АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/704/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 р. м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 січня 2015 р., -

В СТ А Н О В И Л А:

Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, громадянка України, з середньою спеціальною освітою, вдова, не працююча, в силу ст.89 КК України раніше не судима, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , засуджена за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обрано у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківському СІЗО №27. Початок строку відбування покарання рахується з дня фактичного затримання.

Присуджено стягнути з ОСОБА_7 :

- на користь ОСОБА_8 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 880 гривень 96 копійок, і 15 000 гривень компенсації за спричинення моральної шкоди;

- на користь Державного бюджету України судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 1474 гривень 20 копійок.

Як встановив суд, приблизно о 19 годині 10 серпня 2014 р. в загальному коридорі на другому поверсі будинку АДРЕСА_2 між ОСОБА_7 , яка знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_8 виникла сварка, що тривала незначний час.

Після конфлікту, ОСОБА_9 , взявши кухонний ніж, пішла на кухню загального користування, де, навмисно нанесла ножем один удар у живіт ОСОБА_8 спричинивши йому проникаюче колото-різане поранення живота, що за критерієм небезпеки для життя відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачена посилається на те, що потерпілий сам спровокував сварку та погрожував їй фізичною розправою. Окрім цього, ні досудове слідство, ні суд не встановили те, що свідок ОСОБА_10 страждає епілепсією та білою гарячкою, у зв`язку з чим, перебуває на обліку в психо-неврологічному та наркологічному диспансерах. Суд не взяв до уваги її визнання провини та щире каяття у скоєному, просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення апелянта, яка підтрималиа доводи апеляційної скарги, прокурора, що вважав вирок суду правильним, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні обвинувачена підтвердила, що саме вона, а не будь-хто інший завдав удар ножем потерпілому ОСОБА_11 , внаслідок чого йому було спричинено тяжке тілесне ушкодження.

Такі висновки випливають зі змісту слідчого експерименту від 8 вересня 2014 року проведеного за участі обвинуваченої, згідно якого ОСОБА_7 навмисно нанесла потерпілому удар ножом під час сварки з останнім.

Показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 підтверджується, що 10 серпня 2014 року обвинувачена і потерпілий сварилися на кухні, потім вони бачили, що потерпілий тримався за поранений живіт, а обвинувачена тримала в руках ніж.

Висновком судово-медичної експертизи від 15 вересня 2015 року підтверджується, що внаслідок вищезазначених дій обвинуваченої потерпілому спричинено тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя при його вчиненні.

Районний суд правильно встановив об`єктивну і суб`єктивну сторони складу злочину і обґрунтовано кваліфікував дії обвинуваченої за ч.1 ст. 121 КК України.

Посилання обвинуваченої на захворювання свідка ОСОБА_10 , на епілепсію, а також на те, що потерпілий був ініціатором сварки, як на підстави для пом`якшення призначеного їй покарання, не ґрунтується на вимогах КПК і КК України, оскільки не спростовує належним чином встановлені обставини скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

При призначенні обвинуваченій покарання, районний суд дотримався вимог ст. 65 КК України, правильно встановивши, що ОСОБА_7 навмисно скоїла тяжке кримінальне правопорушення, при цьому вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння, раніше відповідно до вимог ст.89 КК України вона не судима, за місцем проживання характеризується негативно, матеріальну шкоду завдану її діями потерпілому, як і компенсацію спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди вона ОСОБА_8 не відшкодувала.

Доводи обвинуваченої про її щире каяття у кримінальному правопорушенні районним судом взяті до уваги, оскільки їй було призначено мінімальне, в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України покарання.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких підстав для зміни вироку і призначення обвинуваченій більш м`якого покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді