Справа № 1-178/11
П О С Т А Н О В А

03 лютого 2012 року Білоцерківський міськрайонний суд у складі:

головуючий суддя Шпак Т. С. ,

при секретарі Гаєвська О. В.,

за участю прокурора Шурашкевича В.М., Савченка В. О., Клепки В. Г.

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженої, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працюючої, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_1, раніше не судимої, в скоєнні злочинів, передбачених ст., ст. 190 ч.3, 190 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового слідства підсудна ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), у великих розмірах, та в особливо великих розмірах, повторно.

Злочини вчинено за таких обставин: підсудна ОСОБА_4 займаючись посередницькою діяльністю без утворення юридичної особи та без реєстрації фізичної особи-підприємця, в період з 19 січня 2010 року по 05 березня 2010 року здійснювала купівлю та продаж цукру, що належить:

- товариству з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «Зеніт» юридична та фактична адреса якого: Київська область, Володарський район, с. Рогізна, вул. Червоноарміська, 5;

- товариству з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «ФК ЛТД» юридична та фактична адреса якого: Київська область, Володарський район, смт. Володарка, вул. Зарічна, 80;

- товариству з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «Ропа-Агросервіс» юридична та фактична адреса якого: Київська область, Володарський район, с. Косівка, вул. Корінчука,37;

- приватному сільськогосподарському підприємству (надалі ПСП) «Кривець» юридична та фактична адреса якого: Київська область, Ставищанський район, с. Кривець, вул. Шевченка, 35;

- відкритому акціонерному товариству (надалі ВАТ) «Городище-Пустоварівського цукрового заводу», юридична та фактична адреса якого: Київська область, Володарський район, с. Городище-Пустоварівське, вул. Леніна, 51;

Про продаж вищевказаного цукру ОСОБА_4 домовилась по ТОВ «Зеніт», ТОВ «ФК ЛТД», ТОВ «Ропа-Агросервіс» з директором та засновником вказаних вище підприємств ОСОБА_5 про продаж цукру ПСП «Кривець» домовлялась з директором та засновником вказаного підприємства ОСОБА_6, про продаж цукру ВАТ «Городище-Пустоварівському цукровому заводі» домовлялась з директором ОСОБА_7 При цьому здійснюючи продаж цукру вищевказаних підприємств, з метою збільшення клієнтів які б купували в неї цукор ОСОБА_4 почала повідомляти клієнтам, які мали намір купити цукор, неправдиву інформацію про вартість цукру, зменшуючи її від тієї по якій вона в дійсності купувала цукор на вказаних вище підприємствах, з метою спонукання клієнтів на укладення з нею усних угод на купівлю цукру та отримання готівкових коштів.

Продаючи за вказаних обставин цукор фізичним особам підсудна ОСОБА_4 реалізувала 201,9 тонн цукру належного ТОВ «ФК ЛТД» на загальну суму 1 353 595 гривень; 345 тонн цукру належного ТОВ «Зеніт» на загальну суму 2 533 125 гривень; 151 тону цукру належного ТОВ «Ропа-Агросервіс» на загальну суму 1 108 550 гривень; 552 тонни цукру належного ПСП «Кривець» на загальну суму 4 568 100 гривень, 200 тон цукру належного ВАТ «Городище-Пустоварівського цукрового заводу» на загальну суму 1 700 000 гривень, всього таким чином ОСОБА_4 продала 1 450 тонн на загальну суму 11 263 370 гривень. При цьому продаж цукру ОСОБА_4 здійснювала без будь-яких документів за готівкові кошти на протязі часу з 19.01.10 по 05.03.10 і в звязку з чим у неї виникли борги перед клієнтами в яких вона брала кошти на придбання цукру. В подальшому ОСОБА_4 за рахунок коштів останніх клієнтів почала купувати цукор тим особам, хто оплатив кошти за цукор раніше і перед ким в неї були борги, за вказаних обставин відпуск цукру особам, які оплачували кошти за цукор почав здійснюватися із відстрочкою в один-чотири дні. Таке ведення господарської діяльності підсудної ОСОБА_4 привело до того, що отримуючи кошти за цукор від останніх клієнтів ОСОБА_4 наперед вже знала, що не має можливості здійснити їм відпуск цукру і таким чином при отриманні коштів від вказаних клієнтів вона повідомляла їм неправдиву інформацію.

Так підсудна ОСОБА_4, маючи мету заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_8, якому вона раніше поставляла вже цукор, повідомила останньому неправдиву інформацію про те, що вона може продати йому цукор по ціні нижче ринкової, а саме по вартості 6 гривень 30 копійок та 6 гривень 50 копійок за 1 кг. ОСОБА_8 добросовісно помиляючись в правдивості слів та дій гр. ОСОБА_4 передав їй:

- 29.02.10 р. близько 12 години за адресою: Київська область, смт. Володарка, вул. Зарічна, 80, за 50 тонн цукру 315 000 гривень з розрахунку, що вартість 1 кг цукру становитиме 6 гривень 30 копійок;

- 01.03.10 р. біля 20 години за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Водопійна, 19, за 60 тонн цукру 396 000 гривень з розрахунку, що вартість 1 кг цукру становитиме 6 гривень 60 копійок;

- 02.03.10 р. біля 10 години за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Водопійна, 19, за 50 тонн цукру 330 000 гривень з розрахунку, що вартість 1 кг цукру становитиме 6 гривень 60 копійок;

