В И Р О К 142/413/15-к
іменем України 1-кп/142/23/15
07.07.2015 року Піщанський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Семирічка Гайсинського району мешканки АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, одруженої, не працюючої, не військовозобов`язаної, раніше судимої Піщанським районним судом Вінницької області 1.10.2014 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України.

С У Д В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_4 , 23.02.2015 року близько 12 години, знаходячись в домогосподарстві ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно, з лівого рукава бушлату чорного кольору, який лежав на ліжку, викрала 4700 гривнів, які були піддані дії високої температури та зберегли на собі відповідні сліди із збереженням ідентифікаційних ознак, серій та номерів банкнот.
Заподіяла потерпілому майнової шкоди.
Обвинувачена ОСОБА_4 винною себе не визнала і пояснила, що потерпілого знає давно, допомагає йому у зв`язку із його похилим віком.
Часто буває у нього дома.
Одного дня, у лютому 2015 року, коли вона була у нього дома, він дістав із кишені гроші і віддав їй. Гроші були різними купюрами і трохи обгорілими. Він попросив її їх обміняти на цілі купюри.
Декілька днів вона не була у райцентрі, не їздила до банку і вирішила
24.02.2015 року повернути гроші ОСОБА_6 .. Дві купюри, достоїнством по 200 гривнів, вона залишила собі.
Пізніш, віддала їх добровільно працівникам міліції.
У потерпілого вона нічого не крала.
Будучи допитаною в якості підозрюваної, з фіксацією слідчої дії на відеоносій, 17.03.2015 року визнала факт вчинення крадіжки грошей в сумі 4700 гривнів у ОСОБА_7 , оскільки їй погрожував слідчий, вона боялась за здоров`я свого чоловіка та сина, яким погрожували побиттям працівники міліції, в разі невизнання своєї провини нею.
Коли працівники міліції працювали у селі, по заяві ОСОБА_6 і її опитували у приміщенні сільської ради, то чоловіка та сина били у коридорі приміщення сільради. Вона у цей час знаходилась у кабінеті того ж приміщення і також мусила оговорити себе. Чому потерпілий наговорює на неї не знає.
Просить виправдати її, оскільки вона цього злочину не вчиняла.
Разом із тим, винність ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки грошей у ОСОБА_6 доведено дослідженими судом доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_6 як органу досудового розслідування так і суду показав, що обвинувачена часто бувала у нього дома. Допомагала йому купляти продукти харчування, готувала їжу. Крім неї у нього інші односельці не бувають.
23.02.2015 року, близько 12 години до нього прийшла ОСОБА_4 і принесла йому варені пельмені. Коли він їв, її не бачив, а коли ОСОБА_4 пішла додому виявив відсутність грошей, які він зберігав у рукаві чорної куртки котра лежала на ліжкові. Пропало біля 5000 гривнів. Гроші були обгорілі, оскільки він зберігав їх у грубці, а потім забувши про них розпалив дрова.
ОСОБА_4 він грошей не давав, не просив обміняти їх на цілі.
24.02.2015 року вона повернула йому не всі гроші, а лише 4300 гривнів.
26.02.2015 року, він прийшов до сільради і повідомив секретаря, про крадіжку у нього грошей. Остання викликала працівників міліції, а він зробив заяву про крадіжку.
Також пояснив, що грошей у нього було більш ніж 4700 гривнів, оскільки там були і цілі купюри, однак він не знає точної суми. Обмежується повернутою йому ОСОБА_4 кількістю.
Підстав для оговора ОСОБА_4 у нього не має, взаємовідносини у них були і є добросусідськими.
Показання потерпілого ОСОБА_6 підтверджуються протоколом про прийняття від нього заяви про крадіжку грошей від 26.02.2015 року; протоколом огляду місця події домогосподарства потерпілого від 26.02.2015 року; заявою ОСОБА_4 про добровільну видачу 400 гривнів, обгорілими купюрами по 200 гривнів; протоколом огляду 4300 гривнів обгорілими банкнотами по 500, 200 і 100 гривнів наданих для огляду потерпілим і отриманих ним від ОСОБА_4 ..
Винність ОСОБА_4 у крадіжці грошей у потерпілого ОСОБА_6 доведено також показаннями свідків:
ОСОБА_8 секретаря Гонорівської сільради, ОСОБА_9 , яким ОСОБА_6 26.02.2015 року повідомив про крадіжку грошей вчинену у нього обвинуваченою ОСОБА_4 .. При цьому ОСОБА_8 подзвонила до міліції, а коли приїхали працівники міліції була присутня при тому що ОСОБА_4 призналась у вчиненні крадіжки. При цьому та видала 400 гривнів, обгорілими купюрами по 200 гривнів;
ОСОБА_10 яка продала ОСОБА_11 чоловікові обвинуваченої, горілку за 200-гривенну обгорілу купюру;
ОСОБА_12 соціального працівника, якій ОСОБА_10 віддала 200 гривенну обгорілу купюру, отриману від чоловіка обвинуваченої, для розрахунків за придбані продукти харчування;
ОСОБА_13 листоноші, у якої ОСОБА_11 - чоловік обвинуваченої, намагався обміняти обгорілу 200-гривенну купюру на 100-гривенну.
