Справа № 161/4810/15-к
Провадження № 1-кс/161/1328/15
У Х В А Л А
м. Луцьк 01 квітня 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк клопотання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні торгівлі людьми, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, щодо малолітньої особи, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 приблизно у другій декаді березня 2015 року, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою наживи, вступивши у попередню змову із ОСОБА_8 , із яким тимчасово спільно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Домовилась з останнім продати за грошову винагороду в розмірі 20 000 доларів США іншій особі свою дочку - малолітню ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому ОСОБА_8 реалізовуючи спільно з ОСОБА_5 єдиний умисел, 24.03.2015 року діючи за вказівкою ОСОБА_5 , попередньо зателефонував до ОСОБА_10 , яка до цього часу повідомила правоохоронні органи про готування до вчинення торгівлі людьми та попросив останню на знак укладення усної угоди із ОСОБА_5 про продаж дитини, привезти частину грошових коштів, як завдаток обумовленої суми, мотивувавши тим, що кошти потрібні дитині, так як останній немає що їсти.

Того ж дня, ОСОБА_10 у вечірню годину, діючи згідно вимоги ОСОБА_8 , прибула у м. Ківерці до кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", яке розташоване по АДРЕСА_2 , де передала ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1000 гривень у якості завдатку на виконання попередньо укладеної із нею угоди про продаж дитини та відібрала в останньої власноруч написану ОСОБА_5 розписку про позичання у ОСОБА_10 1000 гривень, які ОСОБА_5 зобов`язується відрахувати від суми 20 000 доларів США за передачу дитини.

У наступному, 29 березня 2015 року ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії, направлені на вчинення торгівлі людьми, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою наживи, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , тобто групою осіб. На виконання попередньо укладеної із громадянкою ОСОБА_10 угоди купівлі-продажу дитини, спільно із ОСОБА_8 привела свою малолітню дочку ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_1 до кафе "Володимир", яке розташоване у АДРЕСА_2 . У приміщенні якого, вживши спиртне та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за грошову винагороду в розмірі 20 000 доларів США, що станом на 29.03.2015 року згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 470 260 гривень 48 копійок, передала, тобто продала свою трирічну дочку ОСОБА_9 громадянці ОСОБА_10 та громадянину ОСОБА_11 . Які були залучені працівниками міліції до проведення контролю за учиненням злочину, а ОСОБА_8 , одержавши від ОСОБА_11 грошову винагороду у сумі 20 000 доларів США, передав останнім документ на дитину - свідоцтвом про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_1 . Після чого коли ОСОБА_12 та ОСОБА_11 забравши із собою малолітню ОСОБА_9 , залишили приміщення кафе та поїхали в УБОЗ УМВС, ОСОБА_5 з ОСОБА_8 були затримані працівниками міліції при виході. Отримані грошові кошти у сумі 20 000 доларів США купюрами номіналом у 100 доларів США в кількості 200 штук за продану дитину, у ході проведення огляду були вилучені.

23.03.2015 року відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 та ч. 4 ст.214 КПК України відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 149 КК України.

29.03.2015 року о 14 год. 20 хв. у відповідності до вимог ст. 104, п. 8 ч. 2 ст. 131, ст.ст. 208-211, 213 КПК України за адресою: АДРЕСА_2 , без ухвали слідчого судді, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України було затримано та поміщено в ІТТ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 .

30.03.2015 року о 13 год. 35 хв. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України.

Обставинами, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, є встановлені фактичні дані, отримані у передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку, які зафіксовані в протоколах слідчих (розшукових) дій, на підставі яких обгрунтована підозра ОСОБА_5 . Вина у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Так, допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_8 показав, що з ОСОБА_5 він почав співмешкати недавно, характеризує її як особу, яка зловживає спиртним, не займається вихованням та доглядом дочки, саме від неї він дізнався про її намір продати дитину за 20 000 доларів США.

24.03.2015 року за вказівкою ОСОБА_5 телефонував до особи, яка хотіла придбати дитину з приводу передачі грошей.