- 04.03.10 р. біля 14 години за адресою: Київська область, Ставищанський район, с. Кривець, вул. Шевченка, біля складських приміщень ПСП «Кривець» за 70 тонн цукру 423 500 гривень з розрахунку, що вартість 1 кг цукру становитиме 6 гривень;

Всього в період часу з 29.02.10 р. по 04.03.10 р. ОСОБА_4 отримала від потерпілого ОСОБА_8 1 464 500 гривень для придбання цукру. Отримавши вищевказані кошти підсудна ОСОБА_4 ніяких зобовязань перед ОСОБА_8 не виконала, а вказаними вище коштами заволоділа та використала їх на власні потреби. В результаті зазначених дій ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1 464 500 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто спричинила шкоду в особливо великому розмірі.

Крім того, підсудна ОСОБА_4 повторно, маючи на меті заволодіння чужими коштами, повідомила потерпілому ОСОБА_8 неправдиву інформацію про те, що вона має можливість здійснити продаж цукру як йому так і його клієнту. ОСОБА_8 добросовісно помиляючись в правдивості слів та дій ОСОБА_4 запропонував до продажу цукор потерпілому ОСОБА_9, який з проханням найти клієнта на купівлю цукру звернувся до. ОСОБА_10 В свою чергу ОСОБА_10 01.03.10 р. в телефонному режимі повідомив отриману від ОСОБА_9 інформацію про можливість продати йому цукор ОСОБА_11, який довіряючи повідомленій йому інформації погодився купити цукор.

02.03.10 р. від потерпілого ОСОБА_11 в смт. Володарка Київської області приїхав автомобіль НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_12, який привіз із собою 154 000 гривень за 20 тонн цукру з розрахунку, що вартість 1 кг цукру становитиме 7 гривень 70 копійок. В той же день біля 15 години вказаний вище автомобіль при вїзді в смт. Володарка Київської області по вул. Зарічній, зустріли потерпілі ОСОБА_9 та гр. ОСОБА_8, які отримавши від ОСОБА_12 154 000 гривень передали їх зразу присутній під час вищевказаної зустрічі підсудній ОСОБА_4 Отримавши вищевказані кошти ОСОБА_4 ніяких зобовязань перед ОСОБА_11 не виконала, а вказаними вище коштами заволоділа та використала їх на власні потреби в звязку з чим ОСОБА_11 37 000 гривень були повернуті ОСОБА_13 В результаті зазначених дій ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 117 000 гривень та потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 37 000 гривень, всього на загальну суму 154 000 гривень, що в двісті пятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто спричинила шкоду у великому розмірі.

Крім цього, підсудна ОСОБА_4 повторно, маючи на меті заволодіти чужими коштами, повідомила ОСОБА_8 неправдиву інформацію, що вона має можливість здійснити продаж цукру як йому так і його клієнту. ОСОБА_8 добросовісно помиляючись в правдивості слів та дій ОСОБА_4, запропонував 03.03.10 р. в телефонному режимі до продажу цукор потерпілому ОСОБА_14, який довіряючи повідомленій йому інформації погодився купити цукор.

04.03.10 р. від ОСОБА_14 в смт. Володарка Київської області приїхав автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_15, який привіз із собою 228 000 гривень за 30 тонн цукру з розрахунку, що вартість 1 кг цукру становитиме 7 гривень 60 копійок. В цей же день біля 09 години вказаний вище автомобіль при вїзді в смт. Володарка Київської області по вул. Загороднього зустрів поетрпілий ОСОБА_8, разом із підсудною ОСОБА_4 Після отримання від ОСОБА_15 228 000 гривень ОСОБА_8 зразу передав їх підсудній ОСОБА_4 Отримавши вищевказані кошти ОСОБА_4 ніяких зобовязань перед ОСОБА_14 не виконала, а вказаними вище коштами заволоділа та використала їх на власні потреби. В результаті зазначених дій підсудна ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 228 000 гривень, що в двісті пятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто спричинила шкоду у великому розмірі.

Крім того, підсудна ОСОБА_4 повторно, маючи на меті заволодіти коштами ОСОБА_16, якому вона раніше поставляла вже цукор, повідомила останньому неправдиву інформацію про те, що вона може йому продати цукор по ціні нижче ринкової, а саме по вартості 6 гривень 70 копійок за 1 кг. ОСОБА_16 добросовісно помиляючись в правдивості слів та дій ОСОБА_4 04.03.10 р. біля 10 години за адресою: Київська область, смт. Володарка, вул. Кооперативна, передав підсудній 355 100 гривень за 53 тонни цукру. Отримавши вищевказані кошти ОСОБА_4, ніяких зобовязань перед ОСОБА_16 не виконала, а вказаними вище коштами заволоділа та використала їх на власні потреби. В результаті зазначених дій ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 355 100 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто спричинила шкоду в особливо великому розмірі.

Крім того, підсудна ОСОБА_4 повторно, маючи на меті заволодіти чужими коштами повідомила потерпілого ОСОБА_8 неправдиву інформацію, що вона має можливість здійснити продаж цукру як йому так і його клієнту. ОСОБА_8 добросовісно помиляючись в правдивості слів та дій ОСОБА_4, запропонував 04.03.10 р. в телефонному режимі до продажу цукор потерпілому ОСОБА_9, який довіряючи повідомленій йому інформації погодився купити цукор.

