Справа № 10-268/2007
року Категорія:
у першій інстанції Селіванова
апеляційного суду Карпій
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

Головуючого Погорєлової
Г.М.

суддів Карпія
В.М.

Куценко О.В. за
участю:

прокурора Андрусяка
В.Г.

захисника ОСОБА_1

обвинуваченого ОСОБА_2

01
листопада 2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали за апеляцією прокурора
відділу прокуратури Миколаївської області на постанову Центрального районного
суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2007
року, якою відмовлено в обранні
запобіжного заходу у виді взяття під варту

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
приватного підприємця, уродженця
і мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого;
обвинуваченого у вчиненні злочину за п.2
ст. 28, ч.1
ст. 263 КК України.

Як
вбачається з подання слідчого по ОВД СУ УМВС України в Миколаївській області
про обрання обвинуваченому ОСОБА_2 міри запобіжного заходу у вигляді взяття під
варту, погодженого з заступником
прокурора Миколаївської області, ОСОБА_2
обвинувачується в тому, що 17 жовтня
2007 року о 18.25 годині на 127 км автодороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ
на території Миколаївського району Миколаївської області, був затриманий працівниками міліції, керуючи автомобілем ЗАЗ-1102 «Таврія», державний номер НОМЕР_1, в якому були виявлені і вилучені гвинтівка
іноземного виробництва, калібру 38;
револьвер системи Кольт; пістолет системи Браунінг, калібру 7, 65 мм, які є вогнепальною зброєю і придатні для
стріляння; патрони в кількості 392 штук,
які відносяться до боєприпасів .і придатні для стріляння. Вказану
вогнепальну зброю і боєприпаси ОСОБА_2 зберігав в своєму автомобілі без
передбаченого законом дозволу. 26 жовтня

2007 рок підозрюваному
пред'явлено обвинувачення за п.2
ст. 28, ч. 1 ст.
263 КК України.

В
обґрунтування свого подання слідчий по ОВД
СУ УМВС України в Миколаївській області вказав на те, що ОСОБА_2 обвинувачується в скоєнні
злочину, за який законом передбачено
покарання у виді позбавлення волі строком більше 3 років, знаходячись на волі, може продовжити свою злочинну
діяльність, може переховуватись від
органів досудового слідства та суду,
перешкоджати встановленню об'єктивної істини по справі та виконанню
процесуальних рішень, не має постійного
місця роботи і місця проживання на території м.
Миколаєва. Посилаючись на те, що
вік, стан здоров'я та сімейний стан
ОСОБА_2 не перешкоджає його утриманню в СІЗО,
просив подання задовольнити.

26
жовтня 2007 року, відмовляючи в
задоволенні подання слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_2, суд послався на те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання в м. Запоріжжі,
проживає з сім'єю: дружиною-інвалідом 2-ї групи і двома
дітьми-студентами, позитивно
характеризується за місцем проживання. Крім того, в матеріалах кримінальної справи відсутні
данні, що свідчать про те, що ОСОБА_2 ухилятиметься від слідства і суду
або від виконання процесуальних рішень,
перешкоджатиме встановленню істини по справі або продовжуватиме злочинну
діяльність.

В
апеляції прокурор посилається на те, що
ОСОБА_2 свою вину визнав повністю, діяв
за попередньою змовою зі ОСОБА_3,
перевозив зброю таким способом,
який ускладнював її виявлення, є
мешканцем іншої області, не працює
і, тому,
може ухилятися від досудового слідства,
суду і продовжити злочинну діяльність.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення
прокурора, який підтримав апеляцію, обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника
ОСОБА_1, які просили залишити постанову
без зміни, обговоривши доводи апеляції
та вивчивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляція не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно
п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 25 квітня 2003 року
"Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під
варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і
досудового слідства" під час судового розгляду подання органу
дізнання, слідчого чи прокурора про
взяття під варту чи продовження строку тримання під вартою суддя з'ясовує
обставини, з якими закон пов'язує
можливість обрання цього запобіжного заходу,
передбачені ст. ст.
148, 150, 155, 165-2 КПК України .

Згідно
до вимог ст. ст.
148, 155 КПК України запобіжний
захід у вигляді взяття під варту застосовується за наявності достатніх підстав
вважати, що. обвинувачений буде
намагатися ухилятись від
дізнання, слідства і
суду,

перешкоджати
встановленню істини по справі або продовжувати злочинну діяльність.

Колегія
суддів вважає, що суддя правильно дійшла
висновку про відсутність підстав для обрання міри запобіжного заходу у вигляді
взяття під варту і обґрунтувала своє рішення,
оскільки в поданні не наведено яких-небудь фактичних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 може ухилятися від органів
досудового слідства та суду або продовжити злочинну діяльність.

Вирішуючи
питання про обрання ОСОБА_2 міри запобіжного заходу, суддею враховано, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, проживає з дружиною інвалідом 2 групи та
двома дітьми-студентами і позитивно характеризується за місцем помешкання. За
таких обставин суд обґрунтовано дійшов висновку про відмову в обранні щодо
ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При
розгляді подання суддею порушень норм кримінально-процесуального закону, які тягли б за собою скасування постанови
колегією суддів при розгляді матеріалів,
не встановлено.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора відділу прокуратури Миколаївської області залишити без задоволення.

Постанову
Центрального районного суду м. Миколаєва
від 26 жовтня 2007 року про відмову в обранні міри запобіжного заходу у вигляді
тримання під вартою щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.