29.03.2015 року діяв за вказівкою ОСОБА_5 та одержав грошову винагороду у сумі 20000 доларів США за продаж дитини, особисто передав свідоцтво про народження дитини іншим особам. На одержані кошти ОСОБА_5 з ним мали купити квартиру та автомобіль, змінити місце проживання.

Як показала допитана в якості підозрюваної ОСОБА_5 , дійсно 29.03.2015 року за грошову винагороду у сумі 20 000 доларів США спільно із співмешканцем ОСОБА_8 продала свою дочку ОСОБА_9 разом із документами особам на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , однак коли вийшла з кафе, то хотіла дочку повернути, але не встигла, так як обоє були затримані працівниками міліції.

Як вбачається з протоколу огляду місцевості, речей та документів від 29.03.2015 року - прилеглої території поблизу кафе "Володимир", що у АДРЕСА_2 , де знаходились затримані ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Під час виявлення та вилучення у ОСОБА_8 грошових коштів у сумі 20 000 доларів США, ОСОБА_5 намагалась здійснити психічний тиск та вплинути на підозрюваного ОСОБА_8 , наказувала йому мовчати, нічого не говорити.

Як вбачається із вимоги ДІАЗ МВС України на судимість ОСОБА_15 , то 30.01.2015 року останній було повідомлено про підозру у раніше вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 301 КК України, а 19.03.2015 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 направлено до Ківерцівського районного суду.

Згідно довідки за вих.№7.3/315 від 27.03.2015 року виданою Ківерцівською міською радою, приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , у якому проживала ОСОБА_5 із малолітньою дочкою ОСОБА_9 , перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Ківерці та знаходиться на балансі Ківерцівської міської ради.

Згідно довідки про склад сім`ї за №826 від 25.02.2015 року, виданій ОСОБА_5 , вбачається, що за адресою АДРЕСА_4 , її сім`я складається з 2-х чоловік: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не працює та ОСОБА_16 дочка ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Необхідність застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлено тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років. Скоїла кримінальне правопорушення проти волі, честі та гідності особи відносно своєї малолітньої дочки, тривалий час зловживає алкогольними напоями, ніде не працевлаштована та не має будь-яких джерел заробітку, проживає у будинку не за місцем реєстрації.

Будучи притягнутою раніше до кримінальної відповідальності за злочин, пов`язаний із розповсюдженням зображень порнографічного характеру та перебуваючи під судовим слідством, повторно вчинила інше кримінальне правопорушення. А тому враховуючи зазначені обставини, встановлено наявність ризиків, що підозрювана ОСОБА_5 , перебуваючи на волі без обраного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, виходячи з матеріалів кримінального провадження та особи підозрюваної, зможе вчинити дії, направлені на ухилення від кримінальної відповідальності. А саме змінити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування, а також суду. Перебуваючи на іншому запобіжному заходу, який не пов`язаний із триманням її під вартою, може незаконно впливати на іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, а саме на ОСОБА_8 , а також на свідків, які ще не встановлені і яким може бути відомо про обставини готування та продажу дитини. Ураховуючи, що за її участю необхідно провести судові наркологічні та психіатричні експертизи та інші слідчі-процесуальні дії, у зв`язку із чим остання не будучи під вартою може перешкодити кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування до неї більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою неможливо. А тому з метою належного виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Просить суд обрати запобіжний захід підозрюваній ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці.

В судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання та пояснив, що є всі наявні ризики, які вказують на те, що підозрювана ОСОБА_5 , перебуваючи на волі без обраного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, зможе вчинити дії, направлені на ухилення від кримінальної відповідальності. А саме змінити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування, а також суду, може незаконно впливати на іншого підозрюваного ОСОБА_8 у цьому ж кримінальному провадженні, свідків, які ще не встановлені і яким може бути відомо про обставини готування та продажу дитини. А також ураховуючи, що за її участю необхідно провести судові наркологічні та психіатричні експертизи та інші слідчі-процесуальні дії, а тому у зв`язку із чим потрібно її тримання під вартою. Просив клопотання задовольнити з цих підстав.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання підлягає до задоволення, та пояснив, що повністю підтримує пояснення слідчого, в матеріалах клопотання є докази для тримання підозрюваної під вартою. Просив задовольнити клопотання.

