Справа № 515/2261/14-к
Провадження № 1-кп/515/3/15

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

20 липня 2015 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом внесеним в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000011 від 15.07.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Плахтіївка Саратського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешкає по АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 26.12.2011 року у період часу з 02 год. 30 хв. по 03 год. 30 хв. він, діючи за попередньою змовою з двома невстановленими особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, з метою заволодіння чужим майном, на автомобілі ВАЗ-21013 д/н НОМЕР_1 прибули з м.Одеса до с.Сергіївка Саратського району Одеської області.

На думку органів досудового розслідування, знаходячись біля адміністративної будівлі сільськогосподарського виробничого кооперативу «Сергіївка», розташованого по вул. Леніна,144 в с. Сергіївка Саратського району Одеської області, ОСОБА_6 , разом з невстановленими особами, шляхом віджиму вікна на першому поверсі, проникли в приміщення СВК «Сергіївка», де, застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, бризнули з балончика невстановленою рідиною в обличчя охоронцю ОСОБА_9 , після чого схопили його за руки та завдали удари в область обличчя.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_11 та невстановлені особи повалили ОСОБА_9 на підлогу, зв`язали йому руки за допомогою пластикової контрольної пломби, обмотали ноги та голову липкою стрічкою, закривши рот та завдали декілька ударів по тулубу в область живота.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №71/759-11 від 12.12.2011 року у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця повік лівого ока, синців живота, які не спричинили розлад здоров`я більше 6 днів і по цим критеріям відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Далі, ОСОБА_6 та невстановлені особи, зламали замки на вхідних дверях та проникли в кабінет голови СВК «Сергіївка», де за допомогою ключа, знайденого на місці події, відкрили сейф і відкрито заволоділи грошима в сумі 109 668 грн. 98 коп., які належать вказаному підприємству, 70 000 грн., які належать голові СВК «Сергіївка» ОСОБА_8 , а також «флеш-накопичувачем Fash 8Gb», який знаходився на столі в приймальні та належить ОСОБА_10 , вартістю 300 грн., після чого на автомобілі ВАЗ-21013 д/н НОМЕР_1 під керування ОСОБА_6 з місця події зникли, обернувши викрадене на свою користь.

В результаті скоєння злочину ОСОБА_6 та невстановлені особи заволоділи чужим майном на загальну суму 179 968 грн. 98 коп., що на час скоєння злочину більш ніж у 250 разів перевищувало встановлений законодавством України неоподаткований мінімум доходів громадян та є великим розміром.

Таким чином, стороною обвинувачення ОСОБА_6 обвинувачується за ч.4 ст.186 КК України за скоєння відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення, скоєний у великих розмірах.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що 25 грудня 2011 року він знаходився в м.Одесі, виконував свою роботу оперуповноваженого сектора карного розшуку Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області приблизно до 23-24 години, потім відпочивав вдома та не чув телефонного дзвінка його мобільного телефону про виклик особового складу Хаджибеївського ВМ за навчальним сигналом «Тривога», оскільки телефон знаходився в іншій кімнаті. Тому запізнився на виклик до райвідділку 26.12.2011 року, прибувши туди приблизно о 8.30 годині. Також допускає, що в той день телефонував брату ОСОБА_12 , який тоді мешкав в м.Одесі в гуртожитку для того, щоб зустріти автобусом та забрати разом з ним передачу від матері з дому. Про пограбування в СВК «Сергіївка» йому стало відомо з чужих слів приблизно через 2-3 дня. Голову СВК «Сергіївка» ОСОБА_8 він знає, позичав у нього 10 тисяч гривень на контракт для навчання. Останній направив його до секретаря ОСОБА_13 , яка видала йому вказані кошти. Звідки вона брала гроші, він не пам`ятає, при ньому ніякі ключі не шукала. За те, що отримав кошти, він розписався в якійсь книзі, чеку йому не виписували. Згодом він повернув особисто ОСОБА_14 половину суми борга. В ніч пограбування пункти держконтролю на своєму автомобілі ВАЗ 21013 номерний знак НОМЕР_1 він не пересікав. Його автомобіль добре всі знають в селі, охоронець ОСОБА_15 також. Огляд його автомобіля проводився без нього, пізніше дізнався, що з автомобіля працівниками міліції було вилучено фомку, якою він вдома зривав підлогу, газовий балончик, речі з багажника робу для ремонту автомобіля, наручники не службові, вдома вилучили майже все взуття, куртку, телефон. Під час обшуку 21.02.2012 року в приміщенні, де він мешкав, шукали кошти, які були викрадені з СВК, про що зазначалось в ухвалі суду, однак їх не знайшли. Разом з тим, після огляду однієї із кімнат, коли з неї всі вийшли, в тому числі й поняті, туди знову зайшов співробітник міліції ОСОБА_16 та виніс звідти барсетку, яку перед цим всі оглядали та запитав у нього: «Що це?», витягнувши звідти флешку рожевого кольору, яку він побачив вперше. В постанові суду про обшук, мова про флешку не йшла взагалі. Він вважає, що вказану річ йому підкинули співробітники міліції. Тоді він ніякої уваги на неї не звернув. Тому, вважає, що вся справа проти нього сфабрикована, а ті докази, які зібрані органами досудового розслідування, жодним чином не підтверджують причетність, а тим паче, вину його в скоєнні інкримінуємого йому злочину.