04.03.10 р. в 16 годин ОСОБА_9 зустрівшись із ОСОБА_8 за адресою: м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 33, передав останньому 144 000 гривень за 20 тонн цукру з розрахунку, що вартість 1 кг цукру становитиме 7 гривень 20 копійок. В той же день в 16 годин 30 хвилин за адресою: м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 29, ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 кошти ОСОБА_9 Отримавши вищевказані кошти підсудна ОСОБА_4 ніяких зобовязань перед ОСОБА_9 не виконала, а вказаними вище коштами заволоділа та використала їх на власні потреби. В результаті зазначених дій підсудна ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 144 000 гривень, що в двісті пятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто спричинила шкоду у великому розмірі.

Крім того, підсудна ОСОБА_4 повторно, маючи на меті заволодіти коштами ОСОБА_17, якому вона раніше поставляла вже цукор, повідомила останньому неправдиву інформацію про те, що вона може йому продати цукор. ОСОБА_17 добросовісно помиляючись в правдивості слів та дій гр. ОСОБА_4 вирішив сам придбати цукор в кількості 50 тон за 392 600 гривень, а також повідомив цю інформацію, яку отримав від ОСОБА_4, своїй знайомій ОСОБА_18 В свою чергу ОСОБА_18 довіряючи повідомленій інформації також погодилася купити через ОСОБА_17 у ОСОБА_4 цукор в кількості 22 тонн за 166 540 гривень.

05.03.10 року в 7 годин 15 хвилин за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 32, ОСОБА_17 зустрівшись із ОСОБА_4 передав їй 559 140 гривень за 72 тонни цукру з розрахунку 8 гривень за 1 кг цукру. Отримавши вищевказану суму коштів ОСОБА_4, організувала відпуск ОСОБА_17 05.03.10 р. із цукрового заводу в с. Кашперівка, Тетіївського району, Київської області 20 тонн цукру на суму 160 000 гривень, по решту коштам, а саме 232 600 гривням належних ОСОБА_17 та 166 540 гривням належних ОСОБА_18 ОСОБА_4 ніяких зобовязань не виконала, а вказаними вище коштами заволоділа та використала їх на власні потреби. Всього таким чином ОСОБА_4 заволоділа коштами на загальну суму 399 140 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто спричинила шкоду в особливо великому розмірі.

Крім того, підсудна ОСОБА_4 повторно, маючи на меті заволодіти коштами ОСОБА_19, якому вона раніше поставляла вже цукор, повідомила останньому неправдиву інформацію про те, що вона може йому продати цукор по ціні нижче ринкової, а саме по вартості 6 гривень 50 копійок за 1 кг. ОСОБА_19 добросовісно помиляючись в правдивості слів та дій ОСОБА_4 05.03.10 р. близько 10 години за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське шоссе, 29 передав ОСОБА_4 910 000 гривень за 140 тон цукру із розрахунку, що вартість 1 кг цукру складає 6 гривень 50 копійок; 06.03.10 р. близько 10 години за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське шоссе, 29, передав ОСОБА_4 147 000 гривень за 22 тонни цукру з розрахунку, що вартість 1 кг цукру складає 6 гривень 50 копійок; 09.03.10 р. близько 14 години за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського,77, передав ОСОБА_4 147 000 гривень за 22 тони цукру з розрахунку, що вартість 1 кг цукру складає 6 гривень 50 копійок.

Всього в період часу з 05.03.10 р. по 09.03.10 р. підсудна ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_20, 1 184 000 гривень для придбання цукру. Отримавши вищевказані кошти ОСОБА_4 ніяких зобовязань перед ОСОБА_19 не виконала, а вказаними вище коштами заволоділа та використала їх на власні потреби. В результаті зазначених дій ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду на загальну суму 1 184 000 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто спричинила шкоду в особливо великому розмірі.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 заявив клопотання про направлення справи на додаткове розслідування посилаючись на те, що неповнота та неправильність досудового слідства не можуть бути усунуті в судовому засіданні, оскільки в ході досудового слідства та судового розгляду кримінальної справи достовірно встановлено, що злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_4, вона вчинила не одноосібно, а за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_8, ОСОБА_19 та іншими.

Зокрема, в матеріалах кримінальної справи мається витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, відповідно до якого ОСОБА_4 в даному реєстрі не значиться, як особа, що займається підприємницькою діяльністю (т.1 а.с.18). Вказаний факт підтвердила в судовому засіданні і сама підсудна ОСОБА_4 ОСОБА_18 цього вбачається, що підсудна ОСОБА_4 не могла і не мала можливості одноособово вчиняти шахрайські дії, оскільки не мала можливості отримувати та реалізовувати в такій кількості цукор, не будучи фізичною особою-підприємцем. При цьому з матеріалів кримінальної справи також вбачається, що виписували та отримували цукор на цукрових заводах ПП ОСОБА_8 та ПП ОСОБА_19 Так, 2.03.2010 року ОСОБА_8 відпустив ОСОБА_17, згідно накладної №11/03 від 2.03.2010 року 20 тонн цукру по ціні 7-00 гривень на загальну суму 140 000 гривень. (т.1 а.с.28). При цьому ОСОБА_8 також надав водію ОСОБА_21 посвідчення від 2.03.2010 року про якість цукру білого, видане Городише-Пустоварівським цукровим заводом, в якому чітко зазначено, що отримувачами цукру є ПП Ярошенко та ПП Тарасенко. Крім цього у вказаній накладній №11/03, виписаній ОСОБА_8, вказано, що відпущено 20 тонн цукру по ціні 7-00 гривень за 1 кілограм, що не відповідає дійсності. Оскільки в судовому засіданні ОСОБА_17, ОСОБА_22, ОСОБА_13, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 показали суду, що цукор на той час відпускався по ціні 7-60 7-70 гривень за 1 кілограм. Тобто ПП ОСОБА_8М підробив документ накладну №11/03 від 2.03.2010 року, внісши в нього неправдиві дані щодо ціни цукру.

