Справа №
11-105,2007року Головуючий
в 1-й інстанції Місінкевич АЛ.
Категорія: cm. 122 ч.1 КК
України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
лютого 2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого Дуфнік Л.М.

суддів Бойко Л.В., Матущака М.С.

з участю
прокурора Бантюка І.М.

захисника ОСОБА_3.

представника потерпілого ОСОБА_4.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за
апеляцією захисника засудженого ОСОБА_1. на вирок Ярмолинецького районного суду
від 13 грудня 2006 року.

Цим вироком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року

народження, уродженець та житель в с Солобківці

Ярмолинецького району Хмельницької
області, українець,

громадянин України, з середньою
спеціальною освітою,

неодружений, військовозобов'язаний, працюючий

зварювальником у
ТОВ „Стіомі-Холдінг", раніше не судимий

засуджений : за ст. 122 ч.1 КК України на 1
рік обмеження волі.

Стягнуто із
засудженого на користь ОСОБА_2.
4000 грн. моральної шкоди.

Запобіжний захід
залишено попередній - підписка про невиїзд.

За вироком суду, 9 вересня 2006 року біля 23 години в
с.Солобківці Ярмолинецького району неподалік від бару „Гурман" ОСОБА_1.
вступив в конфлікт із ОСОБА_2.,
під час якого умисно наніс йому декілька ударів рукою в область грудної
клітки та лівого плеча, в результаті яких останньому були спричинені тілесні
ушкодження середнього ступеня тяжкості.

В поданій апеляції захисник засудженого адвокат ОСОБА_3. просить вирок
суду скасувати у зв'язку із недоведеністю вини ОСОБА_1. у вчиненні злочину.
Вказує, що потерпілий під час конфлікту був у стані алкогольного сп'яніння і
тілесні ушкодження останній отримав від необережного поштовху засудженого при
падінні, на що вказують свідки і про що пояснила судово-медичний експерт. Також
вказує, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував обставини,
що пом'якшують покарання ОСОБА_1. та призначив суворе покарання і стягнув
занадто великий розмір моральної шкоди.

В запереченні на апеляцію засудженого прокурор просить
вирок суду залишити без зміни, а апеляцію захисника засудженого - без
задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляції є необгрунтованими,
винність засудженого в скоєному доведена, кваліфікація його дій за ст. 122 ч.1 КК України є
правильною.

У запереченні на апеляцію представник потерпілого адвокат
ОСОБА_4. також просить апеляцію захисника засудженого залишити без задоволення.
Посилається на те, що тілесні ушкодження ОСОБА_2. засуджений наніс умисно,

2

що підтверджується
показами свідків та іншими доказами по справі.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які
підтримали доводи своєї апеляції, потерпілого, його законного представника
ОСОБА_5. та представника потерпілого ОСОБА_4., які просили апеляцію захисника
засудженого залишити без задоволення, думку прокурора про законність та
обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів

Знаходить :

Апеляцію захисника підлягаючою
частковому задоволенню.

Висновок суду про винність ОСОБА_1. ґрунтується на
допустимих і достатніх, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах і є
обґрунтованим.

Сам засуджений вину свою у вчиненні злочину не визнав та
пояснив, що під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_2. він двічі рукою
наніс йому удари по обличчю, а потім вдарив його в область грудної клітки. Від
даного удару ОСОБА_2впав спиною на землю, а він з братом пішли додому.

Проте показання засудженого спростовуються показаннями
ОСОБА_2. За
поясненнями ОСОБА_2., його
відвів в сторону засуджений, де вдарив три рази у лівий бік та двічі в грудну
клітку і один раз по руці. Від ударів він не падав. Після у дару в плече він
присів бо відчув біль.

Показання потерпілого є послідовні і узгоджуються з
іншими доказами по справі, зокрема з показаннями свідків ОСОБА_6., ОСОБА_7. в
ході досудового слідства, яким суд дав належну оцінку у вироку.

Проте, що під час побиття потерпілий не падав, то цей
факт відображено і у висновках медичного обстеження.

За висновком судово-медичної експертизи, спричинені
потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої плечової
кістки на рівні анатомічної шийки належить до середньої тяжкості.

Наведені докази спростовують посилання в апеляції про
недоведеність винності засудженого в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_2. тілесних
ушкоджень середньої тяжкості.

Отже, дії засудженого ОСОБА_1. за ст. 122 ч.І КК України
кваліфіковані вірно.

Проте, при призначенні покарання суд допустив порушення
вимог ст. 65 ЮС України і керівних роз'яснень Пленуму Верховного Суду України
від 24 жовтня 2003 року №7 „Про практику призначення судами кримінального
покарання", які вмістяться у п. 2. У даному випадку, санкція закону, за
яким засуджений ОСОБА_1., нарівні з позбавленням волі, обмеженням волі, передбачає
більш м'яке покарання, а тому при постановлены
вироку суду потрібно було обговорити питання про призначення останньому
покарання більш м'якого. Проте суд призначаючи засудженому покарання у вигляді
обмеження волі своє рішення належним чином не мотивував. У зв'язку із цим,
виходячи з вимог закону і враховуючи, що засуджений має постійне місце роботи і
позитивно

3

характеризується
в побуті, колегія
суддів вважає можливим
пом'якшити покарання і призначити йому у вигляді виправних робіт.

Підстав для зменшення розміру стягнення моральної шкоди, про що ставиться
питання в апеляції, колегія суддів не знаходить. Визначений судом розмір
моральної шкоди відповідає ступеню моральних страждань заподіяних
неповнолітньому потерпілому і є реальною можливою до стягнення.

Керуючись ст. ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила :

Апеляцію захисника частково задоволити, вирок
Ярмолинецького районного суду від 13 грудня 2006 року відносно ОСОБА_1змінити.

Пом'якшити призначене засудженому ОСОБА_1. покарання до 1 року 6 місяців
виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 20% в дохід держави.

В решті вирок суду залишити без
зміни.