Справа № 159/7240/13-к
Провадження № 1-кс/159/667/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 15.11.2013 р..

Слідчий суддя - суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

з участю: прокурора Бортника С.В.,

заявниці ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Ковельського міжрайонного прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань; скасування висновку про результати розгляду її звернення, зобов»язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

14.11.13 р. до Ковельського міськрайсуду Волинської обл. надійшла вказана скарга, мотивована заявницею тим, що 06.09.13 р. вона до Ковельської міжрайпрокуратури подала заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення, вчинене адвокатом ОСОБА_2. Із прокуратури вона отримала повідомлення за підписом міжрайпрокурора від 18.09.13 р. № 87 - 4 564 вих. - 13 про те, що її заяву прокуратурою було скеровано до Ковельського МВ У МВС України у Волинській області для вирішення по суті. 13.09.13 р. в її інтересах до Ковельського міськрайсуду звернулась її представник ОСОБА_3 з приводу можливості того, що адвокатом ОСОБА_2 квитанції про сплату судового збору на її ім»я у іншій справі. Згідно з отриманою відповіддю, у провадженні судді Денисюк Т.В. є справа за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Ковельської міськради про визнання незаконним рішення, до позовної заяви у якій приєднано квитанцію про сплату судового збору на суму 114 грн. 70 коп. від її - ОСОБА_1 - імені. А представником у вищезазначеній справі є адвокат ОСОБА_2. Зазначає, що, таким чином, вона оплатила судові витрати клієнта ОСОБА_2. 24.09.13 р. вищевказаний її представник подала до Ковельської міжрайпрокуратури клопотання про приєднання до її заяви від 06.09.13 р., вищевказаної відповіді із суду як встановленого факту відмови адвоката ОСОБА_2 повернути їй вказану квитанцію. На вищезазначене клопотання було отримано її представником відповідь за підписом заступника міжрайпрокурора М.М. Андрейцева від 03.10.13 р. за № 87 - 4 841 вих -13, що клопотання також скероване до Ковельського МВ У МВС України у Волинській області для вирішення по суті. 08.11.13 р. вона отримала відповідь з Ковельського МВ У МВС України у Волинській області за підписом його начальника про те, що її заяву не внесено до ЄРДР у зв»язку з недостатністю підстав для реєстрації матеріалів та наявності цивільно - правових відносин. Одночасно вона отримала висновок про результати заяви гр. ОСОБА_1 від 17.10.13 р., винесений ДІМ Ковельського МВ У МВС України у Волинській області, у якому зазначено, що у вказаних нею подіях відсутні ознаки кримінального правопорушення, недостатньо підстав для реєстрації їх у ЄРДР і досудового розслідування, наявні цивільно - правові відносини. З вказаним висновком вона не погоджується, так як до адвоката вона офіційно зверталась за кваліфікованою юридичною допомогою, вважає за необхідне оскаржити його. Вона звернулась до адвоката за консультацією, скориставшись офіційною доступною інформацією. 25.04.13 р. домовилась про зустріч із адвокатом у офісі. Зустрівшись з адвокатом, розповіла їй про обставини свого сімейного життя та придбання нерухомості, бажання вирішити цивільно - правовий спір. Адвокат ОСОБА_2 запевнила її про можливість законного вирішення її спору в суді з використанням адвокатських послуг, для чого запропонувала укласти договір про надання правової допомоги, оплатити адвокатські послуги для підготовки і подання в її інтересах позову до суду. Того ж дня ОСОБА_2 взяла в неї необхідні документи, оформила договір про надання адвокатських послуг, виписала їй рахунок на оплату послуг адвоката і прибутково - видатковий касовий ордер № 78/1 на суму 4 300 грн., з яких - 800 грн. - за підготовку позову до суду, 3 500 грн. - за участь у судових засіданнях. Вона досвіду отримання адвокатської допомоги не мала, відразу сплатила ОСОБА_2 всю суму коштів. Крім цього, вона сплати судовий збір за подання позовної заяви в сумі 114 грн. 70 коп.. Однак, ОСОБА_2 позов до суду не подавала, на її телефонні дзвінки не відповідала. 