Про те, що ОСОБА_4 здійснювала свою злочинну діяльність не одноособово, а за попередньою змовою групою осіб переконливо свідчить також інший факт. Так, за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 вранці 5.03.2010 року на залізничному вокзалі м. Біла Церква ОСОБА_17 передав ОСОБА_4 кошти в сумі 540 000 гривень за поставку 72 тон цукру. При цьому ОСОБА_4 сказала чекати від неї телефонного дзвінка і вона повідомить коли і звідки він може отримати оплачений цукор. Не дочекавшись 5.03.2010 року від неї ніяких повідомлень, ОСОБА_17, віднайшовши ОСОБА_4, вже 6.03.2010 року, став вимагати від неї поставки цукру за сплачені кошти. Після цього ОСОБА_17 та ОСОБА_4 поїхали на цукрові заводи Володарського району з метою загрузки машин цукром. Однак, на заводах їм повідомляли, що гроші за цукор їм не надходили. Тоді за ініціативою ОСОБА_4 вони повернулись в м. Біла Церква на офіс ОСОБА_19 Після розмови ОСОБА_19 з ОСОБА_4 той дав їй пакет з грошима для загрузки цукром машини ОСОБА_17 ОСОБА_4 поїхала з ОСОБА_17 в с. Кривець Ставищанського району, де заплатила отримані від ОСОБА_19 гроші і таким чином ОСОБА_17 отримав за кошти надані ОСОБА_19 20 тонн цукру замість оплачених ним ОСОБА_4 72 тонн. При виїзді з с. Кривець Ставищенського району ОСОБА_23 зустрів ОСОБА_8 та видав йому виписану ним накладну та сертифікат відповідності. З цього епізоду достовірно видна шахрайська схема заволодіння чужими коштами та розподіл ролей кожного шахрая.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_4 відмовилась давати покази по зрозумілих причинах. У неї немає сприйнятливих для здорового глузду відповідей на запитання:

- де поділись протягом доби отримані нею від ОСОБА_17 540 000 гривень?

- чому добродій ОСОБА_19 (за які такі заслуги) дав їй пакет грошей на оплату 20 тон цукру для ОСОБА_17? ( а це приблизно 170 000 гривень).

- де поділись протягом доби кошти ОСОБА_22 в сумі 228 000 гривень?

- де поділись кошти ОСОБА_16 в сумі 355 100 гривень?

- де поділись гроші ОСОБА_11 та ОСОБА_13 в сумі 174 000 гривень?

- чому добродій ОСОБА_8 їздив за нею по всьому Володарському району та Ставищанському району ( при чому з його показів майже завжди безкорисно) щоб виписати та видати необхідні для перевезення цукру документи?

- навіщо їй знадобились такі бізнесмени компаньйони як ОСОБА_8 та ОСОБА_19В при тому, що вона на всіх цукрових заводах Володарського району всі бізнесові питання вирішувала сама особисто?

- з яких причин добродій ОСОБА_8 повернув її особисті борги ОСОБА_24 в сумі 84000 гривень та ОСОБА_25 в сумі 120 000 гривень?

- з яких причин та при яких обставинах ОСОБА_8 були відібрані у неї розписки про зобов»язання повернення нею коштів всім потерпілим? (в апеляційному суді вона стверджувала, що розписки, які містяться у справі, були дані під моральним та фізичним тиском ОСОБА_8М.).

Досудовим слідством вищеперераховані обставини, як видно із матеріалів кримінальної справи, не з»ясовувались. Вочевидь у слідства не було в цьому необхідності, тобто не було метою повне, об»єктивне та всебічне розслідування кримінальної справи.

Під час всього досудового слідства не проведено жодного слідчо-оперативного заходу, спрямованого на встановлення місця знаходження грошей отриманих ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_19 та ОСОБА_9 за поставки цукру. Мабуть слідство це питання і не цікавило, оскільки йому це відомо. А тому це і не відображено в матеріалах кримінальної справи.

Вище перераховані питання і повинні були вияснені в ході досудового слідства. А оскільки вони не вияснені та не дана їм правова оцінка, то в цьому і проявилась неповнота та неправильність досудового слідства, які повинні бути усунуті під час додаткового розслідування даної кримінальної справи.