Відповідно до ч. 2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

За правилами ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора. Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України сторона обвинувачення, посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:

- показання потерпілого ОСОБА_8 , згідно з якими приблизно о 7 годині 26.12.2011 року йому зателефонувала секретар СВК «Сергіївка», головою якого він є, ОСОБА_10 та повідомила про напад на охоронця контори та пограбування. Коли він приїхав на роботу, то побачив, що двері в його кабінет зломані, замок пошкоджений, сейф в кабінеті відкритий та пустий, ключ від сейфу залишився в дверях. В сейфі зберігалось на момент грабежу 109 тисяч гривень, належних кооперативу, які здала, як виручку начальник молочного цеха ОСОБА_17 , також в сейфі зберігались його особисті кошти в сумі 70 тисяч гривень, однак доказів цього він не має. Документів в сейфі, наскільки йому відомо не було. Сейф, як вони зрозуміли, був відкритий запасним ключем, який лежав в шухляді столу секретаря. Про запасний ключ знав лише він та ОСОБА_18 , однак де вона його зберігала, йому не було відомо. Про наявність коштів в сейфі, які залишили на виплату заробітної плати, знали лише він, касир, начальник молочного цеху та, можливо, бухгалтер. Також, через декілька днів секретар ОСОБА_18 виявила відсутність належної їй флешки на її столі. Охоронець кооперативу ОСОБА_9 мешкає в кімнаті на другому поверсі. Він пояснив їм, що приблизно 2-3 чоловіка вночі увірвались, зв`язали його, бризнули в очі якоюсь рідиною, вдарили по голові та щось пригрозили;

- показання потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що їй зателефонувала сусідка ОСОБА_19 26.12.2011 року та повідомила про напад на контору кооперативу, про який вона дізналась від охоронця ОСОБА_15 , який прийшов до неї за допомогою. Вона повідомила про напад ОСОБА_8 , дочекавшись якого вони зайшли до приміщення контори, де побачили відкритим сейф в його кабінеті. В дверях сейфу був ключ, яким його відкрили і, як потім вона зрозуміла, це був запасний ключ, який вона зберігала в нижній шухдяді її столу та про який ніхто не знав. З сейфу, як з`ясувалось, зникли кошти, а саме виручка з молокоцеха, здана начальником ОСОБА_20 та 70 тисяч гривень, які приблизно за 2 тижні до грабежу приніс на зберігання голова СВК ОСОБА_8 . Також з сейфу зник ордер щодо видачі ОСОБА_6 10 тисяч гривень за розпорядженням голови, який згодом погасив цей борг особисто. Про зникнення вказаного ордеру вони нікого не повідомляли, оскільки він був не зареєстрований, не пронумерований, тобто не мав доказової бази. Згодом вона помітила відсутність на її столі флешки рожевого кольору, належної їй, на якій була записана музика, а також якісь лекції, які записувала свідок ОСОБА_21 , якій вона позичала флешку, а та, напередодні, її повернула. Про зникнення флешки вона повідомила правоохоронні органи, написавши заяву, приблизно через дві неділі;

- показання потерпілого ОСОБА_9 , згідно з якими в ніч з 25 на 26 грудня 2011 року до нього в приміщення контори СВК, яку він охороняє, заїхав черговий ОСОБА_22 . Коли останній пішов, він пройшовся по приміщенню контори та пішов прилягти в свою кімнату на другому поверсі. В цей час до нього зайшло не менше двох хлопців, які бризнули йому чимось в обличчя, повалили, зв`язавши руки удавкою, а ноги скотчом, запитували його про якийсь код чи ключ, він не зрозумів. При цьому він не чув голоса обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки його б він розпізнав. Потім він чув, як зламали двері в кабінеті голови СВК. Приблизно через годину, коли все стихло, він почав звільнятись, та вистрибнувши через вікно в бухгалтерії контори, пішов до ОСОБА_23 , яка розв`язала йому руки та зателефонувала ОСОБА_24 , а та директору;

- показання свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що він працює в СВК бухгалтером. Після грабежу, він приймав участь в інвентаризації каси, де виявилась недостача 109 тисяч гривень. Ці гроші приймала касир ОСОБА_18 від зав. маслоцехом кооперативу, яка здала напередодні виручку. Про наявність в касі коштів ніхто з працівників не знав. Кошти пропали з сейфу, що знаходився в кабінеті касира, двері були пошкоджені до прийомної;

- показання свідка ОСОБА_23 , згідно яких приблизно під кінець 2011 року десь о 4 годині ранку вона почула стук в хвіртку, на який вийшла та побачила ОСОБА_15 , який працював охоронцем в СВК. Той був побитим, з синяком під оком, руки зв`язані поліетиленовою стрічкою. Він попросив допомоги та повідомив про пограбування контори СВК. Вона надала йому допомогу та зателефонувала секретарю СВК ОСОБА_10 , повідомивши про вказане;