07.05.13 р. після її багаторазових наполягань, ОСОБА_2 зареєструвала у Ковельському міськрайсуді позовну заяву про визнання права власності. Через декілька днів ОСОБА_2 сказала їй про необхідність привезти з Одеської області її матір для допиту як свідка, сплатити 114 грн. 70 коп. судового збору за заяву про забезпечення доказів. Вона ще раз сплатила судовий збір і 13.05.13 р. ОСОБА_2 зареєструвала у суді заяву про забезпечення доказів, а вона - поїхала по матір. Через деякий час адвокат ОСОБА_2 сказала щоб вона з матір»ю пішли з нею до Ковельського міськрайсуду. Зазначає, що виклику ні вона, ні її матір не отримували, про час і дату судового засідання їй повідомила ОСОБА_2, вони пішли до суду. Раптом біля кабінету судді ОСОБА_9. ОСОБА_10. показала пальцями лівої руки знак, що означав, що ОСОБА_2 знову потрібні гроші. Вона вважає, що ОСОБА_2 показала це жестом, не говорячи вголос, щоб не було зрозуміло її матері. Вона запитала ОСОБА_2 про розмір суми і на які потреби, на що ОСОБА_2 наполягала, що їй негайно треба ще 1 000 грн. і пізніше вона їй все пояснить. Вона, розгубившись, знайшла у сумочці 500 грн. і дала ОСОБА_2. Остання сказала, що це - мала сума, однак, добре, що хоч така, взяла у неї гроші і поклала у конверт, діставши його із своєї сумки. Після судового засідання вона з матір»ю вийшла з кабінету судді першими, а адвокат ОСОБА_2 - затрималась у кабінеті, вийшовши з нього через 1 - 2 хв., сказала їй, що конверт з грошима вона передала судді ОСОБА_9. за позитивне рішення. Вона, почувши таке, дуже злякалась, розхвилювалась з приводу того, що вона таке зробила, так як вона не мала наміру нікому нічого платити. Однак, ОСОБА_2 її заспокоювала, сказала, що до всього треба звикати, що вона так робить завжди, а щонайменшою сумою є 100 доларів. Через деякий час їй із суду прийшов лист, з якого їй стало відомо, що ОСОБА_2 забрала із суду заяви на доопрацювання. Тому вона відразу пішла до ОСОБА_2, яка підтвердила це. Вона зрозуміла, що ОСОБА_2 на доопрацювання забирала позов із суду двічі, або ж - позовну заяву та заяву про забезпечення доказів. ОСОБА_2 сказала їй не хвилюватись, так як вона знає кращий варіант вирішення проблеми: вона повинна буде знайти покупця на квартиру, разом з яким та ОСОБА_2 піти до нотаріуса для оформлення купівлі - продажу квартири, а при відмові останнього -вони будуть наполягати на письмовій відмові, яку оскаржать у суді. Вона зрозуміла, що ОСОБА_2 вдруге вчиняє дії, що суперечать законодавству, тому вирішила відмовитись від її адвокатських послуг. Вона сказала, що її адвокатської допомоги вона більше не потребує, попросила повернути їй документи і кошти. ОСОБА_2 відразу повернула їй документи, крім квитанцій про сплату судового збору, а гроші пообіцяла повернути через тиждень, однак, у подальшому відповідати на її телефонні дзвінки перестала та зустрічатись з нею не бажала. Тривалий час ОСОБА_2 нею ігнорувала, тому вона зателефонувала на номер мобільного телефону НОМЕР_1 адвоката ОСОБА_7, який працює з ОСОБА_2 в одному офісі і з яким їй приходилось неодноразово спілкуватись у відсутності ОСОБА_2. Адвокат ОСОБА_7 кричав, що вона їм набридла, якщо наполягатиме на поверненні грошей, то вони викличуть міліцію і напишуть на неї заяву. Вона розгубилась, а тому 30.08.13 р. пішла до судді ОСОБА_9. для з»ясування причини, з якої забрала адвокат ОСОБА_2 позовну заяву з суду, розповіла йому про конфлікт з адвокатом, про гроші у конверті. Суддя ОСОБА_9 був шокований її розповіддю, порадив звернутись у прокуратуру для відкриття кримінального провадження, повідомити голову кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області. 