В судовому засіданні з показів ОСОБА_13 та ОСОБА_8 встановлено, що на території цукрового заводу с. Городище Пустоварівка Володарського району з 2.03.2010 року по 4.03.2010 року для завантаження цукром знаходився автомобіль МАЗ під керуванням водія Решаєва. Запідозривши щось неладне, ОСОБА_13 запитав у ОСОБА_8 про причини затримки завантаження автомобіля цукром. Однак, ОСОБА_8 запевнив його, що автомобіль буде обов»язково завантажений цукром. При цьому ПП ОСОБА_8 власноручно виписав накладну №30/02 від 4 березня 2010 року (т.1 а.с.15), що ПП ОСОБА_8 відпустив, а ПП ОСОБА_26 прийняла 20 тонн цукру піску по ціні 8-00 гривень за 1 кілограм на загальну суму 160 000 гривень. Однак автомобіль МАЗ під керуванням водія Решаєва в подальшому був випущений з території заводу без цукру. Це в той час, коли водій Решаев 2.03.2010 року вручив за цукор гроші в сумі 154 000 гривень ОСОБА_9, який негайно передав пакет з грошима ОСОБА_8, а ОСОБА_8 миттєво, навіть не рахуючи гроші, передав їх ОСОБА_27. Це ще один з епізодів спільної, заздалегідь обумовленої діяльності групи шахраїв, де кожен шахрай виконував відведену йому злочинну роль. По даному епізоду як ОСОБА_13 так і ОСОБА_8 суду показали, що за простій машини, проживання та харчування водія розраховувався особисто ОСОБА_8 Знову ж вищевказану накладну ПП ОСОБА_8 підробив, внісши в даний документ неправдиві дані щодо отримувача цукру ОСОБА_26, яка фізично не могла отримувати від ОСОБА_8 цукру, оскільки в ці дні знаходилась навіть за межами Київської області (слідством навіть не встановлено наявність такої особи в природі), та щодо факту отримання цукру, оскільки автомобіль МАЗ під керуванням водія Решаєва був випущений з території заводу без цукру.

За приблизно такою ж схемою набув статусу потерпілого по справі і ОСОБА_14 Попередньо домовившись по телефону з ОСОБА_8, що той продасть йому 30 тонн цукру по ціні 7 гривень 60 копійок за 1 кілограм. на загальну суму 228 000 гривень, він віддавши гроші водію ОСОБА_15, направивив автомобілем марки «ДАФ» його в м. Володарку для отримання цукру. За розпорядженням в телефонному режимі ОСОБА_14 4.03.2010 року в м. Володарка водій ОСОБА_15 передав гроші за цукор ОСОБА_8 Прочекавши майже дві доби, ОСОБА_28 зрозумів, що має справу з шахраями, а тому негайно виїхав в Ставищанський район в с. Кривець, де знаходився його водій з автомобілем. Коли зустрівся з ОСОБА_8, то той запевнив його, що автомобіль буде завантажений цукром. При цьому ОСОБА_8 власноручно виписав та видав ОСОБА_22 дві накладні: №31/02 від 5 березня 2010 року (т.1 а.с.41) відповідно до якої ПП ОСОБА_8 відпустив, а ОСОБА_14 прийняв 8 тон цукру на загальну суму 56 000 гривень; №30/02 від 5 березня 2010 року (т.1 а.с.42) відповідно до якої ПП ОСОБА_8 відпустив, а ОСОБА_14 прийняв 22 тонни цукру по ціні 8-00 гривень за один кілограм на загальну суму 176 000 гривень. Вказані дві накладні також є підробленими ПП ОСОБА_8, оскільки як показали суду при судовому розгляді справи і ОСОБА_22 і ОСОБА_8, по вказаних накладних ОСОБА_22 взагалі ніякого цукру не отримав, а оплаченими ним за цукор коштами заволоділа група шахраїв ОСОБА_29, ОСОБА_4 та інші.

Відповідно до Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року №7 накладна є документом необхідним для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом, тобто надає право на перевезення відповідного вантажу ( в наших епізодах цукру).

Таким чином, ПП ОСОБА_8 вчинив підроблення документів накладних №30/2 від 4 березня 2010 року, №11/03 від 2 березня 2010 року, №31/02 від 5 березня 2010 року, №30/2 від 5 березня 2010 року, які видаються громадянином підприємцем, які надають право перевезення вантажу, з метою використання його підроблювачем або іншою особою та збут таких документів, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.358 КК України.

Як показав суду ОСОБА_8 він власноручно виписував та видавав підроблені накладні, вносив в них неправдиві дані на прохання та за порадою ОСОБА_4 Таким чином ОСОБА_4 є співучасником вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України. Однак, досудовим слідством ні ОСОБА_8, ні ОСОБА_4 не пред»явлено обвинувачення у вчиненні даних злочинів.

Вказане необхідно зробити при проведенні додаткового розслідування даної кримінальної справи.

Також, ОСОБА_4 вчинила злочини передбачені ч.3, ч.4 ст.190 КК України не одноособово, а за попередньою змовою з ОСОБА_8 Однак ОСОБА_8 досудовим слідством по вчиненню даних злочинів обвинувачення не пред»явлено.

Відповідно до ст.278 КПК України суд, встановивши під час судового слідства, що злочин вчинила будь-яка з осіб, не притягнутих до кримінальної відповідальності, за клопотанням потерпілого направляє все провадження в справі для проведення досудового слідства.

Згідно ст. 276 КПК України коли дані судового слідства вказують, що підсудний вчинив ще й інший злочин, по якому обвинувачення не було йому пред»явлено і коли нове обвинувачення тісно пов»язане з початковим і окремий розгляд їх неможливий, вся справа повертається для додаткового розслідування.

