доповідача, розглянувши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає до задоволення.

Висновки суду про доведеність
винності ОСОБА_1. у вчиненні злочинів,
передбачених ст.ст. 296 ч.3, 121 ч.1 КК України, грунтуються на сукупності
доказів, яким судом дана належна оцінка.

Засуджений в судовому засіданні не
заперечував, що після того, як водій автобуса відмовив йому у безкоштовному
проїзді, між ним та водієм викникла сварка, після чого він вийшов з автобусу,
взяв камінь та кинув його у автобус. Не заперечував засуджений також і те, що
водій автобуса намагався припинити його дії, а тому він вкусив його за палець.

Потерпілі ОСОБА_2. та ОСОБА_3
пояснили суду, що засуджений після того як йому було відмовлено у безкоштовному
проїзді, висловлюючись нецензурною лайкою, вийшов з автобусу, а потім каменем
розбив скло, осколком якого заподіяв ОСОБА_2. тяжке тілесне ушкодження. При
цьому потерпілий ОСОБА_3підтвердив, що при
затриманні ОСОБА_1. останній йому заподіяв тілесні ушкодження

Наведені показання обгрунтовано
покладені в основу вироку, оскільки підтверджуються показаннями свідка -
очевидця події - матір”ю засудженого - ОСОБА_4., даними протоколу огляду місця
події, даними висновків судово-медичних експертиз про характер заподіяних
потерпілим ОСОБА_2. та ОСОБА_3. тілесних ушкоджень, а також іншими доказами,
яким судом дана належна оцінка.

Викладені в скарзі засудженого
доводи про те, що висновок судово-медичної експертизи є непереконливим щодо
тяжкості отриманих ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, перевірені і визнані
безпідставними. Підстав сумніватися у достовірності та правдивості висновків
судово-медичної експертизи немає, оскільки цей висновок складений компетентними
особами, є науково обгрунтованим та містить необхідні висновки щодо тяжкості
тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_2

Судом відповідно до вимог ст. 22 КК
України вжито всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного та
об”єктивного розгляду справи та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1..

Викладені в скарзі засудженого
доводи про те, що в справі є нескасована постанова органу дізнання від
22.03.2002 р. про відмову у порушенні кримінальної справи за цими обставинами
перевірені і визнані безпідставними. З матеріалів кримінальної справи
вбачається, що прокурор м. Горлівки постановою від 18.06.2002 р. скасував
постанову органу дізнання від 22.03.2002 р. та порушив кримінальну справу щодо
ОСОБА_1. за ознаками злочину, передбаченого ст. 296 ч.3 КК України.

Міра покарання, призначена ОСОБА_1, відповідає
вимогам ст. 65 КК України.

Викладені в скарзі засудженого
доводи, що суд вийшов за межі пред”явлених ОСОБА_2 позовних вимог, перевірені і
визнані безпідстанвими. Цивільний позов вирішено відповідно до вимог закону.

Істотних порушень норм
кримінально-процесуального закону, які б тягли зміну чи скасування
постановленого по справі вироку, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Керуючись ст. 389, 394-396
КПК України, колегія суддів

У
х в а л и л а :

У задоволенні касаційної
скарги засудженому ОСОБА_1 відмовити.

С У Д Д І :

Філатов В.М. Вус
С.М. Коротких
О.А.