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання та пояснила, що вона щиро розкаюється у вчиненому, вона не хотіла своїй дитині такої долі як у неї, не бажала щоб її дитина жила в інтернатах, хотіла передати свою дочку в хорошу сім`ю. В неї безвихідне положення бо немає до кого звернутися за допомогою, держава не допомагає як дитині сироті. Просила все це врахувати при прийнятті рішення.

Захисник підозрюваної в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання щодо обрання у відношенні підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та пояснив, що її підзахисна була вимушена піти на такий крок із-за безвихідної ситуації, яка склалася. Також вона має постійне місце проживання, не ухилятиметься від слідства, слідчим не доведено обґрунтування тримання під вартою. Просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваної, захисника, дослідивши письмові матеріали клопотання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За загальними приписами вище зазначених правових норм КПК України, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ);

зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України );

мати на увазі, що до підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбачених главою 18 КПК України (ч. 7 ст. 194 КПК);

ретельно перевіряти дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 213 КПК України у випадках затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Крім того, слідчий суддя має сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку ст. 206 КПК.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що у провадженні СУ УМВС України у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 23.03.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 149 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стала заява ОСОБА_10 про те, що громадянка на ім`я ОСОБА_17 , має намір на території Волинської області, продати свою дитину (а.с. 4)

Також судом при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , із яким проживала в цивільному шлюбі та за адресою: АДРЕСА_1 . Домовились продати її малолітню дочку ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , за грошові кошти в сумі 20 000 доларів США.

У подальшому ОСОБА_8 зателефонував до ОСОБА_10 та попросив на підтвердження досягнутої усної угоди із ОСОБА_5 про продаж дитини, привезти частину грошових коштів, як завдаток обумовленої суми, мотивувавши це тим, що кошти потрібні дитині, так як останній немає що їсти.

24.03.2015 року ОСОБА_10 у вечірню пору доби прибула у м. Ківерці до кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , де передала ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1000 гривень у якості завдатку та взяла від ОСОБА_5 письмову розписку про позику грошових коштів в сумі 1000 гривень, які ОСОБА_5 зобов`язується відрахувати від суми 20 000 доларів США за передачу дитини (а.с. 37).

Також судом встановлено, що 29 березня 2015 року ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 привела свою малолітню дочку ОСОБА_9 до кафе "Володимир", яке розташоване у будинку № 8 по вулиці 17-го Вересня в м. Ківерці. Де передала свою трирічну дочку ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_8 отримаши від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, передав їм свідоцтвом про народження ОСОБА_18 , серії НОМЕР_1 виданого 14 березня 2012 року відділом державної РАЦСу реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області (а.с. 27).

Після того як ОСОБА_10 та ОСОБА_11 отримали з рук в руки дитину залишили приміщення кафе "Володимир", а ОСОБА_5 та ОСОБА_8 були відразу затримані працівниками міліції. В результаті затримання у ОСОБА_8 були виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 20 000 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США в кількості 200 штук, які він особисто отримав за продаж дитини.

Також встановлено, що органи досудового розслідування вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України обгрунтовують зібраними по кримінальному провадженню доказами, які зазначені у клопотанні.

Санкцією ч. 3 ст. 149 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Таким чином у відповідності до положень ст. 12 КК України ОСОБА_5 вчинила особливо тяжкий злочин.

Судом при розгляді клопотання встановлено і цього не заперечувалось захисником, що стороною кримінального провадження доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України. При цьому завдання кримінального провадження чітко визначає, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Також судом встановлено і це вбачаться із змісту самого клопотання, що стороною кримінального провадження у своєму клопотанні вказується про наявність таких ризиків, як переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на іншого підозрюваного та свідків, які це не встановлені і яким може бути відомо про обставини щодо продажу дитини, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак в ході судового розгляду клопотання по суті, судом достовірно встановлено, а стороною кримінального провадження доведено наявними в матеріалах клопотання доказами, наявність такого ризику, як вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик підтверджується копією вимоги (а.с. 39), із якої вбачається, що у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 19.03.2015 року прокуратурою Ківерцівського району Волинської області до суду направлено обвинувальний акт. Все це вказує, що підозрювана ОСОБА_5 достовірно знаючи про наявність кримінального провадження, відповідних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала і знову вчинила кримінальне правопорушення.