Також, під час досудового слідства слідчим не прийнято рішення в порядку ст. 97 КПК України по заяві ОСОБА_9 від 11.03.2010 року (т.1 а.с.18) про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8, який 4.03.2010 року отримав від нього 144000 гривень на закупівлю цукру, якого так і не поставив, кошти не повернув. Стаття 97 КПК України чітко регламентує, що слідчий, чи орган дізнання по заяві або повідомленню про злочин зобов»язані прийняти одне з таких рішень:

1)порушити кримінальну справу;

2)відмовити в порушенні кримінальної справи;

3)направити заяву або повідомлення за належністю.

Однак, завершивши досудове слідство, слідчий так ні одне із вказаних рішень не прийняв.

Крім цього досудовим слідством допущені суттєві порушення норм кримінально процесуального законодавства щодо визначення статусу учасників кримінального процесу. Так, по епізоду про поставку цукру ОСОБА_14 домовленість про поставку цукру була між ОСОБА_14 і ОСОБА_8, гроші в сумі 228 000 гривень від водія отримав 4.03.2010 року ОСОБА_30. Але ОСОБА_8, отримавши гроші свої зобов»язання перед ОСОБА_14 не виконав, а лише для удавання правдивості своїх намірів виписав від свого імені та видав ОСОБА_14 дві накладні. При цьому, ОСОБА_8 покривав витрати за простій транспорту, проживання та харчування водія, постійно запевняв водія та ОСОБА_14, що найближчим часом завантажена цукром машина буде випущена за територію підприємства, чого так і не трапилось. А тому по даному епізоду статус ОСОБА_8, як учасника кримінального процесу не свідок, а обвинуваченого.

Аналогічна ситуація по епізоду покупки цукру ОСОБА_11, який домовився з ОСОБА_13Ф, той в свою чергу домовився з ОСОБА_9, який отримав гроші від водія ОСОБА_12 та передав їх ОСОБА_8 І знову ОСОБА_8 став виконувати відведену йому роль в шахрайській схемі: запевняв водія та ОСОБА_13, що машину найближчим часом завантажать цукром, власноручно виписав від свого імені та видав накладну, що він нібито відпустив цукор, за свій рахунок оплачував витрати за простій транспорту, проживання та харчування водія Решаєва. Результат той же: гроші шахраями забрані, цукор не поставлений, ОСОБА_8 свідок. Також, досудовим слідством допущена неправильність слідства при визначенні потерпілих, сумах заподіяних їм шахрайським угрупуванням збитків.

Вважає, що вищевказані суттєві порушення кримінально процесуального закону не можуть бути усунуті при судовому розгляді кримінальної справи, а тому справу необхідно направити на додаткове розслідування.

Суд, вислухавши клопотання потерпілого ОСОБА_14, думку учасників судового розгляду вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки досудове слідство по даній справі проведено неповно, неповнота досудового слідства не може бути усунена в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 підтвердив суду ті обставини, що він отримував гроші від потерпілих ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_17, зустрічав автомобілі в смт. Володарка, завантажував цукром, виписував від імені ПП «Тарасенко» накладні про відпуск цукру, видавав копії сертифікатів на цукор. Мав від цього прибуток, в якому розмірі не бажає вказати, оскільки це являється таємницею, купляв цукор по ціні 6 грн. 30 коп. за 1 кг, а продавав по ціні 6 грн. 60 коп. за 1 кг. Особисто він передав ОСОБА_4 1464500 грн. для придбання цукру, одначе цукру він не отримав, гроші підсудна йому не повернула. Просить позов задоволити.

Вищенаведене свідчить про те, що потерпілий ОСОБА_8 являється співучасником вчинення злочинів підсудною ОСОБА_4, оскільки отримував кошти від потерпілих ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_17, зустрічав їх автомашини, завантажував їх цукром, видавав накладні для перевезення цукру від ПП «Тарасенко», сертифікати на цукор, за що мав прибуток, а тому суд вважає, що постанова про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_8 за відсутністю в його діях складу злочину є передчасною та незаконною та прийнята лише по епізоду отримання ним коштів від ОСОБА_9 2.03.2010 року в сумі 156000 грн. /том 5, а. с. 228/, а доводи потерпілого ОСОБА_17 щодо привласнення потерпілим ОСОБА_8 коштів в сумі 144000 грн., які йому передав ОСОБА_9, не було перевірено і рішення не було прийнято /том 1, а. с. 18/.

Потерпілий ОСОБА_13 суду пояснив, що він домовився з ОСОБА_9 про покупку цукру, домовленість проходила на залізничному вокзалі станції Біла Церква, біля них був і ОСОБА_8 ОСОБА_9 обіцяв все сам зробити: завантажити машини цукром. Його автомобіль зустріли в смт. Володарка ОСОБА_8 та ОСОБА_9, гроші в сумі 154000 грн. його водій передав особисто ОСОБА_9, який сказав водію їхати в с. Городище Пустоварівка, де автомашину повинні були завантажити цукром, одначе цього не сталось, водій пояснив, що велика черга, на наступний день автомобіль також не завантажили цукром. Він звернувся до ОСОБА_9 та ОСОБА_8, потім від директора цукрозаводу він дізнався, що цукор завод відпускає по ціні 8 грн. 50 коп. за 1 кг, а їм продають по 7 грн. 65 коп. за 1 кг. Коли він запитав про це у ОСОБА_8, той відповів, що нехай його це не цікавить. Він зрозумів, що тут щось не так. Накладну та сертифікат виписував ОСОБА_8, одначе машину не завантажили цукром, оскільки не було перераховано кошти. Він особисто з ОСОБА_4 ніякої домовленості про покупку цукру не мав, а мав розмову спочатку з ОСОБА_8, а останній сказав йому домовлятись з ОСОБА_9 В ході досудового слідства слідчий сказав їм обєднати свої заяви до ОСОБА_4, інакше не буде кримінальної справи, ніхто не буде притягнутий до кримінальної відповідальності і вони не отримають свої кошти. Він до підсудної немає ніяких претензій, бажає щоб кошти йому повернув ОСОБА_9, якому їх передали, а не підсудна ОСОБА_4