ОСОБА_14 та ОСОБА_15 залучених понятими при огляді 4300 гривнів, обгорілими купюрами.
ОСОБА_16 слідчого СВ Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області, який пояснив, що по прибуттю в с. Гонорівка, в складі оперативної групи, він опитував потерпілого підозрювану і інших осіб. Оглядав грошові купюри і т.і..
Останній пояснив, що показання ОСОБА_4 про застосування побоїв до сина та чоловіка ОСОБА_4 є такими що не відповідають дійсності. Коли він опитував обвинувачену, то у цьому ж кабінеті були присутні її чоловік та син, працівники сільради. Вона відразу призналась у вчиненні крадіжки грошей у потерпілого ОСОБА_6 .. До дачи нею таких пояснень її не примушували в будь який спосіб. Вона самостійно розповідала про обставини і деталі крадіжки про які не міг знати будь хто.
Свідки ОСОБА_17 син обвинуваченої; ОСОБА_11 чоловік обвинуваченої від дачи показань в суді відмовились і твердження обвинуваченої про застосування до них фізичного насильства та психологічного впливу на неї не підтвердили.
17.03.2015 року слідчий за допомогою відеокамери зафіксував допит ОСОБА_4 в якості підозрюваної. Перед допитом він об`явив і роз`яснив ОСОБА_4 процесуальні права, в т.ч. право на захист, від якого вона відмовилась. Знову ж таки їй не погрожували і показання вона давала вільно, що підтверджено відтворенням відеозапису в судовому засіданні і його дослідженням.
Покази свідка ОСОБА_16 знайшли своє підтвердження письмовим варіантом протоколу слідчої дії, ретельно перевіреним і дослідженим судом.
З`ясувавши фактичні обставини події та проаналізувавши показання обвинуваченої, свідків, інші досліджені в судовому слідстві докази суд вважає встановленим, що обвинувачена ОСОБА_4 23.02.2015 року, близько 12 години принесла потерпілому ОСОБА_6 відварні пельмені. Скориставшись вживанням потерпілим їжі вона таємно викрала із куртки з ліжка потерпілого належні йому грошові кошти в сумі 4700 гривнів.
Суд дійшов висновку про доведеність її вини за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна, вчиненій повторно.
Обираючи вид та розмір міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, дані за особу обвинуваченої.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої вважає: відшкодування заподіяної потерпілому шкоди, шляхом повернення викрадених коштів.
Разом із тим, обставинами що обтяжують покарання є: рецидив злочинів.
При цьому, суд враховує негативну характеристику обвинуваченої з місця проживання.
Зважаючи на те, що обвинувачена раніше засуджувались за вчинення навмисного корисливого кримінального правопорушення і вчинила новий злочин під час іспитового терміну, суд призначає їй покарання в межах санкції ст. 185 ч. 2 КК України з урахуванням вимог ст. 65 КК України, пов`язане із ізоляцією від суспільства.
Наведені обставини не дають суду підстав для пом`якшення
покарання обвинуваченій в порядку ст. 69-1, 75 КК України, або призначення іншого більш м`якого покарання. оскільки вона була звільнена від відбування покарання, однак не довела свого виправлення або наміру твердо встати на шлях виправлення та відмовитись від злочинної діяльності і вчинила новий корисливий, навмисний злочин.
Міра запобіжного заходу обвинуваченій не обиралась.
Речові докази, згідно обвинувального акту та реєстру до нього, знаходяться на зберіганні у потерпілого.
Керуючись ст. 370, 374, 395 КПК України, -
С У Д П Р И С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винною і призначити покарання
за ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за новий злочин не відбутої частини покарання за вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 1.10.2014 року за ст. 185 ч. 3 КК України у вигляді 6 місяців позбавлення волі, остаточним покаранням вважати 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання, обчислювати з дня звернення вироку до виконання дня затримання в порядку його виконання, оскільки на час проголошення вироку міру запобіжного заходу не було обрано.
Речові докази, кошти в сумі 4700 гривнів, які передані на зберігання потерпілому, повернути ОСОБА_6 , мешканцю с. Гонорівка Піщанського району Вінницької області.
На вирок протягом тридцяти днів від дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Піщанський районний суд Вінницької області.
С У ОСОБА_18 :