- показання свідка ОСОБА_26 , який пояснив, що він в 2011 році позичав в голови СВК ОСОБА_8 , який є його рідним дядьком, 70 тисяч гривень, які повернув останньому приблизно в середині грудня 2011 року. Чи були це його особисті кошти йому не відомо, ніякими розписками це не оформлялось;

- показання свідка ОСОБА_16 , згідно яких він, як оперуповноважений Саратського РВ ГУМВС України в Одеській області проводив обшук 20.02.2012 року за місцем мешкання ОСОБА_6 . В ході обшуку, в присутності понятих, була виявлена флешка рожевого кольору та інші речі, які опечатались та були долучені до матеріалів кримінального провадження. Свідок не пам`ятає, про які речі йшла мова в постанові суду про обшук і чи зазначено там про дозвіл на вилучення флешки, оскільки пройшло вже три роки.

- показання свідка ОСОБА_27 , згідно яких 26.12.2011 року йому зателефонувала дружина його брата ОСОБА_28 та сказала, що їм знову надійшов дзвінок від особи, поміченої в мобільному телефоні під іменем « ОСОБА_29 », тому він проїхав по вулиці села Ярославка, направився в с.Сергіївка, де побачив машину ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_2 бежевого кольору, нижня частина дверей чорна, яка їхала в сторону с.Ярославки, а потім різко звернула вліво та поїхала в сторону м.Одеси. Він супроводжував вказану машину зі швидкістю приблизно 120-130 км до с.Дальник, де вона зупинилась. О п`ятій годині ранку він повернувся додому. Ніяких цілей переслідування не мав, лише переконався, що це була та ж машина, яку до цього бачили на їхній вулиці 60 лет Октября. До міліції цього дня та з приводу побиття брата, яке сталось раніше, до пограбування в СВК, не звертався. Також пояснив, що обвинуваченого він не бачив та не знає його;

- показання свідка ОСОБА_30 , який пояснив, що працював раніше дільничим Саратського РВ. В липні 2011 року після 24 години на його мобільний телефон зателефонував сусід ОСОБА_31 , повідомивши, що на нього напали невідомі особи, бризнувши йому чимось в обличчя, коли він вийшов з двору на телефонний дзвінок особи, яка представилась начальником карного розшуку. На ранок він дізнався, що вночі, під час інциденту під`їзджав автомобіль марки «Жигулі». В грудні 2011 року знову зателефонував ОСОБА_31 та сказав, що йому телефонують з того ж номера, який він запам`ятав в телефоні під іменем « ОСОБА_29 »;

- показання свідка ОСОБА_32 , згідно яких в ніч з 21 на 22 липня 2011 року йому на мобільний телефон надійшов дзвінок від особи, яка представилась начальником карного розшуку, з проханням вийти на вулицю та впізнати особу ОСОБА_33 . Коли він вийшов на вулицю, побачив трьох осіб, але було темно, він їх не розгледів, тим паче, що йому відразу ж бризнули в обличчя якоюсь рідиною, вдарили, але він вирвався і втік в двір. Тієї ночі він телефонував до міліції, але не просив відкрити кримінальне провадження. На слідуючий день сусідка розповіла йому, що вона бачила напередодні, що до його будинку, без світла під`їзджала невідома машина. 25.12.2011 року після телефонного дзвінка з того ж номера, що й раніше, коли стався інцидент, він зателефонував брату ОСОБА_27 , який, на його прохання, почав переслідувати машину, криша якої бежевого кольору, а нижня частина - чорного. Він переслідував машину ВАЗ 2101 вказаного кольору аж до с.Дальник, а потім повернувся додому приблизно о 5 годині ранку. Голос невідомої особи, яка телефонувала в липні 2011 року, під час нападу на нього, співпадав з голосом, який телефонував йому знову в грудні 2011 року, оскільки він його запам`ятав;

- показання свідка ОСОБА_34 , згідно яких, вона дала показання, аналогічні її чоловіку ОСОБА_35 ;

- показання свідка ОСОБА_36 , який пояснив суду, що він проводив ряд експертиз по вказаному кримінальному провадженню. Так із висновку трасологічної експертизи по пошкодженим замкам з місця події, слідує, що виявлені пошкодження могли бути залишені при дії на замки лома звичайного, металевого прута чи фомки. Згідно висновку додаткової експертизи, на дослідження якої було надано фомку та відрізок пошкодженої двері, в категоричній формі зробити висновок щодо залишення пошкоджень саме фомкою, вилученою із автомобіля обвинуваченого, зробити не можливо, враховуючи динамічні сліди контактуючої частини засобів злому. Із висновку дактилоскопічної експертизи, що проводилась порошковим методом, встановити давність залишених слідів пальців рук, наданих на дослідження, не можливо та таке питання експерту не ставилось. По результатам трасологічної експертизи по слідам низу підошви взуття слідує, що слід з місця пригоди залишений іншим взуттям, ніж вилученого у обвинуваченого та наданого на експертизу;

- показання свідка ОСОБА_12 , згідно яких він з братом ОСОБА_6 часто отримували передачі з дому від батьків, приблизно 1-2 рази в неділю, в основному намагались забирати їх разом. Раніше автобус прибував приблизно 0 7.30 годині. Як він згадав, 26.12.2011 року, коли стався напад в СВК «Сергіївка», про який йому стало відомо із слів інших осіб, він також разом з братом отримував вранці передачу з автобусу;

- показання свідка ОСОБА_37 , який пояснив суду, що обвинувачений є його племінником. Він раніше працював дільничим в с.Сергіївка. За проханням останнього, вони неодноразово разом возили та здавали зерно ОСОБА_38 в с.Кулевчу, оскільки той займався такою діяльністю.

