Справа № 1-70
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

«15» вересня 2008 року Березнівський районний суд Рівненської області

під головуванням судді Мельника В.Я.

при секретареві Прокопчук
Ю.В.

з участю прокурора Ільящука Т.М.

захисників підсудних,

адвокатів:
ОСОБА_3

ОСОБА_4.,

підсудних ОСОБА_1

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне справу про
обвинувачення:

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, народився і
проживав до взяття під варту в АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з
середньою освітою, не одруженого, звільненого від походження військової служби,
працював робітником товариства з обмеженою відповідальністю «Бімол» в м.
Березне, судимого Березнівським районним судом Рівненської області 20 грудня
2007 року за ч.1 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян,

за ч.2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, народився і до взяття під варту проживав в АДРЕСА_2,
українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою,
військововозобов'язаного, не одруженого, до взяття під варту не працював,
судимого Березнівським районним судом Рівненської області 21 лютого 2007 року
за ч.1 ст. 119 КК України до трьох років обмеження волі,

за ч.2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

2 січня 2008 року біля 15 години в
м. Березне по вул. Андріївській ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по попередній домовленості
між собою з метою заволодіння чужим майном - грішми ОСОБА_5., здійснили напад
на нього, а саме: ОСОБА_1, дізнавшись попередньо у ОСОБА_6 що у потерпілого є
гроші, відвів ОСОБА_5. за газетний кіоск, завдавши при цьому удар головою в
обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді посттравматичного викривлення
носової перетинки, перелому кісток носа, посттравматичного риносколіозу, що
відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров'я,
та утримуючи потерпілого сказав ОСОБА_2, який знаходився тут же за
кіоском, щоб той оглянув кишені
ОСОБА_5.

ОСОБА_2, не виявивши грошей в
правій кишені потерпілого, розтиснув кулак правої руки ОСОБА_5. і забрав у
нього гроші в сумі 290 гривень, використавши гроші разом зОСОБА_1 на власні
потреби.

Підсудні визнали себе винними
частково.

Не заперечуючи фактичних обставин справи, ОСОБА_1
показав, що у нього не було попередньої домовленості з ОСОБА_2 на заволодіння
грішми ОСОБА_5. Визнав себе винним в тому, що спричинив потерпілому легке
тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Гроші у потерпілого забирав ОСОБА_2 і залишалися вони у нього.
Підтвердив, що той давав йому по дорозі гроші на те, щоб він підстригся, потім
використали спільно з ОСОБА_2 в кафе «Березовий гай» частину грошей на
придбання страв і вина. Просить не
позбавляти його волі. У спричиненні тілесного ушкодження ОСОБА_5 щиро кається і
готовий за це понести відповідальність. Просить вибачення у потерпілого.

ОСОБА_2 також пояснив, що
попередньо не домовлялися про те що відберуть гроші у ОСОБА_5. Така думка
виникла спонтанно. Тілесних ушкоджень потерпілому він не наносив. Гроші
забирав, розтиснувши кулак ОСОБА_5. Працівники міліції затримали його в кафе
«Березовий гай». При цьому він видав 54 гривні, що залишилися у нього.

Просить перекваліфікувати його дії
на грабіж за ч.1 ст. 186 КК України, призначивши покарання не пов'язане з
позбавленням волі. Щиро кається у вчиненому.

З пояснень потерпілого ОСОБА_5.
відомо, що в даний час він вже чітко не пригадує тих подій, що мали місце 2
січня 2008 року. Пояснює це тим, що у свій час переніс травму голови, а тому
іноді забуває події. В ході досудового слідства давав об'єктивні покази.

Показав, що ОСОБА_1 відводив його
за кіоск, завдавав удари в обличчя, вимагав гроші, гроші з кишень чи з руки
відбирав ОСОБА_2, який знаходився поряд.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7
показав, що після вживання 150 грамів спиртного з ОСОБА_5 в кафе біля
автовокзалу, стояли і розмовляли неподалік газетного кіоску, вирішили випити ще. ОСОБА_5. пішов купити в
кіоску цигарки. В цей час до нього
підійшли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і
дізнавшись від нього, що він з потерпілим мають намір йти і придбати ще горілки
за кошти ОСОБА_5., спочатку ОСОБА_1, а тоді й ОСОБА_2, підійшли до потерпілого
і ОСОБА_1 завдав йому удар головою в обличчя. Потім ніби ще наносив удари,
вимагаючи гроші. Гроші у ОСОБА_5. забирав з кишень штанів ОСОБА_2

Останній же дав йому 50 гривень,
щоб він нікому не розповідав про те що сталося. Сказали йому йти з ними в центр
до кафе. Коли по дорозі в кафе ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зайшли в перукарню, він пішов
додому.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що 2
січня 2008 року приблизно біля 15 години
почула шум біля кіоску, в якому працює, відкрила двері, двоє хлопців
стояли обличчям один до одного, бійки не бачила.