02.09.13 р. вона подала скаргу на протиправні дії адвоката ОСОБА_2 до Волинської кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури. Вважає, що ОСОБА_2 вчинила протиправні кримінально - карані діяння за ознаками злочинів, передбачених: ч. 1 ст. 190 КК України, завдала їй матеріальної шкоди в сумі 6 529 грн. 40 коп., у т. ч. - заволоділа коштам в сумі 4 800 грн.; ч. ч. 2, 4 ст. 191 КК України. Вважає, що подаючи скарги та заяви щодо ОСОБА_2 вона та член її сім»ї ризикують своєю безпекою. Вважає, що адвокат ОСОБА_2 порушила і Правила адвокатської етики, так як отримала від неї кошти в сумі 4 300 грн. як плату за надання адвокатських послуг у цивільній справі, маніпулювала з позовною заявою без узгодження з нею, вводячи її в оману, виманюючи у неї кошти у своїх корисливих цілях. Свідомо наполягала на передачі їй додатково 1 000 грн. без пояснення цілей, для чого потрібні кошти, виманила в неї 500 грн., для чого створила обставини і умови, а після цього повідомила їй про начеб - то переданий судді ОСОБА_9. хабар. Адвокат ОСОБА_2 свідомо підбурювала її до здійснення тиску на нотаріуса для вчинення завідомо незаконного договору купівлі - продажу квартири, затягувала час, створюючи видимість своєї професійної адвокатської діяльності. Зважаючи на приниження внаслідок протиправних дій адвоката ОСОБА_2 як особи, до якої вона звернулась за правовою допомогою, хвилювання і переживання, намагання зв»язатись по телефону, зустрітись, недотримання умов конфіденційності згідно з угодою про надання правової допомоги адвоката від 25.04.13 р., так як всю довірену нею адвокату ОСОБА_2 інформацію остання розголошувала усім їх спільним знайомим, своїй подрузі ОСОБА_8, з дочкою якої в даний час проживає колишній чоловік заявниці, вважає себе постраждалою від протиправних дій ОСОБА_2. Її знайомі розповіли їй про те, як зневажливо говорила їм про неї адвокат ОСОБА_2. Її матеріальні витрати полягають у тому, що адвокат ОСОБА_2 створила необхідність їй їхати у м. Вілкове Одеської області по матір як свідка, нести витрати в сумі 1 500 грн. по поїздці до матері, разом з матір»ю - у м. Ковель, потім - у м. Вілкове, та поверненню її у м. Ковель. Це зумовило її заяву про моральне відшкодування в сумі 10 000 грн. поряд із сумою матеріальних збитків - 6 529 грн. з адвоката ОСОБА_2. Вважає, що у діях адвоката ОСОБА_2 є склад кримінального правопорушення - шахрайства. Зазначає, що перевірку її заяви здійснював ДІМ Ковельського МВ У МВС України у Волинській області, який, відбираючи у неї пояснення, не зазначив з її слів, що її матір була свідком тих подій, коли ОСОБА_2 виманила в неї 500 грн.. На її наполягання відібрати у неї додаткові пояснення, ДІМ пояснив, що має недостатньо повноважень для повної і всебічної перевірки її заяви, про що написав рапорт. Разом з тим, не відібрані пояснення у судді Ковельського міськрайсуду ОСОБА_9. Вважає, що Ковельською міжрайпрокуратурою має бути здійснена перевірка за її заявою про вчинення адвокатом ОСОБА_2 кримінального правопорушення і прийматись рішення. Просить скасувати вищезазначений висновок ДІМ Ковельського МВ У МВС України у Волинській області, зобов»язати Ковельського міжрайпрокурора внести відомості щодо кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190, п. п. 2, 4 ст. 191 КК України до ЄРДР, невідкладно розпочати досудове розслідування у формі попереднього слідства, визнати її потерпілою від злочинів, вручити їй пам»ятку про процесуальні права і обов»язки потерпілої, надати можливість дати додаткові свідчення, повідомити її письмово у встановленому законом порядку та строки про початок кримінального провадження і закінчення досудового розслідування.

