Справа № 314/1673/15-к
Провадження № 1-в/314/407/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

представника адміністрації: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у дистанційному судовому засіданні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 20) про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізька область Приазовський район село Новокостянтинівка. До арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Громадянин України. Раніше не судимий в силу статті 89 КК України. По даній справі засуджений: 06.11.2013 року приазовським районним судом Запорізької області за статтею 185ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.06.2014 року на підставі Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року скорочено наполовину невідбуту частину покарання, залишивши до відбуття 1 рік 6 місяців 29 днів.

Початок строку: 17.12.2013 року. Кінець строку: 17.11.2015 року.
2/3- 27.03.2015 року

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від адміністрації Вільнянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 20) надійшло подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

В поданні поставлено питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 який на день розгляду справи судом відбув 2/3 частини строку покарання, має 2 заохочення сумлінну поведінку та ставлення до праці.

У судовому засіданні представник адміністрації колонії дане подання підтримав і суду пояснив, що засуджений ОСОБА_5 своєю повідною та ставленням до праці заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_5 суду пояснив, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки і просить суд задовольнити подання адміністрації установи про умовно-дострокове звільнення

Прокурор заперечував проти задоволення подання, вважає, що засуджений не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника адміністрації колонії, засудженого ОСОБА_5 , висновок прокурора, суд вважає, що в поданні слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно рекомендацій, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

З матеріалів подання встановлено, що під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі Запорізької області, де знаходився з 18.12.2013 року по 15.01.2014 року, характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував. Заохочень та стягнень не мав.
З 15.01.2014 року по 25.02.2014 року відбував покарання у Вільнянській виправній колонії Запорізької області (№ 20). За час відбування покарання характеризувався посередньо, вимоги режиму відбування покарання не порушував. Заохочень та стягнень не мав.
З 25.02.2014 року по 24.04.2014 року знаходився у Вільнянському слідчому ізоляторі Запорізької області, характеризувався негативно, вимоги режиму тримання порушував, мав 1 стягнення правами начальника СІЗО за зберігання заборонених предметів, стягнення знято в установленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 24.04.2014 року відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії Запорізької області (№ 20). За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи за що був заохочений 2 рази правами начальника колонії, стягнень не має. Залучався до робіт з благоустрою колонії на підстав ст.118 КВК України. Працевикористовується днювальним гуртожитку для засуджених відділення СПС№ 11.
Згідно довідки про працевлаштуванння засудженого ОСОБА_5 у 2014 році засуджений працював лише у травні червні та липні місяці, у 2015 році взагалі працевлаштований не був.

Згідно з довідкою по стягнення та заохочення виданої на засудженого ОСОБА_5 , встановлено, що останній мав 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, одне з яких отримав безпосередньо перед настанням пільги а саме 26.01.2015 року.

Заохоченням від 06.10.2014 року знято раніше накладення стягнення від 03.04.2014 року, яке засуджений отримав за зберігання заборонених предметів.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватись на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенні до праці за весь період знаходження у виправних установах .

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обовязковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обовязком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

На цьому фоні сумнівним та передчасним виглядають твердження подання про те, що ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, а його відношення до праці протягом певного періоду часу пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким засобом вийти з місць позбавлення волі, будучи щиросердно впевненим, що його участь у будь-якій праці безперечно повинна потягнути за собою його умовно-дострокове звільнення.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 20) щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Дата призначення до судового розгляду 09.06.2015 14:20

09.06.2015