Кримінальне провадження № 703/6965/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2015 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

та потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі кримінальне провадження №0000336 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куликівка Кам`янського району, а жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей синів ОСОБА_8 2009 року народження та ОСОБА_9 2013 року народження, не судимого,

за ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 3 березня 2014 року близько 21 год. біля магазину «Люкс», що по вул. Рєпіна в м. Сміла, у ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком в область живота ОСОБА_7 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у виді травми живота, що супроводжувалася розривом кореня брижі тонкого кишечника із внутрішньою кровотечею, які, згідно висновку експерта № 331 від 20 березня 2014 року, відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Дії обвинуваченого кваліфіковані судом як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч. 1 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду свою вину в інкримінованому злочині визнав, надавши показання, що 3 березня 2014 року ввечері біля магазину «Люкс» в м. Сміла, посварився із потерпілим ОСОБА_7 , який зробив йому зауваження, та під час сварки вдарив потерпілого рукою в живіт, від чого той впав на землю. Потім до них підійшов ОСОБА_10 , та привівши в почуття ОСОБА_7 відвів його. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, врахувати, що з потерпілим вони примирились, а також, що нього утриманні перебуває двоє малолітніх дітей.

Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 3 березня 2014 року на автомобілі ОСОБА_10 , за кермом якого був останній, приїхав до магазину «Люкс» по вул.Рєпіна в м. Смілі, де побачили, як неподалік них зупинився автомобіль «ВАЗ-2108», створивши при цьому аварійну ситуацію. Підійшов зробити зауваження водію того автомобіля, але на його зауваження, з автомобіля вийшов ОСОБА_11 , який вдарив його кулаком в обличчя і відійшов з`ясовувати відносини з ОСОБА_10 .. В цей час до нього підійшов обвинувачений та вдарив рукою в живіт, від удару він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то відчував сильний біль у животі, а потім йому стало відомо, що має тяжкі тілесні ушкодження. На даний момент з обвинуваченим примирились, жодних претензій до нього не має, просив не позбавляти його волі.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що разом з ОСОБА_7 приїхали до гаража потерпілого, що знаходиться неподалік магазину «Люкс». Потерпілий пішов до гаража, він залишився в машині. В цей час попереду його автомобіля, із порушенням ПДР зупинився автомобіль «ВАЗ-2108», а через деякий час побачив, що ОСОБА_7 біля вказаного автомобіля сваряться з ОСОБА_11 і ОСОБА_6 , тому вибіг до них, щоб попередити бійку, бо всіх їх знає. Там з ним почав сваритися ОСОБА_11 , та вони вдвох відійшли від автомобіля. Коли озирнувся, то побачив, що ОСОБА_7 лежить на землі, та крім ОСОБА_6 біля них нікого не було. Підбігши до ОСОБА_7 , привів його до почуттів та відвів у свою машину, він скаржився, що у нього сильно болить живіт, відвіз його додому.

Показання допитаних судом обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 повністю відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд, з`ясувавши що учасники судового провадження не оспорюють обставин пред`явленого обвинувачення, правильно розуміють їх зміст, та переконавшись в добровільності їх позиції, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, зібраних під час досудового слідства на підтвердження тих обставин, що ніким не оспорюються. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

В якості пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, примирення з потерпілим, перебування на утриманні двох малолітніх дітей, а обставин, що обтяжують його покарання, суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України кваліфікуються як тяжкий; обставини його вчинення, а саме те, що тяжких наслідків він не спричинив, та особу ОСОБА_6 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, утримує сім`ю з двома малолітніми дітьми, щиро розкаявся у вчиненому та запевнив суд що більше не допустить порушення закону, в свою чергу потерпілий зауважив, що жодних претензій до обвинуваченого не має та просив суд не позбавляти його волі. Враховуючи всі перераховані обставини, а також наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які б його обтяжували суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, шляхом призначення покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України, та звільнення від його відбування з випробуванням, застосувавши вимоги ст.75 КК України.

Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України суд не вбачає.

Речові докази, процесуальні витрати та цивільні позови у провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 на період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти про зміну місця проживання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній домашній арешт.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав не пов`язаних із запереченням обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду.

Головуючий: ОСОБА_1