Потерпілий ОСОБА_17 суду пояснив, що по телефону він дізнався у ОСОБА_8, що цукор можна купити по ціні 7 грн. 60 коп. за 1 кг, а ОСОБА_4 сказала, що по 7 грн. 55 коп., а тому він запитав у підсудної коли можна приїхати, остання відповіла, що 5.03.2010 року. В цей день він передав ОСОБА_4 540000 грн. за 72 тонни цукру. Частину цукру він отримав, а на суму 226500 грн. цукру не отримав, просить позов задоволити.

Потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що він в перших числах березня місяця 2010 року домовився з ОСОБА_8 про купівлю цукру в кількості 20 тонн, в м. Біла Церква біля мясокомбінату передав ОСОБА_8 гроші в сумі 144000 грн., ОСОБА_8 сказав прислати машину за цукром в с. Кривець, але машину цукром не завантажили на протязі кількох діб. Коли він звернувся до ОСОБА_8, то останній сказав, що треба звертатись до ОСОБА_4 Одначе він з підсудною не мав ніякої домовленості, а тому ніяких претензій до неї немає, шкоду йому повинен відшкодувати ОСОБА_8 в сумі 144000 грн.

Потерпілий ОСОБА_14 суду пояснив, що він не знав підсудної ОСОБА_4 і не мав ніякої домовленості з підсудною ОСОБА_4 3.03.2010 року він по телефону домовився з ОСОБА_8 про покупку в нього 30 тонн цукру по ціні 7 грн. 60 коп. за 1 кг. ОСОБА_8 йому сказав, що завантажить машини цукром в с. Гор. Пустоварівка. 4.03.2010 р. при виїзді з смт. Володарка на с. Гор. Пустоварівку його автомобіль зустрів ОСОБА_8, якому його водій передав 228000 грн., ОСОБА_8 сказав водію, що завантажать автомобіль після обід, бо багато машин, а коли автомашину не завантажили цукром, то ОСОБА_8 сказав, що заплатить кошти за простій машини, на наступний день машину також не завантажили. Після цього ОСОБА_8 намагався його обманути, просив його водія, щоб той сказав, що вже завантажився цукром та виїхав, бо хотів, щоб він передав йому кошти ще за 90 тонн цукру. Він не має претензій до підсудної ОСОБА_4, оскільки домовлявся та передавав гроші ОСОБА_8, який повинен повернути йому гроші. В ході досудового слідства слідчий Климовський О. О. сказав написати заяву на ОСОБА_4 та предявити до ОСОБА_4 позов, одначе він не вважає себе потерпілим від дій підсудної.

Потерпіла ОСОБА_18 суду пояснила, що вона взагалі не знає підсудної, ніякої домовленості з нею не мала. Вона знала потерпілого ОСОБА_17, який 4.03.2010 року сам зателефонував Поніотову, її знайомому, та запропонував купити цукор по ціні 7 грн. 57 коп. за 1 кг. Вона погодилась купити цукор по такій ціні. З 4 на 5.03.2010 року чи з 5 на 6.03.2010 р. вона в м. Сміла Черкаської області передала ОСОБА_17 166540 грн. за 22 тонни цукру. ОСОБА_17 сказав їй чекати цукор на наступний день, одначе на наступний день цукру не привезли, ОСОБА_17 їй повідомив, що вони переходять в інше місце, де машина буде завантажена цукром. Потім обіцяв це зробити після святкових днів 7 та 8.03.2010 року, а 9.03.2010 року повідомив, що з цукром проблеми. 10.03.2010 року вона зустрілась з ОСОБА_17 в м. Біла Церква, де було багато людей, всі шукали ОСОБА_4, вирішили написати заяви в міліцію. В ході досудового слідства вона неодноразово говорила, що кошти передавала ОСОБА_17, з яким і велись переговори про купівлю цукру, а підсудну ОСОБА_4 вона взагалі не знає і ніяких стосунків з нею не мала. Вона немає до підсудної ОСОБА_4 ніяких претензій, кошти їй повинен відшкодувати ОСОБА_17 Потерпілою її визнали по справі, але не розяснили, що її визнали потерпілою по справі ОСОБА_4, цивільний позов вона заявила в звязку з юридичною неграмотністю, а їй слідчий не розяснив належним чином її прав. Їй відомо, що ОСОБА_4 привезла ОСОБА_17 22 тонни цукру.

