солом`янський районний суд міста києва
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2014 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС ВКР СУФР МГУ Міндоходів у Київській області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність старшого слідчого з ОВС ВКР СУФР МГУ Міндоходів у Київській області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги заявник посилається на те, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.10.2013 задоволено клопотання слідчого ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000041 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204 КК України, про дозвіл на проведення обшуку житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_6 і на праві володіння ОСОБА_4 , з метою відшукання та вилучення виключно незаконно виготовлених та незаконно придбаних з метою збуту алкогольних напоїв, тютюнових виробів або інших підакцизних товарів, які зберігаються або транспортуються з метою збуту, мобільних телефонів, за допомогою яких відшукувались покупці та продавці незаконно виготовлених підакцизних товарів, чорнових записів, документів, що підтверджують незаконність зберігання з метою збуту, транспортування з метою збуту, збуту підакцизних товарів.

Однак, зазначає ОСОБА_4 , в ході проведення обшуку слідчим ОСОБА_5 всупереч вимогам КПК України було вилучено майно, яке не зазначено в резолютивній частині вищезазначеної ухвали слідчого судді, а саме 10000 доларів США, відтак вважає, що воно згідно ч. 7 ст. 236 КПК України набуло статусу тимчасово вилученого майна і оскільки щодо нього відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України не було внесено клопотання слідчого до слідчого судді про арешт, воно підлягає поверненню заявнику.

Особа, бездіяльність якої оскаржується слідчий ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Його неявка в силу ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 , який підтримав скаргу та наполягав, що 10000 доларів США це власність ОСОБА_4 і вони необхідні йому для продовження лікування, дослідивши матеріали за скаргою, приходжу до наступного висновку.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як, наприклад, бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що ВКР СУФР МГУ Міндоходів в Київській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 03.10.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204 КК України.

В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.10.2013 про дозвіл на проведення обшуку, було задоволено клопотання слідчого ОСОБА_5 про дозвіл на проведення обшуку житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_6 і на праві володіння ОСОБА_4 , з метою відшукання та вилучення виключно незаконно виготовлених та незаконно придбаних з метою збуту алкогольних напоїв, тютюнових виробів або інших підакцизних товарів, які зберігаються або транспортуються з метою збуту, мобільних телефонів, за допомогою яких відшукувались покупці та продавці незаконно виготовлених підакцизних товарів, чорнових записів, документів, що підтверджують незаконність зберігання з метою збуту, транспортування з метою збуту, збуту підакцизних товарів.

23.10.2013 та 24.10.2013 співробітниками СУ ФР ГУ Міндоходів у Київській області спільно з співробітниками ОУ ГУ Міндоходів у Київській області на підставі ухвал слідчих судді Солом`янського районного суду м. Києва проведено обшуки в тому числі і у вищезазначеній квартирі. Однак за результатами обшуку виявлено та вилучено майно, яке не зазначено в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.10.2013, зокрема, готівкові кошти в сумі 10000 доларів США.

Однак згідно ст. ст.167 та 170 КПК України слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, про накладення арешту на це майно, одночасно визнане речовими доказами по справі, звертаючи увагу на те, що це майно відповідає критеріям, значеним у ст.167 КПК України, і акцентуючи увагу на тому, що санкція ч.1 ст.204 КК України передбачає конфіскацію.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.10.2013 було накладено арешт на ці кошти.

Відтак слідчий суддя вважає доводи заявника щодо необхідності повернути йому зазначені грошові кошти, неспроможними, оскільки вони спростовуються дослідженими в суді матеріалами, і з чим також погодився адвокат ОСОБА_3 , який просив залишити скаргу ОСОБА_4 без розгляду.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, зокрема, про зобов`язання вчинити певну дію або про відмову у задоволенні скарги. Відтак підстав для залишення скарги без розгляду КПК України не встановлено.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити особі, яка звернулася зі скаргою, можливість звернутися до слідчого судді в порядку ст.174 КПК України із клопотанням про скасування арешту майна.

Стосовно вимоги ОСОБА_4 визнати бездіяльність слідчого ОСОБА_5 щодо ймовірного зволікання у розслідуванні зазначеного кримінального провадження, то слід зазначити наступне.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження.

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування є вичерпним.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Так, оскільки провадження по скарзі було відкрито, а під час розгляду скарги адвокат наполягав на розгляді і цієї вимоги, яка ст.303 КПК України не передбачена, то слід роз`яснити і положення ч. 2 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України, згідно яким скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не зазначені в ч. 1 ст. 303 КПК України, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.167-170, 174, 234, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1