Ухвала

іменем україни

10 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8,

за участю прокурора ОСОБА_9,

засудженого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Кременчуцького районного суду

Полтавської області від 29 березня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 19 грудня 2013 року,

Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від

29 березня 2013 року, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що в силу ст. 89 КК судимості не має,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 115 КК - на строк 8 років; за ч. 2 ст. 121 КК - на строк 8 років.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 роки.

Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що він 19 червня 2012 року приблизно о 23.30 год. в стані алкогольного сп'яніння в будинку АДРЕСА_3 під час конфлікту, що переріс бійку з ОСОБА_3 і ОСОБА_4, умисно завдав удару ножем у грудну клітину

ОСОБА_3, спричинивши тілесні ушкодження від яких настала смерть останнього. Після чого ОСОБА_1 умисно завдав удару ножем у задню частину тулуба ОСОБА_4, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження від яких той ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, посилаючись на істотне порушення кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м'якості, просить вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор вказує на те, що місцевий суд неправильно кваліфікував дії засудженого за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 121 КК. На думку прокурора, матеріали справи містять достатньо доказів на те, що умисел ОСОБА_1 був спрямований на вбивство двох осіб, а тому його дії слід кваліфікувати за

п. 1 ч. 2 ст. 115 КК. Також прокурор звертає увагу касаційного суду на те, що апеляційний суд порушив право засудженого на захист, оскільки розгляд справи у суді апеляційної інстанції проводився за відсутності захисника засудженого.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, посилаючись на неповноту та однобічність досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд. Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджений вказує на те, що апеляційний суд порушив його право на захист, оскільки його захисник не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Також засуджений, не погоджуючись з кваліфікацією його дій за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 121 КК, вказує на те, що він діяв у стані необхідної оборони, умислу на позбавлення життя потерпілих у нього не було.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1, думку прокурора, котрий вважав, що ухвалу апеляційного суду слід скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд, перевіривши справу, обговоривши доводи, викладені у скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого підлягає задоволенню, а касаційна скарга прокурора - частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до положень ст. 354 КПК 1960 року про дату призначення справи до апеляційного розгляду суд першої інстанції зобов'язаний оповістити заінтересованих осіб шляхом направлення їм відповідних письмових повідомлень.

Однак, зазначені вимоги закону місцевим судом дотримано не було.

Як убачається з матеріалів справи, вироком місцевого суду

ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 115 КК (а.с. 238, т. 3).

Не погоджуючись із цим рішенням місцевого суду, прокурор (а.с. 12,

т. 4), засуджений ОСОБА_1 (а.с. 25, т. 4) та захисник останнього - адвокат ОСОБА_5 (а.с. 18, т. 4), вказавши адресу для листування, а саме

АДРЕСА_1, подали до апеляційного суду апеляції. Крім того, у своєму клопотанні від 28 серпня 2013 року засуджений ОСОБА_1 просив розгляд кримінальної справи проводити за участю його захисника ОСОБА_5 (а.с. 176, т. 4).

Однак, суд першої інстанції призначив справу до розгляду в апеляційному суді на 28 листопада 2013 року та, всупереч вказаній захисником ОСОБА_5 адреси, направив останньому повідомлення про дату та час розгляду апеляцій на адресу АДРЕСА_1 (а.с. 214, т. 4). В подальшому, повідомляючи про перенесення слухання справи, апеляційний суд зазначив також вказану адресу (а.с. 231,

т. 4).

Не містять матеріали справи даних про вручення повідомлення про розгляд справи в апеляційному суді безпосередньо захиснику ОСОБА_5

Вищенаведене вказує на те, що під час апеляційного розгляду справи були істотно порушені процесуальні права засудженого ОСОБА_1, оскільки всупереч його клопотанню про присутність захисника у суді апеляційної інстанції під час розгляду апеляцій на вирок місцевого суду, не виклик захисника в судове засідання є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

За таких обставин, частково погоджуючись з доводами касаційних скарг, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду щодо

ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого слід усунути вказані недоліки призначення справи до апеляційного розгляду, повно і всебічно перевірити всі доводи поданих на вирок місцевого суду апеляції та постановити рішення з дотриманням усіх вимог кримінально-процесуального закону.

Враховуючи наведене і керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити, а касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 19 грудня

2013 року ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8