АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/792/15 Справа № 183/1275/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі- ОСОБА_5
за участю обвинуваченого ОСОБА_6
захисника- адвоката ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Новомосковськ Дніпропетровської області, раніше не судимого,-
якою обвинувальний акт повернуто старшому прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області,-
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляції /а.с.26-28/ старший прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області, який затвердив обвинувальний акт та приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції- ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а обвинувальний акт направити до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання. Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що як і за своїм змістом, так і за формою обвинувальний акт у повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального закону і не містить у собі його істотних порушень. Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_6 заздалегідь, до вчинення двох епізодів збуту придбав психотропну речовину-«феназепам», у розмірі понад 6 грам, що є особливо великим розміром, а потім, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 26 грудня 2014 року та 13 січня 2015 року незаконно збув його оперативному закупнику. Слідчим зазначені дії ОСОБА_6 , як того вимагає ст.291 КПК України, кваліфіковані за ч.3 ст.307 КК України та ч.2 ст.309 КК України. Тобто, як вважає апелянт- думка колегії суддів першої інстанції щодо необхідності окремої кваліфікації дій ОСОБА_6 за фактами незаконного придбання психотропних і наркотичних речовин з метою збуту є помилкою, оскільки зазначені вказівки суду суперечать положенням глави 27 КПК України та глави 28 КПК України, в яких відповідно до приписів суд першої інстанції у підготовчому засіданні не вправі наперед вирішувати питання, які є предметом розгляду по суті, а правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, у достовірності і правильності якої суд має пересвідчитися по виходу до нарадчої кімнати після проведення судового слідства згідно КПК України.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд першої інстанції у своїй ухвалі послався на те, що у обставинах, викладених в абзаці першому обвинувального акту, події грудня 2014 року, окремо не кваліфіковані, хоча описання їх не підпадає під ознаки ч.3 ст.307 КК України, яка містить в собі одну з обов`язкових кваліфікацій- збут та/або з метою збуту, що є істотним порушенням, яке перешкоджає призначенню до розгляду обвинувального акту, оскільки відповідно до вимог п.5) ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити крім викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, ще і їх правову кваліфікацію, тобто зазначені обставини вказують на невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, внаслідок чого, на підставі п.3) ч.3 ст.314 КПК України вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції прохав скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, обґрунтовуючи апеляційні вимоги доводами, викладеними в апеляції. Що стосується запобіжного заходу, обраного обвинуваченому, то вважав, що вказаний захід у виді тримання під вартою слід продовжити на два місяці, обґрунтовуючи клопотання тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні в тому числі особливо тяжких злочинів, знаходячись на свободі може продовжити злочинну діяльність.
Обвинувачений та його захисник прохали апеляцію прокурора задовольнити, що стосується запобіжного заходу, то сторона захисту вважає, що оскільки обвинувачений вину визнав повністю, не перешкоджав розслідуванню, а навпаки, допомагав слідству, має хвору матір, то запобіжний захід у виді тримання під вартою слід змінити на домашній арешт.
Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши доводи апеляції та матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч.2 ст.291 КПК України встановлено вимоги до обвинувального акту та вказано вичерпний перелік відомостей, які обов`язково він повинен містити.
Зокрема, п.5) ч.2 ст.291 КПК України регламентовано обов`язкове наведення в обвинувальному акті викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Виходячи з системного аналізу вимог вказаних статей кримінального процесуального закону та п.3) ч.3 ст.314 КПК України суд першої інстанції, в підготовчому засіданні, має право повернути обвинувальний акт, лише якщо він не відповідає вимогам статті 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ не містить положення, на які вказує норма кримінального процесуального закону.
При перевірці колегією суддів матеріалів провадження встановлено, що до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт, складений старшим слідчим слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 і затверджений старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 27 лютого 2015 року /а.с.6-8/, який у повному обсязі відповідає вимогам вищенаведеної норми кримінального процесуального закону, а саме вимогам ст.291 КПК України, оскільки в ньому викладені фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та дана кримінальна кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 так, як їх вважала встановленими сторона обвинувачення.
Враховуючи тяжкість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, пов`язаного в тому числі із вчиненням умисних, зокрема особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, з урахуванням наведених обставин, що підтверджують на даному етапі провадження у справі потребу в подальшому триманні під вартою, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання раніше встановлених ризиків у даному кримінальному провадженні.
За наведених обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити, раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 у межах розумного строку, а саме до 14 квітня 2015 року.
При розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.80 рішення «Харченко проти України»).
Відповідно до п.3) ч.5 ст.182 КПК України, ч.3 ст.183 КПК України колегія суддів вважає необхідним визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.2), п.3) ч.5 ст.194 КПК України, оскільки застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.177 КПК України, ст.182 КПК України, ст.183 КПК України, ст.404 КПК України, п.6) ч.1 ст.407 КПК України, ст.411 КПК України, ч.1 ст.412 КПК України, ст.418 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляцію старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області, який затвердив обвинувальний акт та приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції- ОСОБА_8 на вказану ухвалу- задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити- тримання під вартою на строк до 14 квітня 2015 року.
Визначити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 заставу у кримінальному провадженні у розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень.
У випадку внесення обвинуваченим ОСОБА_6 встановленої застави у розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень на депозитний рахунок Апеляційного суду Дніпропетровської області вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 , прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати обов`язки в строк до 14 квітня 2015 року, а саме:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, чи перебуває, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4