Також судом достовірно встановлено і це підтверджено самим слідчим, що ним будь-яких пояснень щодо обґрунтування свого клопотання в частині наявності обґрунтованої підозри та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів не надавалося. Також не надав доказів у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 КПК України щодо підтвердження наявності всіх обставин передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, для застосування саме такого запобіжного заходу.

При цьому стороною кримінального провадження суду не доведено достатніми, достовірними, допустимими та належними доказами наявність таких ризиків, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на іншого підозрюваного та свідків, які це не встановлені і яким може бути відомо про обставини щодо продажу дитини. Так як стороною кримінального провадження, на підтвердження наявності таких ризиків, не додано жодного доказу у відповідності до вимог ст. ст. 84 86 КПК України. При цьому у суду не виникає сумнівів щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує ризик, який передбачений статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином суд приходить до висновку, що наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Також в ході судового розгляду клопотання по суті судом встановлено і це також вбачається із змісту самого клопотання, що стороною кримінального провадження в обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні посилається на те, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою не можливо, так як вона тривалий час зловживає алкогольними напоями, ніде не працевлаштована та не має будь-яких джерел заробітку, проживає у будинку не за місцем реєстрації. Однак дане твердження прокурора та слідчого судом не приймається до уваги, так як таке твердження не ґрунтується на вимогах КПК України. Оскільки тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і застосовується лише у виняткових випадках.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі Єлоєв проти України) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного.

Також необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі Белевитський проти Росії, пункти 111 112 рішення від 01 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10 лютого 2011 року).

Загальне положення, яке викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі Харченко проти України, згідно з яким розумність щодо тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Все має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, переконливості аргументів викладених у клопотанні. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10 лютого 2011 року).

При цьому стороною кримінального провадження взагалі не розмежовано та не мотивовано і це вбачається із змісту самого клопотання, як того вимагається нормами КПК України, чому у відношенні ОСОБА_5 не можливо застосувати інших більш м`яких запобіжних заходів, як визначено п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України починаючи з більш тяжкого до більш м`якого запобіжного заходу.

Також судом встановлено і це підтверджується письмовими матеріалами клопотання, що стороною кримінального провадження ОСОБА_9 не визнано потерпілою у даному кримінальному провадженні. Оскільки безпосередньо вона є потерпілою у відповідності до вимог ч. 1 ст. 55 КПК України і саме їй заподіяно таку шкоду. Однак стороною кримінального провадження, після затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , дитину було поміщено до комунального закладу КРТМО, як таку, що була знайдена. Однак все це суперечить нормам КПК України та спростовується письмовими матеріалам клопотання. При цьому стороною кримінального провадження відповідно до вимог чинного законодавства не вирішено долю ОСОБА_18 , так як вона працівниками міліції відібрана у підозрюваної ОСОБА_5 і до цього часу рахується за органом досудового розслідування, але не такою як знайдена. Також у зв`язку з оформлення її як таку, що знайдена, це позбавило суд можливості застосувати запобіжний захід до підозрюваної ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою та виконати вимоги ч. 1 ст. 378 КПК України щодо порушення окремою ухвалою питання перед службою в справах дітей або відповідним органом опіки та піклування, про необхідність влаштування малолітньої ОСОБА_18 або встановлення над нею опіки чи піклування.

