Справа №577/1123/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/290/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №0000328 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.11.2014 р. вироком Глухівського міськрайнного суду Сумської області за ст.ст. 185 ч.3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2015 року, в якій обвинувачений просить пом`якшити призначене йому покарання.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17 листопада 2014 року у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі, остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений попередній тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 331,56 грн., на користь ОСОБА_8 7 488 грн.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що визнав свою вину в повному обсязі, щиро кається в скоєному, всіляко сприяв слідству у розкритті злочину, надавав правдиві свідчення, є особою молодого віку, має матір, яка виховує 7 дітей та потребує допомоги, стверджує, що найближчим часом завдана матеріальна шкода потерпілій буде відшкодована, а тому просить врахувати всі пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих обставин, застосувати положення ст. 69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що 11 лютого 2015 року, близько 02-30 год., перебуваючи в гостях у ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , повторно, таємно, шляхом вільного доступу, з шафи в приміщенні зали даної квартири викрав належне ОСОБА_8 майно на загальну суму 7 483,6 грн., а саме: вироби з золота та грошові кошти в сумі 200 доларів США, що по курсу НБУ становить 5111,6 грн., спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, думку прокурора про законність вироку суду першої інстанції, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, колегією суддів не перевіряється, оскільки фактичні обставини провадження, встановлені судом першої інстанції, апелянтом не оскаржуються.

За встановлених судом фактичних обставин провадження дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживанням; обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які обвинувачений посилається у своїй апеляційній скарзі, а саме те, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, є особою молодого віку, відсутність тяжких наслідків від скоєного; а також відсутність обставин, які обтяжують покарання. А тому призначив ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі в наближеному до мінімального розміру даного виду покарання, передбаченому санкцією інкримінованої йому статті кримінального закону.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17 листопада 2014 року був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнений від відбування даного покарання з випробуванням, вчинив новий злочин у період іспитового строку, суд першої інстанції правильно, керуючись ст.71 КК України, частково приєднав до призначеного покарання невідбуте покарання за вказаним вироком. При цьому, судом в повній мірі були дотримані вимоги ч.4 ст.71 КК України, відповідно до яких, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку суд цілком обґрунтовано призначив покарання та належно мотивував це у вироку, призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, є домірним скоєному, підстав для його пом`якшення за наведених обвинуваченим підстав підстав не вбачається.

Так, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження обставин щодо надання обвинуваченим допомоги своїй матері у вихованні та догляду сімох дітей, щодо відшкодування потерпілій завданої матеріальної шкоди. Не надано відповідних доказів апелянтом і апеляційному суду.

Істотних порушень норм кримінально - процесуального закону при досудовому розслідуванні кримінального провадження та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для засудженого, який утримується під вартою з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4