Крім того, сторона обвинувачення в обвинувальній промові посилається також на письмові докази, які, на її думку, підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінуємого йому злочину, а саме:

- протокол огляду місця події (адміністративної будівлі СВК «Сергіївка» Саратського району) від 26.12.2011 року та фототаблиці до нього, в якому зазначено що саме вилучено з місця події: з приміщення на другому поверсі будівлі - врізний замок з вхідної двері; в приміщенні бухгалтерії 2 відрізка липкої стрічки скотч із слідами пальців рук з двері; з двері на 2-му поверсі - 2 врізних замки з ключами; 4 відрізка липкої стрічки скотч з відбитками пальців рук: 2 - з шоколада "Милениум", 2 - з дверки шкафчика, в якому знаходився сейф; при виході з будівлі, біля стінки, біля вікна в приміщенні бухгалтерії виявлений фрагмент банківської грошової упаковки купюрами номіналом 100 грн., яка також вилучена та поміщена в поліетиленовий пакет, який прошитий та опечатаний";

-протокол обшуку від 21.02.2012 року, згідно якого ОСОБА_6 повідомлено про мету свого прибуття та запропоновано видати зазначені в постанові Саратського районного суду гроші. Тоді, як в результаті обшуку виявлено: "та вилучено кросовки білого кольору, сапожки коричневого кольору, мобільний телефон "Нокиа" имейл НОМЕР_3 " та флешка (флеш карта) об`ємом 8 GB FASN, чорна кожана курточка";

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 22.02.2012 року, згідно якого ОСОБА_31 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка в 20-х числах липня 2011 року, шляхом застосування до нього фізичного насилля, намагався проникнути до його домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_3 ;

- висновок експерта № 50 від 06.03.2012 року, згідно якого "виявлені на фрагменті металевої двері пошкодження, могли бути залишені лопаточним кінцем фомки, вилученої із автомобіля ВАЗ-21013 д/н НОМЕР_1 . Відповісти на вказане питання в категоричній формі не виявляється можливим, оскільки у виявленних фрагментах двері слідах мікрорельєф робочої частини засобу взлома відобразився частково та не в повній мірі";

- висновок № 101 від 17.05.2012 року, із якого слідує, що :"слід пальця руки на відрізку прозорої липкої стрічки розміром 92х45 мм, виявлений та вилучений в ході огляду місця події адміністративної будівлі СВК "Сергіївка" 26.12.2011 року, залишений ногтьовою фалангою середнього пальця правої руки громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Слід пальця руки на відрізку прозорої липкої стрічки розміром 72х45 мм залишений не ОСОБА_6 , а іншою особою";

-висновок №4009/22 судової експертизи комп`ютерної техніки и програмного забезпечення по кримінальній справі № 8 від 18.05.2012 року, згідно якого: "1.На наданому для дослідження твердотілому накопичувачі з маркуванням "FASN 8 GB" інформація наявна. 2. Дати створення інформаії на наданому накопичувачі показані на Іллюстраціях №№ 1-3 та в Таблиці № 2 дослідницької частини даного висновку. Достовірно встановити фактичний період часу, коли була записана інформація на даний твердотілий накопичувач, не виявляється можливим. 3. На наданому накопичувачі маються видалені файли та папки, дати створення яких на даному носії визначаються, як відповідаючими до періоду з 26.12.2011 по 21.02.2012";

- протокол огляду речових доказів від 28.08.2013 року, відповідно до якого при огляді CD-диску Verbatim серійний № PSP331RA152106052, на якому міститься інформація вхідних та вихідних дзвінків, SMS, по датах, часу і базовим станціям, із зазначенням ІМЕІ, адресу розташування базових станцій за наступними номерами телефонів, а саме: " НОМЕР_4 ", " НОМЕР_5 ", « НОМЕР_6 », "", "", "", "", "","", який було вилучено згідно ухвали слідчого суді Саратського районного суду Одеської області про тимчасовий доступ до речей і документів від 05.08.2013 року.

Дослідивши, проаналізувавши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, що були зібрані на досудовому слідстві, досліджені в судовому засіданні, суд прийшов до висновку про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу злочину, відповідальність за який передбачена ч.4 ст.186 КК України, вина останнього у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу) - не доведена.

Прийшовши до такого висновку, суд приймає до уваги, що частина наданих суду доказів підтверджує наявність факту вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше приміщення, скоєного у великих розмірах, що мало місце 26.12.2011 року в СВК «Сергіївка» Саратського району Одеської області.

