Справа № 1-179/10
В И Р О К

Іменем України

30.11.10 року

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого Навроцького А.П.

при секретарі Сологуб Л.А.,

з участю прокурора Янушевича О.Ю.,

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятин

справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, розлученого, маючого середню освіту, працюючого оператором газової котельні в КП «Будтеплосервіс» м. Козятин, раніше несудимого, у вчиненні злочинів передбачених ст.ст.156 ч.2, 152 ч.4, 301 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З кінця грудня 2008 року ОСОБА_3, знаходячись за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, усвідомлюючи, що дочка його співмешканки ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, є малолітньою, будучи її вітчимом, маючи умисел на збудження у останньої статевого інстинкту, став неодноразово вчиняти відносно неї розпусні дії, які виражалися у веденні з нею розмов на сексуальні теми, оголенні її тіла і, зокрема, статевих органів, проведенні фото-та відео зйомки на його мобільний телефон «Нокіа 6280» її оголеного тіла і, зокрема, статевих органів.

Приблизно в середині січня 2009 року, ОСОБА_3, знаходячись за місцем свого проживання у вищевказаній квартирі разом із малолітньою ОСОБА_5, під час вчинення розпусних дій, запропонував малолітній ОСОБА_5 вступити з ним в статеві зносини. Коли остання йому в цьому відмовила, то ОСОБА_3, застосувавши фізичне насильство, що виразилось в утриманні її тіла в лежачому положенні та утриманні її рук, зняв з неї одяг і всупереч її волі здійснив з нею статевий акт природнім способом.

Після закінчення статевого акту ОСОБА_3 пригрозив їй вбивством і висловив таку погрозу в адресу її близьких родичів, якщо вона розповість про це своїй матері.

Скориставшись тим, що малолітня ОСОБА_5 злякалась його погроз і замовчувала факт її зґвалтування від рідних, а також, скориставшись недостатньо зрілою і недостатньо сформованою її сексуальною поведінкою та тимчасовим хворобливим розладом її психічної діяльності внаслідок зґвалтування, ОСОБА_3 за місцем свого проживання у вищевказаній квартирі в період із середини січня до середини червня 2009 року неодноразово, застосовуючи фізичне насильство, що виражалось в утриманні її тіла в лежачому положенні та утриманні її рук, здійснював з нею всупереч її волі статеві акти природнім способом. По закінченню статевих актів ОСОБА_3 погрожував їй вбивством і висловлював такі погрози в адресу її близьких родичів, якщо вона розповість про це своїй матері.

Вищевказані дії ОСОБА_3 призвели до вагітності малолітньої ОСОБА_5 та послідуючого народження нею небажаної дитини, від якої вона в лікарні відмовилась.

При цьому, із середини січня до середини червня 2009 року ОСОБА_3 за місцем свого проживання у вищевказаній квартирі неодноразово шляхом висловлювання погроз примушував малолітню ОСОБА_5 проводити фото- та відео зйомки на його мобільний телефон «Нокіа 6280» її оголеного тіла і, зокрема, статевих органів.

Відзняті малолітньою ОСОБА_5 файли ОСОБА_3 переміщав на картку пам'яті до мобільного телефону, яку зберігав окремо від телефону і яку було вилучено за місцем його проживання в с. Комсомольське.

Підсудний ОСОБА_3 визнав себе частково винним в пред'явленому йому обвинуваченні за ст.ст. 156 ч.2, 152 ч.4, 301 ч.3 КК України.

А саме, визнав себе винним лише за ст. 156 ч.2 КК України.