Потерпілий ОСОБА_19 суду пояснив, що підсудну ОСОБА_4 він знає приблизно 10 років, неодноразово купляв в неї цукор в період з 2002 року по 9.03.2010 року, платив гроші підсудній, а вона відвантажувала цукор. Потім з 20.02.2010 р. пішла затримка з відвантаженням цукру, підсудні посилалась на різні причини, він передав ОСОБА_4 1184000 грн. за 184 тонни цукру, ціна цукру була 6 грн. 50 коп. за 1 кг. Ніяких документів на цукор не видавали, інколи видавали сертифікат на цукор. Він особисто не виписував документів на цукор від ПП Ярошенко, а виписував документи для перевезення цукру ОСОБА_8 від ПП Тарасенко. Завжди посередником при покупці цукру була ОСОБА_4, вона вказувала куди повинні приїжджати машини для завантаження цукром.

Потерпілий ОСОБА_16 пояснив, що з вересня 2009 року він познайомився з ОСОБА_4, після цього постійно купляв цукор, передаючи кошти ОСОБА_4, а приблизно в кінці лютого на початку березня 2010 року він передав в смт. Володарка ОСОБА_4 355000 грн., за яку кількість цукру сказати не може, одначе на ці кошти цукор йому не було відвантажено. Він вважає, що між ним та підсудною існували цивільно-правові відносини, вона заволоділа його грошима не шахрайським способом.

Потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що підсудної ОСОБА_4 він не знав взагалі, він був знайомий з ОСОБА_13, під час телефонної розмови з яким в кінці лютого 2010 року домовився про покупку цукру, на той час він був приватним підприємцем та купляв цукор як приватний підприємець. ОСОБА_13 повідомив, що цукор може купити на Гор-Пустоваровському цукровому заводі. Ціна цукру була 7 грн. 70 коп. за 1 кг. 2.03.2010 року він відправив автомобіль в смт. Володарку, автомобіль зустріли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Його водій передав гроші в сумі 154000 грн. ОСОБА_9, ОСОБА_8 сказав водію їхати на територію заводу для погрузки цукром, одначе спочатку автомобіль завантажили наполовину, потім припинили завантаження, оскільки не були заплачені кошти. Він телефонував ОСОБА_13, який виясняв питання чому не завантажують автомобіль цукром з ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Так автомобіль простояв на території заводу по 9.03.2010 року, за цей період ОСОБА_8 пропонував його водію ночувати в готелі, вартість якого мав оплачувати ОСОБА_8. Після цього, ОСОБА_13 відвантажив йому гречки на 37000 грн., решту коштів йому не повернути. Він немає ніяких претензій до підсудної, а вважає, що кошти йому повинні повернути ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які їх забрали.

Суд вважає, що оскільки в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_11 пояснили, що претензій до підсудної ОСОБА_4 не мають, заяви про вчинення ОСОБА_4 відносно них злочинів та позовні заяви писали по вказівці слідчого, що свідчить про те, що досудове слідство проведено неповно, одностороннє, оскільки до вчинення злочинів відносно потерпілих ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_11 причетні не лише підсудна ОСОБА_4, а і визнані потерпілими ОСОБА_8, ОСОБА_19, ОСОБА_9, ОСОБА_17, що свідчить про те, що неповнота та односторонність досудового слідства не може бути усунена в судовому засіданні, оскільки не всі особи притягнуті до кримінальної відповідальності за вчинені злочини, у вчиненні яких обвинувачується лише ОСОБА_4, а тому відповідно до вимог ст. 281 КПК України справу необхідно направити до додаткове розслідування, в ході якого необхідно: повно та обєктивно встановити обставини вчинення злочинів підсудною ОСОБА_4 по відношенню до потерпілих ОСОБА_13 В. Ф., ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_11, причетність до вчинення злочинів по відношенню до потерпілих ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_11 потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_19, ОСОБА_17, ОСОБА_9 та вирішити питання про притягнення до кримінальної відповідальності всіх осіб, причетних до вчинення злочинів.

Прийняти рішення по заяві ОСОБА_17 щодо привласнення потерпілим ОСОБА_8 коштів в сумі 144000 грн., які йому передав ОСОБА_9

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що потерпілі по справі ОСОБА_31 В, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_32 являлися приватними підприємцями, а тому при купівлі цукру вони мали або укладати угоди на його покупку, чого потерпілі не робили, або особисто повідомляти про отриманий прибуток від реалізації цукру податкову інспекцію, та сплачувати податок від отриманого прибутку в користь держави, оскільки куплений цукор вони продавали по вищій ціні, від чого мали прибуток, одначе це питання в ході досудового слідства не було вияснено і рішення не було прийнято, а тому суд вважає, що по цьому факту в ході досудового слідства також необхідно провести перевірку та прийняти рішення відповідно до вимог закону.

Крім цього суд вважає, що в ході досудового слідства необхідно дати належну юридичну оцінку відносинам, що існували між потерпілими та ОСОБА_4 при покупці цукру за готівкові кошти, коли угоди між ними в письмовій формі не укладались, а цукор постійно купляли за готівкові кошти, такі відносини між ними були тривалий час.

На підставі наведеного, керуючись ст. 281 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання потерпілого ОСОБА_14 задоволити. Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 по ст. ст. 190 ч. 3, 190 ч. 4 КК України направити прокурору м. Біла Церква для додаткового розслідування.

Запобіжний захід підсудній ОСОБА_4 залишити утримання під вартою в слідчому ізоляторі державного департаменту України в Київській області.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_33