Зокрема, вказані обставини підтверджують потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_39 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 . Також вказані обставини підтверджуються протоколом огляду місця події (адміністративної будівлі СВК «Сергіївка» Саратського району) від 26.12.2011 року та фототаблицями до нього (а.с.135-148, том1), в якому зазначено що саме вилучено з місця події. Разом з тим, суд приймає до уваги, що ні в протоколі огляду, ні в фототаблицях до нього, точно не зазначено місце вилучення доказів та відбитків пальців, наданих в подальшому експерту; вказані об`єкти не пронумеровано, що в подальшому ставить під сумнів всі інші слідчі дії, пов`язанні з даними доказами та вказує на їх недопустимість, оскільки викликає обґрунтовані сумніви щодо дотримання положень законодавства при їх отриманні, які не були спростовані прокурором в судовому засіданні.

У зв`язку з тим, що судом визнано недопустимим доказом протокол огляду місця події в частині вилучення доказів з місця події (а.с.138 зв., том1), а тому і дані висновку експерта №101 від 17.05.2012 року щодо наявності на одному із відрізків відбитку пальця обвинуваченого ОСОБА_6 (а.с.9-12, том2), який був безпосереднім об`єктом дослідження, де зазначено, що невідомо з якого саме місця, у ході огляду місця події, вилучено зазначений відбиток, який належить обвинуваченому, суд не може визнати достовірним та допустимим доказом в цьому кримінальному провадженні, оскільки вказаний висновок експерта не доводить вини саме ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину і не спростовує його пояснень відносно того, що він неодноразово бував раніше в адмінбудівлі СВК «Сергіївка» у зв`язку зі своєю професійною діяльністю та міг залишити там свій відбиток у будь-який час.

Посилання прокурора, як на доказ вини обвинуваченого, на протокол обшуку від 21.02.2012 року (а.с.170-171, том1), також не може бути прийнятий судом до уваги, і вважається недопустимим, виходячи з наступного.

Згідно постанови Саратського районного суду Одеської області про проведення обшуку від 04 лютого 2012 року, по обставинам справи зазначається, що в ніч на 26 грудня 2011 року, не встановлені особи, шляхом віджиму металопластикового вікна, розташованого на першому поверсі будівлі, проникли до адміністративної будівлі СВК "Сергіївка", розташованої за адресою с.Сергіївка Саратського району вул. Леніна, 144, де зв`язавши охоронця ОСОБА_9 , заподіявши йому фізичний біль, а також зламавши сейф, викрали грошові кошти, які належали господарству, в сумі 109 668 грн. 98 коп., після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд. 31.01.2012 року органу дізнання Саратського РВ ГУМВС України в Одеській області надійшла оперативно-значима інформація про те, що викрадені предмети можуть знаходитись за місцем проживання ОСОБА_6 (а.с.155, том1).

Однак, не дивлячись на те, що в матеріалах провадження міститься постанова від 31 січня 2012 року про уточнення обставин по справі(а.с.159,том1), та постанова від 31 січня 2012 року про уточнення суми викраденого(а.с.158,том.1), постанова про визнання цивільним позивачем ОСОБА_10 (а.с.157, том1) на підставі її заяви (а.с.156,том1), з яких вбачається, що слідчому на час подання клопотання про проведення обшуку, було вже відомо про факт викрадення 26 грудня 2011 року із адміністративної будівлі СВК "Сергіївка" флеш-накопичувача, належного останній, вартістю 300 грн., однак в установчій частині клопотання слідчого про дозвіл на проведення обшуку, не зазначено вказаного факту викрадення флеш-накопичувача у ОСОБА_10 , що виключає допустимість прийняття судом в якості доказу вини обвинуваченого ОСОБА_6 , наявність вказаної речі за місцем проживання останнього та вилученої в ході обшуку.

При цьому, суд керується вимогами ст.235 КПК України, згідно якої в ухвалі про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи має чітко вказуватися перелік речей чи документів, для виявлення яких проводиться відповідний обшук, оскільки відсутність вказівки у клопотанні про конкретну мету обшуку розглядається Європейським Судом з прав людини як порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, це слідує із справи «Смирнов проти Росії» від 07.07.2007 року, де враховуючи невизначеність формулювань постанови, працівники органів внутрішніх справ за власним розсудом визначали предмети, що підлягають вилученню.

Тому, відповідно, не приймається судом до уваги, як доказ вини обвинуваченого, як недопустимий й висновок № 4009/22 судової експертизи комп`ютерної техніки и програмного забезпечення від 18.05.2012 року (а.с.23-28, том2) щодо наявності інформації на незаконно вилученому під час обшуку флеш-накопичувачі з маркуванням "FASN 8 GB", періоду часу запису на ньому інформації та інше.

Висновок експерта № 50 від 06.03.2012 року з таблицями ілюстрацій до нього (а.с.1-4, том2) не містить категоричного твердження, що виявлені на фрагменті металевої двері бухгалтерії та кабінету голови СВК «Сергіївка» пошкодження, могли бути залишені лопаточним кінцем фомки, вилученої з автомобіля ВАЗ-21013 д/н НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 , а всі сумніви, відповідно до ст.62 Конституції України, трактуються на користь обвинуваченого. Тому даний висновок експерта суд також визнає не належним доказом.