Не дивлячись на те, що підсудні
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свою вину визнали кожен частково, суд приходить до висновку
на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, що їх вину слід визнати
доведеною.

З протоколів пред'явлення осіб для
впізнання на а. с. 35 та 65 відомо, що в ході його проведення потерпілий
ОСОБА_5. упізнав як осіб, що скоїли напад на нього, і ОСОБА_1., і ОСОБА_2.

Обставини скоєного
підсуднимиОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлено шляхом проведення очних ставок
ОСОБА_1. з потерпілим ОСОБА_5 ( а. с. 36-37), з свідком ОСОБА_7 ( а. с. 52-54),
ОСОБА_2. з ОСОБА_5 (а. с.66-67), а також протоколом відтворення обстановки і
обставин події з фототаблицями (а. с. 78-81) з участю підсудного ОСОБА_1.

Протокол огляду на а. с. 11
свідчить, що ОСОБА_2 було видано і в його присутності оглянуто гроші в сумі 54 гривні, з його пояснень
забраних ним таОСОБА_1 у невідомого громадянина поблизу кафе «Надія» по вул.
Андріївській в м. Березне.

Протокол огляду фіскального чеку
на а. с. 12 доводить факт придбання підсудними ОСОБА_2 таОСОБА_1 в кафе
«Березовий гай» вина та страв на суму 20 гривень 47 копійок.

В ході досудового слідства обоє
підсудних давали послідовні покази щодо наміру заволодіти грішми ОСОБА_5.
Доказів отримання таких показів під тиском з боку досудового слідства чи
застосування слідством інших недозволених методів, в судовому засіданні не
добуто.

Зміна їх ними в судовому
засіданні і покликання на те, що між ними не було попередньої домовленості,
спростовується координованістю їхніх дій в ході заволодіння грішми ОСОБА_5. -
нанесення ударівОСОБА_1 та відібрання грошей ОСОБА_2, послідовністю таких дій після скоєного - вручення ОСОБА_2 грошей
ОСОБА_7з тим щоб він зберігав мовчання, спільне витрачання грошей обома
підсудними.

Покликання захисту ОСОБА_2. на те,
що у того не було попередньої домовленості з ОСОБА_1 на заволодіння грішми
ОСОБА_5, спростовується показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що коли до нього
підійшли ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_1 запитав чи є у них гроші, наносячи удари потерпілому ОСОБА_1 вимагав
дати їм гроші, в противному випадку знайдуть і відберуть усі, що в кінцевому рахунку
було зроблено ОСОБА_2 Тобто підсудні діяли як співвиконавці злочину.

Необгрунтованою є також позиція
захисту, що домовленість в даному випадку мала виникнути задовго до скоєного,
вона не відповідає роз'ясненню, що міститься в п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 25 грудня 1992 року «Про судову практику в
справах про корисливі злочини проти приватної власності», на яку той
покликається.

Суд вважає безспірно встановленим,
що намір заволодіти грішми потерпілого ОСОБА_5. у ОСОБА_2. виник не одноособово
та не без зв'язку з діями ОСОБА_1., а в результаті і внаслідок застосованого до того фізичного
насильстваОСОБА_1

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що домовленість між співучасникамиОСОБА_1 і ОСОБА_2 виникла безпосередньо
перед вчиненим ними.

Суд вважає, що їх дії повністю
охоплюються ч.2 ст. 187 КК України.

Кваліфікуючи їх за вказаною
нормою закону, суд враховує, що застосованеОСОБА_1 до потерпілого ОСОБА_5.
фізичне насильство небезпечне для здоров'я, про що свідчить висновок
судово-медичної експертизи на а. с. 22 від 22 січня 2008 року, згідно з яким
тому було спричинено посттравматичне викривлення носової перетинки, перелом
кісток носа, посттравматичний риносколіоз, що відноситься до легкого тілесного ушкодження,
яке потягнуло за собою короткочасний розлад здоров'я.

Дане ушкодження носа могло
виникнути при завданні не менше як одного удару з більшою силою, в тому числі й
головою.

Такий висновок експертизи
повністю відповідає встановленим обставинам справи. Інші удари, завдані ОСОБА_5
по тулубу, на кваліфікацію дій підсудних не впливають.

Злочин вчинений підсудними за
попередньою домовленістю групою осіб.

