Справа № 333/3091/15-к
Провадження № 1-кп/333/347/15
В И Р О К
Іменем України
15 червня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0001828 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, освіта середня, непрацюючої, неодруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

· 15.03.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. Звільнена 11.01.2013 року з Павловградської ВК Дніпропетровської області № 142 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

· 19.12.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Знята з обліку Комунарської КВІ 13.02.2015 року у зв`язку із закінченням іспитового строку;

за обвинуваченням у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 раніше засуджена за скоєння корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях перевиховання не стала і скоїла новий корисливий злочин при наступних обставинах.

20.04.2015 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою із невстановленою досудовим слідством особою, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку № 52 по вул. Ленінградська у м. Запоріжжі, із застосуванням насилля, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, нанесла один удар кулаком руки в область чола потерпілій ОСОБА_7 . Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, шляхом ривку відкрито викрала золоті сережки, 583 проби, вагою 1 гр., вартістю 800 грн., які належать потерпілій ОСОБА_7 . З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_5 зникла та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд.

У результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 завдано майнову шкоду на загальну суму 800 грн.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, фактично визнала частково, вказавши, що точної дати не пам`ятає, на кладовище вона познайомилася з жінкою на ім`я ОСОБА_8 , яка підійшла до неї та попросила прикурити. Жінки почали спілкуватися і вона запросила потерпілу в гості, назвавши адресу куди треба приїжджати. Близька 3-4 годин дня цього ж дня потерпіла приїхала за вказаною адресою. Однак, оскільки остання була у стані алкогольного сп`яніння, то одразу заснула. Коли потерпіла проснулася, то почала сваритися. В цей момент вона сіла на потерпілу зверху, інша жінка почала тримати ОСОБА_7 , щоб остання не виривалася, і вона зняла золоті сережки з потерпілої, однак не пам`ятає, щоб наносила їй удари. Викраденим розпорядилася на власний розсуд. Цивільний позов визнає у повному обсязі, щиро розкаюється у скоєному, просить суворо не карати. В подальшому обвинувачена пояснила, що дійсно нанесла потерпілій один удар в область чола, однак через стресову ситуацію не змогла одразу цього пригадати.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що точної дати не пам`ятає, вона познайомилася з обвинуваченої на кладовище, коли підійшла до їхньої компанії попросити цигарку. Вони познайомилися, пом`янули мати потерпілої і почали разом розпивати спиртні напої. В ході спілкування обвинувачена повідомила їй свою адресу та запросила в гості. Тоді вона включилася, а коли прокинулася, то пішла на адресу, вказану обвинуваченою. Коли вона приїхала до ОСОБА_5 між нею та обвинуваченою виник конфлікт. В ході конфлікту невідома жінка почала тримати її в той момент, коли обвинувачена, сидячі на ній зверху, знімала золоті сережки. Крім того, обвинувачена нанесла їй один удар в голову. Цивільний позов підтримує у повному обсязі, покарання просить призначити на розсуд суду.

Незважаючи на фактичне часткове визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_5 , суд вважає, що вина останньої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Із дослідженого в судовому засіданні протоколу пред`явлення особи для впізнання від 24.04.2014 року, суд встановив, що свідок ОСОБА_10 в присутності двох понятих впізнав особу під № 2, якою є ОСОБА_5 , як особу, яка 20.04.2015 року продала йому золоті сережки. До протоколу додані фотознімки з місця події.
Із дослідженого в судовому засіданні протоколу пред`явлення особи для впізнання від 24.04.2014 року, суд встановив, що потерпіла ОСОБА_9 в присутності двох понятих впізнала особу під № 1, якою є ОСОБА_5 , як особу, яка 20.04.2015 року вчинила відносно неї кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України. До протоколу додані фотознімки з місця події.
Із дослідженого в судовому засіданні протоколу освідування особи від 24.04.2015 року, суд встановив, що 24.04.2015 року слідчий Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області лейтенант міліції ОСОБА_11 , в присутності двох понятих, здійснив освідування потерпілої ОСОБА_9 , в ході якого встановлено, що на тілі потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 15 годину 00 хвилин 24.04.2015 року маються наступні тілесні ушкодження: синець в лобній області приблизними розмірами 2,5х3 см синьо жовтуватого кольору. До протоколу додані фотознімки з місця події.
У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_5 .

В ході судового слідства суд всебічно і повно дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення та захисту, із дотриманням принципу змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_12 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами і кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 186 КК України грабіж, тобто відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насиллям, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного нею злочину, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, в тому числі за корисливі злочини, судимість за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, після зняття з обліку у зв`язку із закінчення іспитового строку, на шлях виправлення та перевиховання не стала та знову скоїла злочин, не працює, має постійне місце проживання, неодружена, не має стійких соціальних зв`язків, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває. І хоча обвинувачена ОСОБА_5 визнала провину та розкаялася у вчиненому, судом таке визнання вини обвинуваченою, з урахуванням даних про особу останньої, розцінено як формальне, на меті якого є уникнення суворого покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, відсутні. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до п.п. 2, 3, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» більш сурове покарання особам, скоївшим злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, у складі злочинних груп та менш сурове покарання може призначатися особам, які щиросердно розкаялись у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, при цьому враховується стадія здійснення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер та ступінь тяжкості наслідків, які настали.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, даних про особу обвинуваченої, її ставлення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думки прокурора, який просив призначити покарання у вигляді позбавлення волі, суд прийшов до висновку про те, що всі ці дані в сукупності свідчать про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо тільки в ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_5 суспільну небезпеку своїх діянь не виявила, на шлях виправлення не стала та знов продовжила скоювати злочини, а тому єдино вірним та адекватним для її виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого, що є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів,а тому суд при призначенні ОСОБА_5 покарання не вбачає підстав для застосування положень ст. 75 КК України.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Враховуючи те, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_5 матеріальних збитків у розмірі 800 гривень 00 копійок визнаний обвинуваченою, відповідно до ст. 128-129 КПК України, суд вважає, що вказаний цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_13 визнати винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту її фактичного затримання 24 квітня 2015 року.
Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 матеріальні збитки в розмірі 800 (вісімсот) гривень.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1