ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2007р. Гайсинський
районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судці Панасюка О.С.

при секретарі Отрошко Н.М.

за участю прокурора Романової Л.М.,

захисника - адвоката
ОСОБА_1,

представника потерпілої -
адвоката ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Гайсині справу про обвинувачення

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. нар., уродженця с. Носівці Гайсинського
району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1, громадянина України, не працює, з загальною
середньою освітою, не одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

Встановив:

26.06.2006р., приблизно о 20 годині ОСОБА_3 в с.
Кунка Гайсинського району на грунті особистої неприязні наніс громадянці
ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді синця в ділянці лівого передпліччя, закритого
вивиху п'ясної кістки першого пальця лівої кисті зі зміщенням, які відповідно
до висновку судово-медичної експертизи № 551 від 18.09.2006р., відносяться до
категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 вину не визнав і пояснив, що
26.06.2006р. прийшов у двір до колишньої дружини ОСОБА_4 де відразу вибігли
його сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і стали його бити, при цьому захищаючись він
можливо ударив колишню дружину ОСОБА_4, яка також там була, але умислу наносити
їй тілесні ушкодження у нього не було.

Незважаючи на заперечення вини підсудним, його винуватість у скоєнні
злочину повністю знайшла підтвердження сукупністю доказів перевірених в
судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 26.06.2006р. вони святкували день
народження її онучки. У вечорі в двір зайшов її колишній чоловік ОСОБА_3 їх син
ОСОБА_5 вийшов до нього і попросив залишити двір, але він не відреагував,
розпочав сварку, яка переросла в бійку. Вийшовши на шум з будинку, вона
побачила, що ОСОБА_3 сидів на лежачому ОСОБА_5 і здушував його руками за шию.
Вона стала відтягувати ОСОБА_3 за руки і той наніс ногою удар їй в руку, від
якого вона відчула сильний біль.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_7, неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_8 дали аналогічні
показання.

2

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 551 від
18.09.2006р., у потерпілої мали місце тілесні ушкодження у виді синця в ділянці
лівого передпліччя, закритого вивиху п'ясної кістки першого пальця лівої кисті
зі зміщенням, які спричинені діями тупих предметів і по давності могли
виникнути 26.06.2006р. Ушкодження у виді синця належать до категорії легких
тілесних ушкоджень, закритий вивих п'ясної кістки першого пальця лівої кисті зі
зміщенням

- до
категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (а.с.57).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події, підч час якого
потерпіла детально розказувала і показувала, як саме ОСОБА_3 наніс їй удар, що
повністю узгоджується з її показаннями та показаннями свідків, як під час
досудового, так і судового слідства, а також з висновком судово-медичної
експертизи щодо можливості отримання зазначених тілесних ушкоджень за вказаних
обставин (а.с.43-46)

Суд не приймає до уваги показання підсудного та його сестри ОСОБА_9 про те,
що ОСОБА_3 наніс необережно удар потерпілій, захищаючись від ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7, які його били, і вважає їх позицією правомірного захисту, оскільки вони
суперечать решті доказів, а також висновку судово-медичної експертизи про те,
що отримані потерпілою тілесні ушкодження могли бути заподіяні в результаті
нанесення удару ногою по відведеному пальцю, що не суперечить обставинам
випадку.

За таких обставин, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України, як
умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_3, суд враховує, що скоєний ним злочин
є злочином середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України, тому покаранням
за нього має бути позбавлення волі на певний строк. Проте підсудний, в силу
ст.89 КК України, не судимий, має постійне місце проживання, що за відсутності
передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3,
свідчить про наявність вагомих соціальних і особистісних чинників стримуючого
характеру, які вказують на можливість його виправлення та запобігання вчиненню
нових злочинів без відбування призначеного покарання, якщо протягом
встановленого на підставі ст.75 КК України іспитового строку він не скоїть нового
злочину.

Вирішуючи питання про цивільний позов, суд виходить із того, що потерпілою
не надано жодних доказів на підтвердження матеріальних збитків, заподіяних
злочином, натомість в результаті злочинних дій підсудного їй заподіяно моральну
шкоду, що виразилась в перенесені фізичного болю, негативних почуттях
роздратування, приниження, гніву, образи, погіршення стану здоров'я, нетривалої
неможливості вести усталений (звичний) спосіб життя, для відновлення яких
потрібні додатковий час, інтелектуально-вольові зусилля та кошти, тому
розумним, справедливим і достатнім розміром відшкодування моральної шкоди, з
огляду на глибину і тривалість моральних страждань потерпілої, суд визнає 1000
грн.

Речових доказів та судових витрат у справі немає.

Керуючись ст. ст. 323-335 КПК України, суд, -

Присудив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК
України і призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ухвалити про звільнення засудженого від відбування
призначеного покарання, якщо протягом дворічного іспитового строку він не
скоїть нового злочину.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_3 залишити попередній - підписку
про невиїзд.

3

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1000 (одну тисячу) грн.
відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржено протягом 15 діб до апеляційного суду Вінницької
області через Гайсинський районний суд.