Кваліфікуючою ознакою дій
ОСОБА_1. є також скоєння злочину повторно, оскільки до вступу в законну силу
вироку щодо нього за ч.1 ст. 190 КК України від 20 грудня 2007 року, він вчинив
даний злочин.

Оцінивши усі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку, що вину ОСОБА_1. та ОСОБА_2. за ч.2 ст.
187 КК України повністю доведено.

При призначенні їм покарання суд
враховує характер і обставини скоєного ними злочину, який законом віднесений до
тяжких, їх ставлення до скоєного - ОСОБА_1 розкаявся в спричиненні тілесного
ушкодження ОСОБА_5, ОСОБА_2 у вчиненні, як він вважає, грабежу майна (грошей)
потерпілого.

Разом з тим суд дійшов висновку,
що в їх діяннях названі ними склади
злочинів фактично відсутні.

Суд враховує особу підсудних,
обоє раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, при цьому у
ОСОБА_2. є в наявності судимість за ч.1 ст. 119 КК України - покарання у виді
трьох років обмеження волі, яке він не відбував.

Тому суд на підставі ст. 71 КК
України частково приєднує до покарання, призначеного ОСОБА_2 за цим вироком, не
відбуте ним, перевівши його у позбавлення волі згідно з п. п. «а» п.1 ч.1 ст.72
КК України, яке таким чином становитиме 1 рік і шість місяців позбавлення волі.

ОСОБА_1 раніше неодноразово
притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини. Має
непогашену судимість за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 30
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який він сплатив 24 грудня 2007
року.

Характеристики обох підсудних
негативними не є.

Збитки потерпілому ОСОБА_5
відшкодовано стороною ОСОБА_1., що пом'якшує його
відповідальність, претензій матеріального характеру до підсудних він не має,
разом з тим просить покарання їм призначити згідно закону.

За таких обставин, суд вважає,
що виправлення і перевиховання обох підсудних можливе лише шляхом ізоляції їх
від суспільства і призначення покарання у виді позбавлення волі.

Суд також застосовує до обох
підсудних обов'язкове згідно з ч.2 ст. 187 КК України додаткове покарання -
конфіскацію Ѕ частини майна належного на праві власності кожному.

Підстави для застосування ст. 69 КК України
щодо обох підсудних відсутні, по справі не встановлено декількох пом'якшуючих
їх покарання обставин, не дозволяють її застосувати також обставини, що
стосуються особи винних.

Запобіжний західОСОБА_1 та ОСОБА_2
до набуття цим вироком законної сили суд залишає попередній - тримання під
вартою і відбуття покарання рахує кожному з них з моменту обрання їм
запобіжного заходу судом у вигляді взяття під варту.

ОСОБА_1 - з 18 січня 2008 року (
постанова на а. с. 39), ОСОБА_2 - з 31 січня 2008 року (постанова на а. с. 77),
зарахувавши кожному тримання їх в ІТТ Березнівського РВ УМВС України до взяття
під варту, відповідноОСОБА_1 з 15 січня 2008 року по 18 січня 2008 року та
ОСОБА_2 з 28 січня 2008 року по 31 січня 2008 року.

Речовий доказ згідно постанови
від 14 січня 2008 року на а. с. 15 - гроші в сумі 54 гривні - суд повертає
потерпілому ОСОБА_5

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати
винними за ч.2 ст.187 КК України і призначити покарання кожному у виді
позбавлення волі на строк сім років з поміщенням їх до кримінально-виконавчої
установи з конфіскацією Ѕ частини майна належного на праві власності кожному.

На підставі ст. ст. 71-72 КК
України до призначеного за цим вироком покарання ОСОБА_2 частково приєднати
покарання за вироком Березнівського районного суду від 21 лютого 2007 року за
ст. 119 КК України у виді одного року і шести місяців позбавлення волі і
остаточне покарання призначити на строк сім років і шість місяців позбавлення
волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до набуття вироком законної сили залишити попередній - тримання під
вартою в Рівненському слідчому ізоляторі Управління ДДП ПВП у Рівненській
області і відбуття покарання рахувати:

ОСОБА_1 з 18 січня 2008 року,
зарахувавши в строк його відбуття тримання його в ІТТ Березнівського РВ УМВС
України з 15 січня 2008 року по 18 січня 2008 року;

ОСОБА_2 - з 31 січня 2008 року,
зарахувавши в строк його відбуття знаходження його в ІТТ Березнівського РВ УМВС
України з 28 січня 2008 року по 31 січня 2008 року.

Речовий доказ - гроші в сумі 54
гривні - повернути ОСОБА_5.

На вирок суду сторонами може
бути внесена апеляція до апеляційного суду Рівненської області через
Березнівський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а
засудженими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: Мельник В.Я