Також прокурором в ході судового розгляду клопотання по суті не було доповнено клопотання у відповідності до вимог ч. 2 ст. 185 КПК України, якою чітко передбачено, що якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням. Оскільки змінити або доповнити подане до слідчого судді, суду клопотання про застосування запобіжного заходу вправі лише прокурор, то слідчий таким правом не наділений. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку, що стороною кримінального провадження не виконано вимоги п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, так як не доведено та не надано доказів на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому стороною кримінального провадження при зверненні до суду з цим клопотанням не враховано вимоги п. 4 ст. 5 Конвенції. Так як у клопотанні наведено стандартний набір підстав тримання підозрюваної ОСОБА_5 під вартою, без урахування критерію їх достовірності/недостовірності та конкретної ситуації, що склалася.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що стороною кримінального провадження при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою доведено обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_5 , та не заперечується особисто нею та її захисником, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України. Також є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, який в дійсності знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду клопотання по-суті та доведений стороною кримінального провадження. При цьому стороною кримінального провадження не виконано вимоги п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, так як не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, який в ході судового розгляду клопотання по суті знайшов своє підтвердження і судом приймається до уваги та зазначений у клопотанні. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у застосуванні у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд приходить до висновку про застосування у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та забороною цілодобово залишати місце свого проживання з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При вирішенні питання про застосування у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчинення нею кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, наявності ризику, який судом приймається до уваги на підставі наданих стороною кримінального провадження доказів та їх оцінці в сукупності, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обгрунтовано підозрюється, відсутність в неї родини, постійного місця роботи, репутацію, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, вирішення органами опіки та піклування питання про позбавлення її батьківських прав у відношенні ОСОБА_18 , а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оскільки, суд у відповідності до положень ч. 4 ст. 194 КПК України застосовує у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та забороною цілодобово залишати місце свого проживання. А також, суд приходить до висновку покладення на підозрювану ОСОБА_5 обов`язків, які передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання і передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Щодо покладення на підозрювану ОСОБА_5 обов`язку цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , то він підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Судом при розгляді клопотання достовірно встановлено, що ОСОБА_5 вже 16 років проживає у будинку сімейного типу за адресою АДРЕСА_1 . При цьому придбати ОСОБА_5 необхідні засоби гігієни та продукти харчування зможе її опікун, який опікувався нею і також проживає у вказаному будинку та виховує ще 16 осіб, які є дітьми сиротами та особами, які позбавлені батьківського піклування. Також на них, як членів сім`ї буде покладатися обов`язок щодо її утримання, та звільнить державний бюджет України нести додаткові витрати на її утримання в умовах ІТТ та СІЗО. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку заборонити підозрюваній ОСОБА_5 цілодобово залишати житло.

Щодо покладення на підозрювану ОСОБА_5 обов`язку прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю то він підлягає до з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю.

При розгляді клопотання встановлено і це вбачається із матеріалів самого клопотання, що слідчим у вказаному кримінальному провадженні є слідчого в ОВС СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 та прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_4 . А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про покладення на ОСОБА_5 обов`язку, прибувати до слідчого в ОВС СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , якщо у разі неможливості прибути до слідчого в ОВС СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у визначений час і дату, завчасно повідомити про це особу, яка здійснила виклик.

Щодо покладення на ОСОБА_5 обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду то він підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

При розгляді клопотання встановлено і це підтверджено самим підозрюваним, що підозрювана ОСОБА_5 являється уродженкою м. Київ, протягом останніх 16 років проживає в м. Ківерці Волинської області у будинку сімейного типу. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про покладення на підозрювану ОСОБА_5 обов`язку не відлучатися за межі м. Ківерці Волинської області без дозволу слідчого в ОВС СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 .

Щодо покладення на підозрювану ОСОБА_5 обов`язку повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи то він підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Оскільки підозрювана ОСОБА_5 може змінити місце свого проживання, так як вона зареєстрована у встановленому порядку за адресою АДРЕСА_4 , а постійно проживає за вище зазначеною адресою. Окрім того вона мала на меті придбати житло за грошові кошти, які були б виручені за продаж своєї дитини, що в свою чергу судом не виключається про зміну місця проживання, однак з незалежних від неї причин дана мета не здійснилась. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про покладення на підозрювану ОСОБА_5 обов`язку повідомляти слідчого в ОВС СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 про зміну місця свого проживання.