Не належним доказом визнається судом також протокол пред`явлення особи для впізнання від 22.02.2012 року з фото таблицями до нього (а.с.215-218),відповідно до якого ОСОБА_31 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка в 20-х числах липня 2011 року, шляхом застосування до нього фізичного насилля намагалася проникнути до його домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_3 . Однак, даний факт фактично не має ніякого відношення до грабежу, що мав місце 26.12.2011 року.

Аналогічні висновки суд прийняв щодо пояснень в судовому засіданні свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 , оскільки судом беззаперечно встановлено, що їх пояснення базуються лише на особистих припущеннях, тому вони не можуть бути взяті судом до уваги і покладені в основу обвинувального вироку.

На підтвердження вини ОСОБА_6 у відкритому заволодінні чужим майном, прокурор послався на протокол огляду речових доказів від 28.08.2013 року (а.с.67-77, том2), відповідно до якого, при огляді CD-диску Verbatim, серійний №PSP331RA152106052, на ньому міститься інформація вхідних та вихідних дзвінків, SMS, по датах, часу і базовим станціям, із зазначенням ІМЕІ, адресу розташування базових станцій за наступними номерами телефонів, а саме: " НОМЕР_4 ", " НОМЕР_5 ", " НОМЕР_6 ", "", "", "", "", "","", який було вилучено згідно ухвали слідчого суді Саратського районного суду Одеської області про тимчасовий доступ до речей і документів від 05.08.2013року (а.с.62-63).

Однак, не дивлячись на те, що згідно вказаного протоколу, номер телефону " НОМЕР_4 ", по базовим станціям дійсно перебував на території АДРЕСА_4 (регіон БС 36500, номер БС 02641, азимут 0) у визначений час, достовірних відомостей про те, що саме з цього номеру, який був ним записаний в телефонній книзі як "банда", телефонували ОСОБА_35 , органами досудового розслідування з достовірністю не встановлено. Також не встановлено кому він належав чи хто ним користувався, тим більш немає підтвердження, що саме ОСОБА_6 користувався вказаним номером телефону, тому слугувати доказом вини останнього, він не може.

