У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Косарєва В.І., Нікітіна Ю.І.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 15 квітня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на постановлені щодо нього судові
рішення.

За вироком Підволочиського районного суду Тернопільської
області від 07 серпня 2007 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, судимий: 30.12.2004 р. за ст.ст. 185 ч.3, 263 ч.1 КК України на 1
рік позбавлення волі; 22.09.2006 р. за ст.ст. 15 і 289 ч.2 КК України на 1
рік, 2 місяці і 52 дні обмеження волі,

засуджений: за ст. 289 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі без
конфіскації майна; за ст. 185 ч.2 КК України на 3 роки позбавлення волі; за ст.
357 ч.3 КК України на 2 роки обмеження волі.

За сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України суд визначив ОСОБА_1
остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації
майна.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2007 року
цей вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що в ніч на 27 квітня 2007 року, за
місцем проживання ОСОБА_2 в с. Кошляки Підволочиського району Тернопільської
області, він таємно викрав майно і гроші потерпілого на загальну суму 2 315
гривень, а також особисті документи ОСОБА_2. Після цього засуджений вийшов на
подвір'я будинку, де незаконно заволодів мотоциклом “Ява”, на якому поїхав до
себе додому.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить перевірити законність та
обґрунтованість постановлених щодо нього судових рішень, посилаючись на
безпідставність його засудження. При цьому зазначає, що під час досудового
слідства він дійсно зізнавався у вчиненні зазначених у вироку злочинів, але
зробив це в результаті застосування до нього недозволених методів
розслідування. Тому засуджений вважає, що висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам справи. А також ОСОБА_1 вважає, що в ході
досудового слідства було порушено його право на захист.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши
викладені у касаційній скарзі ОСОБА_1 доводи, колегія суддів вважає, що скарга
засудженого задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Підставами для скасування або зміни судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій, крім постановлених апеляційним судом як судом першої
інстанції, відповідно до положень, зазначених у ч. 1 ст. 398 КПК України,
можуть бути, зокрема, істотне порушення кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Що стосується застосування кримінального закону, то колегія суддів вважає
правильними висновки суду першої інстанції про
необхідність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст.ст. 289 ч.2, 185 ч.2, 357
ч.3 КК України, оскільки така кваліфікація відповідає встановленим у судовому
засіданні обставинам щодо вчинення засудженим цих неправомірних дій.

Зокрема, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 і сам не заперечував, що
тієї ночі, коли ОСОБА_2 уже спав, він дійсно забрав деякі речі та барсетку
потерпілого і на його ж мотоциклі поїхав до себе додому в Івано-Франківську
область.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила, що показання про
обставини вчинення наведених у вироку неправомірних дій засуджений давав на
протязі усього досудового слідства - в явці з повинною, під час відтворення
обстановки і обставин події, та в ході неодноразових допитах, в тому числі і в
присутності захисника.

Із змісту долучених до справи протоколів допиту та інших слідчих дій за
участю ОСОБА_1 вбачається, що такі показання засуджений давав добровільно,
будь-якого психічного і фізичного тиску на нього при цьому не чинилось. Крім того,
коли засуджений в суді першої інстанції заявив про застосування до нього
недозволених методів розслідування збоку працівників слідства, то за дорученням
суду прокуратурою було проведено службове розслідування, за результатами якого
ці факти не підтвердились. У зв'язку з цим посилання у касаційній скарзі
засудженого на застосування до нього недозволених методів розслідування колегія
суддів розцінює як надумані і такі, що суперечать матеріалам справи.

Крім того, об'єктивно достовірність показань ОСОБА_1 щодо обставин вчинення
злочинів підтверджується сукупністю інших досліджених судом і наведених у
вироку доказів, в тому числі показаннями потерпілого ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3
тощо.

Питання призначення засудженому покарання судом першої інстанції було
вирішено у відповідності до вимог ст. 65 КК України. Підстави для його
пом'якшення відсутні.

З приводу посилань засудженого на неповноту і однобічність судового
слідства, а також невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним
обставинам справи, то їх перевірка до компетенції касаційного суду не
відноситься.

Що стосується доводів засудженого про порушення його права на захист у ході
досудового слідства, то вони є безпідставними.

Як видно із матеріалів справи відразу після затримання ОСОБА_1 слідчим було
роз'яснено його права, у тому числі право мати захисника. Але, як свідчить
запис у відповідному протоколі, мати захисника ОСОБА_1 не бажав. Надалі,
ОСОБА_1 виявив бажання мати захисника з моменту пред'явлення обвинувачення, у
зв'язку з чим за постановою слідчого від 06 травня 2007 року для захисту
ОСОБА_1 було допущено адвоката ОСОБА_4.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи
могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити
законний, обґрунтований вирок, колегією суддів по справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1
відмовити.

Судді:

Косарєв В.І. Нікітін
Ю.І. Федченко О.С.