По суті пред'явленого обвинувачення пояснив, що приблизно на протязі останніх дев'яти років він проживав однією сім'єю з ОСОБА_4 в її квартирі, що знаходиться в АДРЕСА_1.. З ними проживали діти ОСОБА_4: ОСОБА_6, ОСОБА_7 і донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. Одного дня, приблизно в кінці січня 2009 року, він прийшов з роботи додому, де застав ОСОБА_5, яка лежала в кімнаті на дивані і дивилась телевізор. Роздягнувшись і попивши чаю, він зайшов в кімнату і ліг поряд з ОСОБА_5 на диван, обійняв її і став гладити та торкатись її грудей, піднявши при цьому її майку. Олександра нічого не говорила, а лежала мовчки. Потім він припинив і пішов в спальну кімнату, де приліг на ліжко і слухав музику на мобільному телефоні. Через декілька хвилин до нього прийшла ОСОБА_5 і лягла поряд та притулилася до нього. Він знову став гладити її та торкатись її грудей і запропонував вступити з ним в статеві зносини. Вона зразу не погоджувалась, а тому, він став просити її вступити з ним в статеві зносини, звертаючись до неї з ніжними словами. Вона погодилась і сама зняла з себе трусики. Відбувся статевий акт природнім способом (незавершений). Приблизно через 2-2,5 тижні вони були дома одні і між ними знову відбувся статевий акт за його пропозицією. Олександра спочатку не погоджувалась, але він її умовляв і вона нехотя, але погодилась.

Приблизно через місяць вони знову були дома одні і між ними знову відбувся статевий акт за його пропозицією. Олександра погодилась але сказала щоб це відбулось швидше, так як мав прийти її брат.

Приблизно через місяць вони знову були дома одні і він запропонував їй вступити з ним в статеві зносини. Олександра погодилась, але статевий акт не відбувся, так як хтось із членів сім'ї прийшов додому.

Всього статеві зносини між ними були 4 рази.

Також підсудний вказав, що час від часу він просив ОСОБА_5 фотографувати та

знімати на відео її оголені статеві органи, на що вона погоджувалася і в туалеті неодноразово

робилаце.

Винним себе за ст.ст. 152 ч.4, 301 ч.3 КК України не визнав, вказавши, що ніякого насильства відносно потерпілої не застосовував, статеві акти між ними відбувались за її згодою, а фотографувати та знімати на відео її оголені статеві органи він її не примушував, а просто висловлював просьби.

Вказав, що дуже шкодує, що так сталось.

При цьому, на запитання суду і учасників процесу вказав, що ОСОБА_5 ініціативи шодо статевого акту чи фотографування та зйомки на відео її оголених статевих органів сама ніколи не проявляла

Хоча підсудний ОСОБА_8 лише частково визнав себе винним в пред'явленому йому обвинуваченні його вина в розбещенні малолітньої ОСОБА_5, її зґвалтування та примушуванні до участі у створенні зображень і відеопродукції порнографічного характеру доказана іншими доказами, дослідженими в ході судового слідства.

Так, законний представник малолітньої ОСОБА_5 - ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що приблизно на протязі останніх восьми років вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_3 в її квартирі, що знаходиться в АДРЕСА_2.. З ними проживали її сини ОСОБА_6, ОСОБА_7 і донька - ОСОБА_5. ОСОБА_3 добре ставився до її дітей. Одного дня, в кінці червня 2009 року, приблизно о 16 годині, вона повернулась з роботи, де застала дітей та ОСОБА_3. Вона була на кухні готувала обід, а донька в кімнаті поливала квіти. Підійшовши до дверей кімнати побачила, як ОСОБА_3 взяв дочку за сідниці, на що дочка йому сказала: «ОСОБА_9, Ви уже мене замучили». Вона (ОСОБА_4В.) запитала ОСОБА_9 що це таке і запросила його на кухню. Він став виправдовуватись, говорити, що у неї (ОСОБА_4В.) бурне фантазування, стверджувати, що він просто похлопав ОСОБА_5. Вона зразу ж сказала йому щоб забирав свої речі і покинув їхню квартиру, що й останній зробив. Проте, свої речі він забрав наступного дня.