Щодо покладення на підозрювану ОСОБА_5 обов`язку утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом, то він підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.

При розгляді клопотання достовірно встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 може спілкуватися з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . З метою недопущення будь-якого впливу з боку ОСОБА_5 на вказаних осіб та з метою виконання вимог ст. 2 КПК України щодо охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про покладення на підозрювану ОСОБА_5 обов`язку утримуватися від спілкування з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Щодо покладення на підозрювану ОСОБА_5 обов`язку не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом, то він підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 5 ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом.

При розгляді клопотання достовірно встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 може відвідувати кафе Володимир, центральний ринок м. Ківері та інші заклади громадського харчування, де здійснюється продаж алкогольних напоїв на розлив. Так як судом достовірно встановлено і це підтверджується письмовими матеріалами клопотання, що підозрювана ОСОБА_5 постійно відвідує кафе Володимир, яке знаходиться неподалік місця її проживання. Також відвідує центральний ринок м. Ківері та інші заклади громадського харчування, де здійснюється продаж алкогольних напоїв на розлив. Оскільки судом достовірно встановлено, що вона вживає алкогольні напої, але не зловживає алкогольними напоями, як стверджується у клопотанні та не підтверджується жодним доказом, так як такі відсутні. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про покладення на підозрювану ОСОБА_5 обов`язку не відвідувати кафе Володимир, центральний ринок м. Ківері та інші заклади громадського харчування, де здійснюється продаж алкогольних напоїв на розлив.

Щодо покладення на підозрювану ОСОБА_5 обов`язку - носити електронний засіб контролю, то він підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 9 ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме носити електронний засіб контролю.

При розгляді клопотання встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 має місце постійного проживання та дійсно проживає за адресою АДРЕСА_1 , де проживає на теперішній час разом з опікуном, який опікується та виховує ще 16 осіб, які є дітьми сиротами та особами, які позбавлені батьківського піклування.

При цьому носіння електронного засобу контролю необхідно з метою проведення цілодобового належного контролю за поведінкою підозрюваної ОСОБА_5 , її місцезнаходженням та належним виконанням покладених обов`язків.

Також при розгляді клопотання стороною захисту наполягалося щодо покладення на підозрювану ОСОБА_5 обов`язку носити електронний засіб контролю. Оскільки такий обов`язок може бути покладений навіть і при обранні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про покладення на підозрювану ОСОБА_5 обов`язку носити електронний засіб контролю у вигляді електронного браслета та закріпити його на зап`ясті правої або лівої руки підозрюваної ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строк домашнього арешту для підозрюваної ОСОБА_5 становить два місяці починаючи з 01 квітня 2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Судом при розгляді клопотання достовірно встановлено, що ОСОБА_5 має місце постійного проживання та дійсно проживає за адресою АДРЕСА_1 , де проживає на теперішній час разом з опікуном, який опікується та виховує ще 16 осіб, які є дітьми сиротами та особами, які позбавлені батьківського піклування. Оскільки підозрювана ОСОБА_5 проживає на території, яку обслуговує Ківерцівський РВ УМВС України у Волинській області. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про передачу ухвали суду про застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту для виконання до Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 115, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Відмовити старшому слідчому в ОВС СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Київ та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта середня, не працюючої, одруженої, раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді - домашнього арешту упродовж шістдесяти днів та заборонити їй залишати житло цілодобово.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого в ОВС СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 за першою вимогою, а разі неможливості прибути у визначений час завчасно повідомити про це особу, яка здійснила виклик;

- не відлучатися за межі м. Ківерці Волинської області без дозволу слідчого в ОВС СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 ;

- повідомляти слідчого в ОВС СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

- не відвідувати кафе Володимир, центральний ринок м. Ківері та інші заклади громадського харчування, де здійснюється продаж алкогольних напоїв на розлив;

- носити електронний засіб контролю;

Ухвалу для виконання передати Ківерцівському РВ УМВС України у Волинській області за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 ,.

Строк дії ухвали два місяці з дня постановлення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Ухвала в повному об`ємі

складена 02 квітня 2015 року