За ухвалою слідчого судді від 14.11.13 р. відкрито провадження за скаргою і призначено скаргу до судового розгляду.

В судовому засіданні заявниця скаргу підтримала, обґрунтувавши її вищенаведеними доводами, додатково пояснила, що вважає бездіяльність прокурора, що полягає у невнесенні відомостей за її заявою від 06.09.13 р. до ЄРДР, неправомірною, так як її заява була передана до міліції, де було зроблено неправомірний висновок. Просить поновити також строк на оскарження бездіяльності прокурора, оскільки вважає, що про це їй та її представникові стало відомо після винесення міліцією, куди прокурор скерував її заяву, неправомірного висновку. Вважає, що саме Ковельський міжрайпрокурор зобов»язаний внести відомості щодо кримінального правопорушення до ЄРДР, невідкладно розпочати досудове розслідування у формі попереднього слідства, визнати її потерпілою від злочинів, вручити їй пам»ятку про процесуальні права і обов»язки потерпілої, надати можливість дати додаткові свідчення, повідомити її письмово у встановленому законом порядку та строки про початок кримінального провадження і закінчення досудового розслідування. Просить скаргу задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявниці, думку прокурора, який вважає дії прокурора по скеруванню заяви заявниці до Ковельського МВ У МВС України у Волинській області без внесення її до ЄРДР правомірними у зв"язку з відсутністю підстав до цього, а скаргу - безпідставною, просить у задоволенні скарги відмовити, вивчивши матеріали скарги та матеріалів Ковельського МВ У МВС України у Волинській області № 4 000 за зверненням гр. ОСОБА_1, приходить до висновку, що скарга є підставною та підлягає до часткового задоволення.

За змістом ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені дії чи бездіяльність прокурора, зокрема, бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, серед інших, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як слідує зі змісту ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на дії чи бездіяльність прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Судом встановлено, що у матеріалах скарги та матеріалів Ковельського МВ У МВС України у Волинській області № 4 000 за зверненням гр. ОСОБА_1 відсутні відомості про дату отримання заявницею повідомлення про прийняте прокурором рішення за заявами заявниці та її представника.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що десятиденний строк на оскарження зазначеної у скарзі бездіяльності прокурора заявниця пропустила з поважних причин, так як прокурором, до якого вона зверталась, було її та її представника заяви скеровано до іншого правоохоронного органу, що заявницею сприймалось як продовження розгляду її заяви, а тому є підстави для поновлення заявниці строку на оскарження.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

За змістом ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. А відмова прокурора внести відомості у ЄРДР, за змістом ст. 303 КПК України, може бути оскаржена.

Оскільки заявниця 06.09.13 р. звернулась до прокурора із зазначеною вище заявою, що стверджується матеріалами Ковельського МВ У МВС України у Волинській області № 4 000 за зверненням гр. ОСОБА_1, прокурор мав обов»язок внести відомості у ЄРДР. Однак, він допустив бездіяльність, надіславши заяву заявниці листом від 19.09.13 р. № 87 - 4 565 вих. 13 до Ковельського МВ У МВ України у Волинській області для розгляду по суті без внесення у ЄРДР.

Хоча чинний КПК України не передбачає такого процесуального документа як висновок, однак, вимога заявниці про його скасування, не може бути задоволена як з огляду на наведене вище, так і з огляду на те, що заявницею оскаржено лише бездіяльність прокурора.

Також слідчий суддя вважає, що слід зобов»язати Ковельського міжрайонного прокурора внести відомості за заявою заявниці до ЄРДР та надалі вчинити всі необхідні, передбачені чинним законодавством дії, пов»язані з цим, з врахуванням положень чинного КПК України про підслідність кримінальних правопорушень, попередньої правової кваліфікації кримінальних правопорушень. Підстав для задоволення вимог заявниці в частині зобов»язання прокурора невідкладно розпочати досудове розслідування у формі попереднього слідства, визнати її потерпілою від злочинів, вручити їй пам»ятку про процесуальні права і обов»язки потерпілої, надати можливість дати додаткові свідчення, повідомити її письмово у встановленому законом порядку та строки про початок кримінального провадження і закінчення досудового розслідування, немає та у задоволенні таких їй також слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 214, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Ковельського міжрайонного прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, скасування висновку про результати розгляду її звернення, зобов»язання до вчинення дій задовольнити частково.

Зобов»язати Ковельського міжрайонного прокурора внести відомості за заявою ОСОБА_1 від 06.09.13 р., що подана нею до Ковельської міжрайпрокурори, до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань для прийняття рішення, передбаченого ст. 214 КПК України у порядку, встановленому чинним законодавством.

В решті скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя -

Суддя Ковельського міськрайонного судуІ. М. Логвинюк