Після того, як ОСОБА_3 залишив їхню квартиру, вона стала розпитувати ОСОБА_5 про характер стосунків, що були між нею і ОСОБА_3. Дочка стала плакати, впала в істерику, нічого конкретного не сказала та стала її просити щоб вона нікому нічого не повідомляла.

З поведінки дочки вона зрозуміла, що ОСОБА_3 або вступав з дочкою в статеві стосунки або намагався це зробити.

На другий день ОСОБА_3 телефонував дочці на мобільний телефон, але дочка боялась брати телефон. Потім він зателефонував їй на мобільний телефон хотів зустрітись та переконати її що це все її видумка. Вона йому сказала щоб він більше не телефонував ні їй, ні дочці, оскільки в іншому випадку вона звернеться в міліцію. ОСОБА_3 припинив телефонувати. Одного дня вона повернулась з роботи і застала дочку заплаканою. Син їй розповів, що приходив ОСОБА_3 і намагався зайти в квартиру, пояснюючи, що забув щітку по металу. Олександра при цьому дуже злякалась, а тому вони не відчинили йому двері. Після цього вона (ОСОБА_4В.) зателефонувала до ОСОБА_3 і сказала щоб він не смів більше наближатись до неї і її дітей. На це ОСОБА_3 став висловлювати в її адресу погрози. Після цього вона звернулась із заявою в міліцію. Там їй сказали щоб вона прийшла з дочкою. Коли вона прийшла в міліцію з дочкою, то в міліції дочка все детально розповіла. Вона зразу ж вирішила звернутись в лікарню, де дізналась, що донька вагітна на 21-22 тижні. Пізніше дочка народила дівчинку і відмовилась від неї в лікарні. Дитину усиновила молода сім'я.

Заявлений цивільний позов в інтересах потерпілої про відшкодування матеріальної і моральної шкоди підтримала.

Стосовно покарання підсудному покладається на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що ще з кінця 2008 року ОСОБА_3, коли більше нікого не було дома, став у неї запитувати чи ні з ким із хлопців вона не дружить, став фотографувати її на мобільний телефон. При цьому, просив щоб вона роздяглася і ходила по кімнаті оголеною. В середині січня, приблизно в 11 годині, коли дома не було більше нікого, вона дивилась телевізор, лежачи на дивані. ОСОБА_3 приліг біля неї та став гладити її груди і ноги. Вона відштовхнула його руку та запитала, що він робить. Він поклав її руки їй під голову та став тримати їх своєю однією рукою, а другою став роздягати її і роздягати себе. Переконував, що боляче буде лише в перший раз. Вона плакала і хотіла вирватись, але не могла Коли він зняв з неї шорти і ліг на неї, то відпустив одну її руку. Вона відчула різкий біль і хотіла його скинути, але не змогла, оскільки він важкий. Він здійснив з нею статевий акт. До цього вона ні з ким в статеві зносини не вступала. Коли він її відпустив, то вона пішла в ванну кімнату, де побачила, що у неї із статевих органів пішла кров. Вона продовжувала плакати і казала ОСОБА_3, що розкаже про все матері. Він їй сказав, що якщо вона розкаже, то він повбиває всіх, а її викине через вікно. Періодично ці стосунки повторювались, в тиждень їх було 3-4 рази до червня 2009 року. Вона не знала як себе вести, оскільки кожного разу перед статевим актом він висловлював аналогічні погрози і після статевого акта також висловлював погрози, якщо вона комусь розповість про це.

При цьому, періодично давав їй мобільний телефон і заставляв її знімати себе оголеною. Вона була один раз відмовилась, то він закрив їй рукою рота так, що вона не могла дихати, і сказав, що якщо вона не буде цього робити, то він її задушить.

Про ці відносини вона боялась розповісти матері, оскільки боялась погроз ОСОБА_3.

Свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що в сім'ї у них були нормальні відносини. Нічого підозрілого у відносинах між їхнім вітчимом і сестрою вони не помічали. Про те, що між вітчимом сестрою мали місце статеві відносини їм стало відомо в червні 2009 року від матері.

При цьому, свідки підтримали показання, дані ними в ході досудового слідства. (а.с. 37, 38 відповідно).

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_8 вона перебувала в шлюбі до 1988 року. Після розлучення вони ще проживали разом до 1994 року. Потім ОСОБА_11 став її зраджувати і вони припинили спільне проживання. Про обставини даної справи їй нічого не відомо.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 23.07.2009 року за місцем проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6, серед іншого, було виявлено та вилучено картку пам'яті до мобільного телефону.

(а.с. 11,12)

Відповідно до висновку комп'ютерно-технічної експертизи №51 К від 23.09.2009 року на вищевказаній картці пам'яті до мобільного телефону було виявлено 12 файлів в каталогу «відео» і 18 файлів в каталогу «фото» із зображеннями жіночого оголеного тіла та жіночих статевих органів. При цьому, як вбачається із дослідницької частини зазначеної експертизи ці файли створені в період з 28 грудня 2008 року по 10 червня 2009 року. Зокрема, 28 грудня 2008 року та 01, 03, 06 і 07 січня 2009 року.

(а.с. 86-90)

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечує, що на цих файлах зображено оголене тіло потерпілої ОСОБА_5 і її статеві органи.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 374 від 28.09.2009 року у ОСОБА_5 було виявлено розрив дівочої перетинки, що виник можливо при вчиненні статевого акту в січні 2009 року. При ультразвуковому дослідженні було встановлено, що ОСОБА_5 вагітна. Строк вагітності складає 21-22 тижні (на час обстеження в липні 2009 року).

(а.с. 93-94)

Відповідно до висновку судово-психолого-психіатричної експертизи №168 від 17.09.2009 року ОСОБА_5 в період вчинення ОСОБА_3 відносно неї протиправних дій на душевне захворювання не страждала, перебувала у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності у вигляді посттравматичного стресу.

При цьому, сексуальна поведінка ОСОБА_5 не є достатньо зрілою, сформованою, має пасивно підкорювальний характер з опорою на сексуальний досвід старшої за неї особи. Сексуатьно-насильнипька поведінка ОСОБА_3 та психологічний тиск з його боку, якому піддалась ОСОБА_5 в період вчинення проти неї злочину, не позбавляли її здатності чинити опір насильнику в межах її можливостей.

Ситуація, що досліджується по даній справі, є для ОСОБА_5 психотравмуючою .

У ОСОБА_5 не виявлено ознак підвищеної навіюваності, схильності до фантазувзання та брехні.

В теперішній час ОСОБА_5 на хронічне душевне захворювання не страждає, у неї виявлений посттравматичний стресовий розлад, який має прямий причинний зв'язок з фактом вчиненого проти неї правопорушення, з приводу чого вона потребує лікування у психіатра.

(а.с. 81-83)

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №256 від 14.09.2009 року, ОСОБА_12 в період вчинення злочину на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В теперішній час ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

(а.с. 79-80)

Відповідно до обмінної карти Вінницької обласної клінічної лікарні ім. Пирогова від 1.12.2009 року 27 листопада 2009 року ОСОБА_5 народила дитину при терміні вагітності 38-39 тижнів.

(а.с.211)

Аналізуючи дослідженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що показання потерпілої ОСОБА_5 про обставини події, яка є предметом судового слідства в даній справі, є правдивими, оскільки і в ході досудового слідства, в тому числі під час очної ставки з ОСОБА_3 (а.с. 161-162), і в судовому засіданні вони були послідовними і такими, що не суперечать іншим доказам в справі. Зокрема, вони підтверджені вищевказаними висновками судово-медичної, комп'ютерно-технічної та судово-психолого-психіатричної експертиз. При цьому, в останньому висновку експертизи зазначено, що сексуальна поведінка ОСОБА_13 не є достатньо зрілою, сформованою, має пасивно підкорювальний характер з опорою на сексуальний досвід старшої за неї особи і у неї не виявлено ознак підвищеної навіюваності, схильності до фантазування та брехні. А тому, показання потерпілої суд і покладає в основу своїх висновків про обставини вчинення ОСОБА_3 злочинів.