Аналізуючи інші письмові докази, які були досліджені в судовому засіданні та долучені до обвинувального акту за клопотанням прокурора, а саме: постанову про порушення кримінальної справи від 26.12.2011 року; витяг з ЖРЗПЗ №2842 Саратського РВ ГУМВС України в Одеській області; заяву ОСОБА_8 від 26.12.2011 про вчинення грабежу в адміністративній будівлі СВК «Сергіївка» Саратського району; заяву ОСОБА_40 від 31.01.2012 про вчинення крадіжки належного їй флеш-накопичувача; протокол огляду місця події (адміністративної будівлі СВК «Сергіївка» Саратського району) від 26.12.2011 та фототаблиця до нього; зразок флеш-накопичувача, який належав ОСОБА_10 ; протокол огляду фрагментів контрольної пластикової стрічки від 26.12.2011, якими були скріплені руки охоронця; позовну заяву СВК «Сергіївка»; постанову про визання СВК «Сергіївка» цивільним позивачем по справі; протокол огляду фрагменту пошкодженої металевої двері від 27.01.2012 з фототаблицями; постанову Саратського районного суду від 04.02.2012 про проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_6 ; позовну заяву ОСОБА_10 ; постанову про визання ОСОБА_10 цивільним позивачем по справі; постанову про уточнення суми викраденого; постанову про уточнення обставин по справі; постанову про визнання потерпілим ОСОБА_9 (охоронця) по справі; заяву ОСОБА_9 про те, що претензій не має; протокол огляду мобільного телефону «Моторола» від 12.02.2012 з фототаблицею; зберігальну розписку ОСОБА_34 ; супровідний лист ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.02.2012; інформацію ІНФОРМАЦІЯ_2 про перетин кордону; інформацію ІНФОРМАЦІЯ_2 про власника транспортного засобу; постанову про закриття кримінальної справи від 09.02.2012 по ч. 3 ст. 186 КК України та порушення кримінальної справи по ч. 3 ст. 187 КК України; протокол огляду предметів від 21.01.2014, знайдених в помешканні ОСОБА_6 (мобільний телефон, флешка) та фототаблиця до нього; протокол пред`явлених предметів для впізнання від 21.02.2012 та фототаблицю до нього, відповідно до якого ОСОБА_10 впізнала флешку, яка була в неї викрадена при вчинення грабежу в адміністративній будівлі СВК «Сергіївка»; протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 22.02.2012; постанову про проведення виїмки від 22.02.2012 щодо виїмки телефонів марки НТС та Самсунг у ОСОБА_6 ; протокол виїмки від 22.02.2012, виїмка телефонів марки НТС та Самсунг у ОСОБА_6 ; постанову про проведення виїмки від 22.02.2012, виїмку автомобіля марки ВАЗ у ОСОБА_6 ; протокол виїмки від 22.02.2012 автомобіля марки ВАЗ у Пономаренка; протокол огляду транспортного засобу марки ВАЗ від 22.02.2012; протокол огляду та тимчасового затримання автомобіля марки ВАЗ від 22.02.2012; протокол огляду речових доказів від 21.02.2012 (куртки, взуття вилученого у ОСОБА_41 ); протокол огляду речових доказів від 23.02.2012 (телефонів, липкої стрічки, балончика «Терен», пістолету, одягу, монтіровки (фомки), вилучених під час огляду автомобіля ОСОБА_6 та фототаблиця до нього; постанову Саратського районного суду від 24.02.2012 про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою; копію наказу ГУ МВС України в Одеській області від 11.01.2012 про притягнення ОСОБА_6 до відповідальності; висновок службового розслідування від 05.01.2012 відносно ОСОБА_6 ; постанову про призначення дактилоскопічної експертизи від 23.01.2012 по відбиткам пальців, виявлених під час огляду адмінбудівлі СВК 26.12.2011; рахунок № 46-30 від 31.01.2012 за проведення експертизи; супровідний лист по експертизі; висновок експерта № 30 від 31.01.2012 по дактилоскопії та фототаблиця до нього; постанову про призначення судово-трасологічної еспертизи від 23.01.2012 по врізним замкам взятим під час огляду місця події в СВК; рахунок № 46-29 від 30.01.2012 за проведення експертизи; супровідний лист по експертизі; висновок експерта № 29 від 30.01.2012 по трасології та фототаблиця до нього; постанову про призначення судово-трасологічної еспертизи від 23.01.2012 по сліду взуття взятого під час огляду місця події в СВК; рахунок № 46-32 від 02.02.2012 за проведення експертизи; супровідний лист по експертизі; висновок експерта № 32 від 02.02.2012 по трасології та фототаблиця до нього, згідно якого слід наданого взуття пригодний тільки для групової ідентифікації; постанову про призначення судово-трасологічної еспертизи від 23.01.2012 по пошкодженню вхідної двері адмінбудівлі СВК; рахунок № 46-31 від 01.02.2012 за проведення експертизи; супровідний лист по експертизі; висновок експерта № 31 від 01.02.2012 по трасології та фототаблиця до нього, на фрагменті двері є пошкодження, залишені ломом чи іншим предметом взлому; акт судово-медичного дослідження № 759 від 27.12.2011року та висновок експерта № 71/759-11 від 08.02.2012 щодо наявності тілесних ушкоджень в охоронця СВК ОСОБА_9 ; постанову про призначення додаткововї судово-трасологічної еспертизи від 24.02.2012 по пошкодженню вхідної двері адмінбудівлі СВК та фомки, вилученої при огляді автомобіля ОСОБА_6 ; рахунок № 46-50 від 06.03.2012 за проведення експертизи; супровідний лист по експертизі; висновок експерта № 50 від 06.03.2012 по трасології та фототаблиця до нього; постанову про призначення додаткової дактилоскопічної експертизи від 25.04.2012 по відбиткам пальців, виявлених під час огляду адмінбудівлі СВК 26.12.2011 та пальцям ОСОБА_6 ; рахунок № 46-101 від 17.05.2012 за проведення експертизи; супровідний лист по експертизі; додаток до дактилоскопічної еспертизи № 101 від 17.05.2012; протокол огляду речових доказів від 12.03.2012, вилучених під час огляду в ОСОБА_6 в АДРЕСА_5 (флешка, телефон); супровідний лист; акт № 4009/22; висновок № 4009/22 від 18.05.2012 по флешкі, підтверджуюча, що на ній була інформація «ЛЕКЦИИ ЖДАНОВА- ЗРЕНИЕ» та додаток до нього; постанову про продовження строку досудового розслідування; постанову Саратського районного суду від 20.04.2012 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ; постанову про визнання речовим доказом та долучення до справи від 12.02.2012 мобільного телефону «Моторола», виданого ОСОБА_42 ; постанову про визнання речових доказів та долучення до справи від 18.05.2012, постанову про визнання речових доказів та долучення до справи від 21.05.2012року; постанову від 18.05.2012 про визнання автомобіля марки ВАЗ 21013 знаряддям злочину; акт знищення транзитних талонів, термін яких закінчився від 03.05.2012; позовну заяву ОСОБА_8 на 70 тис.грн.; постанову про визнання цивільним позивачем ОСОБА_8 ; позовну заяву голови СВК «Сергіївка» ОСОБА_8 на 109 668 грн.; постанову про визнання СВК в особі ОСОБА_8 цивільним позивачем; заяву ОСОБА_10 про відсутність претензій; супровідний лист Саратського райсуду № 8807/13640 від 08.07.2013 про повернення справи на додаткове розслідування; протокол додаткового огляду автомобіля ВАЗ від 19.07.2013; розписку ОСОБА_6 про отримання зад.мосту мотоцикла; постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань; ухвалу суду про тимчасовий доступ до речей і документів від 05.08.2013; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 27.08.2013 по вхідним і вихідним дзвінкам та СМС мобільних телефонів; протокол огляду речових доказів від 28.08.2013 дисків оператора зв`язку Київстар по вхідним та вихідним дзвінкам номерів, які належать ОСОБА_6 ; постанову про визнання речовими доказами від 28.08.2013 СД диск про вхідні та вихідні дзвінки з номерів мобільних телефонів; витяг з ЄРДР № 0000011 від 15.07.2013 за ч. 4 ст. 186 ККУ; витяг з ЄРДР № 0000333 від 29.07.2013 за ч. 4 ст. 187 ККУ; витяг з ЄРДР № 0000011 від 15.07.2013 за ч. 4 ст. 187 ККУ; постанову про призначення групи прокурорів від 18.10.2013; супровідний лист № 4541/4542 від 25.12.2013; висновок № 4541/4542 судово-економічної експеритизи по матеріалам кримінального провадження, згідно якої на момент грабежу нестача коштів, які зберігались в касі СВК 109 668,98 грн.; постанову від 10.02.2014 про повернення тимчасово вилучених речей і документів; постанову про внесення змін у складі групи прокурорів від 17.06.2014; ухвалу Приморського районного суду від 27.06.2014 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту; вимогу на ОСОБА_6 ; розписку ОСОБА_6 про отримання телефонів, речей; повідомлення про відкриття матеріалів іншій стороні від 25.06.2014 року; повідомлення прокурору, що ОСОБА_6 не володіє речовими доказами, чи матеріалами, які необхідно надати для ознайомлення стороні обвинувачення від 27.06.2014; повідомлення прокурору, що захисник ОСОБА_7 не володіє речовими доказами, чи матеріалами, які необхідно надати для ознайомлення стороні обвинувачення від 27.06.2014; протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 27.06.2014 року; протокол про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 27.06.2014 року - суд не може прийняти їх до уваги, як докази вини, оскільки вони жодним чином не доводять причетність обвинуваченого до інкримінуємого йому діяння і є неналежними доказами, як і пояснення свідків, допитаних в судовому засіданні за клопотанням сторони обвинувачення, а саме: ОСОБА_30 , ОСОБА_36 , ОСОБА_12 .