Показання ОСОБА_3 про те, що статеві акти між ним і малолітньою ОСОБА_5 відбувались за її згодою, а фотографувати та знімати на відео її оголені статеві органи на його мобільний телефон він її не примушував, а просто висловлював просьби, суд вважає неправдивими і направленими на уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини.

Дії ОСОБА_3 в частині ведення з малолітньою ОСОБА_5 розмов на сексуальні теми, оголенні її тіла і, зокрема, статевих органів, проведенні фото- та відео зйомки на мобільний телефон її оголеного тіла і, зокрема, статевих органів, що мало місце з кінця грудня 2008 року до середини січня 2009 року суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України як вчинення вітчимом розпусних дій щодо малолітньої особи.

Така кваліфікація дій ОСОБА_3 в цій частині пов'язана з тим, що в цей період ці його дії відносно малолітньої ОСОБА_5 не були пов'язані із її зґвалтуванням, а тому, вони не можуть охоплюватись диспозицією ст. 152 КК України.

Дії ОСОБА_3 в частині неодноразового здійснення з малолітньою ОСОБА_5 статевих актів всупереч її волі суд кваліфікує за ч. 4 ст. 152 КК України, як зґвалтування малолітньої, а саме, як статеві зносини із малолітньою особою із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування.

Дії ОСОБА_3 в частині неодноразового примушування малолітньої ОСОБА_5

шляхом висловлювання погроз проводити фото- та відео зйомки на його мобільний телефон

її оголеного тіла і, зокрема, статевих органів суд кваліфікує за ст. 301 ч.4 КК України, як

примушування неповнолітньої особи до участі у створенні зображень і відеопродукції

порнографічного характеру.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_3 в цій частині кваліфіковані за ч.3 ст. 301 КК України (в редакції, що діяла до 09.02.2010 року). Проте, така кваліфікація є неправильною, оскільки за вищевказані дії відповідальність передбачена нині чинною ч.4 ст.301 КК України. А тому, його дії в цій частині мають кваліфікуватись за статтею 301 ч.4 КК України в редакції ЗУ вщ 20 січня 2009 року №1819-VI, що чинна з 09.02.2010 року.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх наслідки, особу підсудного та інші обставини.

ОСОБА_3 раніше не судимий (а.с.110), за місцем роботи і місцем проживання характеризується позитивно (а.с.107,108).

Обставин, що обтяжують чи пом'якшують ОСОБА_3 покарання, суд не вбачає.

За таких обставин суд вважає, що покарання ОСОБА_3 необхідно призначити у вигляді позбавлення волі відповідно до санкцій ст.ст. 156 ч.2, 152 ч.4, 301 ч.3 КК України.

При цьому, покарання за ст.156 ч.2 КК України має бути призначено без додаткового покарання, оскільки ОСОБА_3 вчинив даний злочин в побуті.

Покарання за ст. 152 ч.4 КК України має бути призначено з урахуванням редакції цієї статті, що діяла до 23.06.2010 року.

Покарання за ст. 301 ч.4 КК України має бути призначено з урахуванням редакції цієї статті, що діяла до 09.02.2010 року, з позбавленням права займатись діяльністю, пов'язаною із створенням фото-зображень і відеопродукції, та конфіскацією мобільного телефону «Нокіа 6280» як засобу виготовлення зображень і відеопродукції порнографічного характеру.

Законним представником потерпілої заявлено до підсудного цивільний позов в інтересах потерпілої про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, в сумі 2000 грн., яка полягає у витратах, понесених в період перебування потерпілої в лікарні у зв'язку з пологами, та відшкодування моральної шкоди, в сумі 50000 гривень. Факт і розмір відшкодування моральної шкоди представник потерпілої обґрунтовує тим, що внаслідок дій підсудного потерпілій були заподіяні душевні страждання, оскільки вона втратила дівочість, тривалий час перебувала в психологічному напруженні, втратила спокій і душевну рівновагу, пережила пересуди, сором, зневажання та приниження своєї гідності. Внаслідок дій підсудного потерпілій заподіяно невиліковну душевну травму. До народження і після народження дитини вона не відвідувала школу, що позначилось на її навчанні.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілої необхідно задовольнити в повному обсязі.

Так, відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України майнова і моральна шкода, завдана фізичній особі, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла.

Внаслідок дій підсудного потерпілій заподіяна матеріальна шкода в сумі 2000 грн., яка полягає у вартості витрат, понесених в період перебування потерпілої в лікарні у зв'язку з пологами (а.с.211-214), та моральна шкода, оскільки внаслідок дій підсудного вона будучи неповнолітньою перенесла пологи, переносить душевні страждання через тривале перебувала в психологічному напруженні, пересуди, сором, зневажання та приниження своєї гідності. Внаслідок дій підсудного потерпілій заподіяно душевну травму і вона потребує лікування психіатра, що підтверджено висновком експертизи.

Відповідно, істотно був порушений звичний уклад її життя.

Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, то суму відшкодування моральної шкоди, яку представник потерпілої просить стягнути із підсудного 50000 гривень, суд вважає оптимальною і це буде відповідати принципам розумності і справедливості (ст.23 ЦК України).

Вказані суми необхідно стягнути з підсудного відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 156 ч2, 152 ч.4, 301 ч.4 КК України і призначити йому покарання:

- за ст. 156 ч. 2 КК України - 6 (шість) років позбавлення волі без призначення

додаткового покарання;

- за ст. 152 ч. 4 КК України - 9 (дев'ять) років позбавлення волі;

- за ст. 301 ч.4 КК України - 5 (п'ять) років позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов'язаною із створенням фото-зображень і відеопродукції строком на 3 (три) роки та конфіскацією мобільного телефону «Нокіа 6280» як засобу виготовлення зображень і відеопродукції порнографічного характеру.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю вчинених злочинів визначити ОСОБА_3 покарання шляхом часткового складання призначених покарань - 10 (десять) років позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов'язаною із створенням фото-зображень і відеопродутацї строком на 3 (три) роки та конфіскацією мобільного телефону «Нокіа 6280» як засобу виготовлення зображень і відеопродукції порнографічного характеру.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 відраховувати з 01 серпня 2009 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 2000 (дві тисячі) гривень у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень у відшкодування заподіяної моральної шкоди, а всього - 52000 (п'ятдесят дві тисячі) гривень.

Речові докази по справі, а саме, міні адаптер з карткою пам'яті Miny SD NOKIA RP-SS064В, об'ємом 64М, та диски з фото- і відео зображеннями, які зберігаються в кімнаті речових доказів Козятинського районного відділу міліції, - знищити.

Мобільний телефон «Нокіа 6280», який зберігається в кімнаті речових доказів Козятинського районного відділу міліції, має бути конфіскований згідно даного вироку.

Інші речові докази, а саме: речі, що вилучені з будинку за місцем проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7, та речі, що вилучені за місцем проживання потерпілої, які зберігаються в кімнаті речових доказів Козятинського районного відділу міліції, - повернути за належністю. (Речі, належні ОСОБА_3, - повернути його дочці ОСОБА_14 - вул. Комсомольська, 28, с. Комсомольське, Козятинського р-ну, а речі, вилучені з будинку потерпілої, - повернути її матері ОСОБА_4, - АДРЕСА_3.).

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Секретар

Дата документу 30.11.2010 року.