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; норми Конституції України є нормами прямої дії; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Згідно ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Слід зазначити про те, що досудове слідство у даній кримінальній справі було проведено за нормами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, а при поверненні кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування, після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 липня 2013 року, розслідування проведено за нормами чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з п.8 розділу XI «Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України», допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.

Суд, безпосередньо, всебічно, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки частина з них здобута з грубим порушенням норм процесуального законодавства, а інші, як самі по собі, так і в сукупності, прямо чи не прямо не підтверджують причетність ОСОБА_6 до діянь, про які зазначено в обвинувальному акті.

Таким чином, судом встановлено, що кримінальне правопорушення щодо відкритого заволодіння грошима, належними СВК «Сергіївка» Саратського району та потерпілому ОСОБА_8 , флешки, належної потерпілій ОСОБА_10 - мали місце, але з урахуванням доказів, які були досліджені в судовому засіданні, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_6 26 грудня 2011 року скоїв грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення, скоєний у великих розмірах.

На підставі наведеного, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки стороною обвинувачення не доведено, що ним вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, а тому суд тлумачить їх на користь підсудного.

Згідно з положеннями ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1)вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2)кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3)в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За правилами ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне виправдати ОСОБА_6 на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, вчинено ОСОБА_6 .

Цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення шкоди в сумі 70 тисяч гривень та цивільний позов СВК «Сергіївка» Саратського району в особі ОСОБА_8 про відшкодування шкоди у кримінальному провадженні на суму 109668,98 грн.(а.с.39,41,том2), залишити без розгляду на підставі ч.3 ст.129 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають віднесенню на рахунок держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 129, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.186 КК України та виправдати його в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Цивільні позови ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення шкоди в сумі 70 тисяч гривень та цивільний позов СВК «Сергіївка» Саратського району в особі ОСОБА_8 про відшкодування шкоди у кримінальному провадженні на суму 109668,98 грн. - залишити без розгляду.

Речовий доказ у кримінальному провадженні мобільний телефон марки «Motorolla k1», переданий на зберігання під розписку ОСОБА_43 (а.с.32 том2, а.с.162,том1) вважати повернутим за належністю.

Речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіль Ваз-21013, реєстраційний номер НОМЕР_7 , визнаний органом досудового розслідування засобом вчинення злочину (а.с.37, том2) та переданий на зберігання начальнику Саратського РВ ГУ МВС України в Одеській області, повернути належному володільцю.

Речовий доказ CD носій (диск) Verbatim серійний № PSP331RA152106052 (а.с.78-79, том2) - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Речовий доказ у кримінальному провадженні флеш-накопичувач FASH 8 GB (а.с.33, том2) повернути власнику ОСОБА_10 .

Речові докази у кримінальному провадженні фрагмент упаковки от грошових купюр, фрагмент пошкодженої металевої двері, контрольну пломбу знищити, як такі, що не представляють цінності; два мотки липкої стрічки скотча, балончик «Терен-4» та фомку з гвоздодерем, які зберігались з матеріалами справи в прокуратурі району (а.с.33-34 том2), повернути за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається ОСОБА_6 та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Семенюк