Справа №489/8812/13-к 13.02.2014 13.02.2014 13.02.2013
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/131/14
Головуючий у 1-й інстанції: Коновець С.М.
Категорія: ч.5 ст. 191 КК України
Доповідач апеляційної інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати у кримінальних
справах:

головуючого судді
Кателіна В.П.

суддів: Значок І.С.,
Семенчука О.В.

за участю

секретаря:
Чоботаренко Т.І.

прокурора: Гавенка
В.В.

виправданої: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали кримінального
провадження № 0000079 за апеляційною
скаргою прокурора прокуратури
Ленінського районного суду м.
Миколаєва на вирок Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 19.12.2013
року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянку України, уродженку м.
Советськ, Каланінградської області
освіта середня-спеціальна, не одружену,
раніше не судиму, працюючу бухгалтером
ПП «Імпресив», проживаючу АДРЕСА_1,
визнано не винною за ч. 5 ст. 191 КК
України та виправдано за недоведеністю
в її діях складу кримінального
правопорушення.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів
кримінального провадження, ОСОБА_2
обвинувачувалась в тому, що займаючи з
18.10.2011 року посаду касира у відділенні
№152 ПАТ «Всеукраїнський акціонерний
банк», розташованому по пр. Миру 7-г в м.
Миколаєві виконувала роботу, пов'язану
із зберіганням, обробкою, продажем,
відпуском, перевезенням і
застосуванням у процесі виробництва
переданих їй цінностей та несла повну
матеріальну відповідальність за
забезпечення їх цілості.

07.07.2012 року, близько 17 години 40 хвилин,
ОСОБА_2, знаходячись на своєму робочому
місці у відділенні № 152, маючи умисел на
заволодіння грошовими коштами, скоїла
розтрату ввірених їй грошових коштів в
сумі 392 607, а саме провела зняття грошей
з карткового рахунку у сумі 393 грн., але
видала невстановлений особі ПАТ
«Всеукраїнський акціонарний банк» у
сумі 393 000 грн., тим самим заволоділа
грошима в сумі 392 607 грн..

Своїми неправомірними діями ОСОБА_2
заподіяла матеріальну шкоду в особливо
великих розмірах.

В апеляційній скарзі прокурор
прокуратури Леніського району м.
Миколаєва просить суд скасувати вирок
суду від 19.12.2013 року у зв'язку з істотним
порушенням вимог кримінально
процесуального закону та призначити
новий судовий розгляд у суді першої
інстанції.

Апелянт зазначив, що приймаючи рішення
щодо недоведеності в діях ОСОБА_2
складу кримінального правопорушення,
суд не міг давати оцінку тим
обставинам, які ніким не оспорювалися.

Посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 394 КПК
України апелянт вважає, що рішення суду
1-ї інстанції не може бути оскаржено в
апеляційному порядку з підстав
заперечення обставин, які ніким не
оспорювалися під час судового розгляду
і дослідження яких було визнано судом
недоцільним відповідно до положень ч. 3
ст. 349 КПК України.

Також посилаючись на п.1 ст. 415 КПК
України вказує, що суд апеляційної
інстанції скасовує вирок чи ухвалу
суду першої інстанції та призначає
новий розгляд у суді першої інстанції,
якщо встановлені порушення
передбачені п.п. 2-7 ст. 412 КПК України, що
відповідно до вимог ч.1 ст. 409 КПК
України це є істотне порушення вимого
кримінального процесуального закону.

Апелянт вважає, що у зв'язку з істотними
порушеннями вимог
кримінально-процесуального закону
судом 1-ї інстанції, суд апеляційної
інстанції позбавлений процесуальної
можливості зробити висновки щодо
законності судового рішення стосовно
ОСОБА_2, оскільки це пов'язано з
беспосереднім дослідженням доказів в
апеляційному суді і їх оцінкою, а тому
відповідно до п.1 ст. 412 КПК України
вказані порушення є істотними, і
постановлений вирок підлягає
скасуванню з призначенням нового
розгляду у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора на підтримку доводів своєї
апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2,
яка погодилася з вироком суду першою
інстанцією, перевіривши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах, суд вважає її не
обґрунтованою.

Відповідно до положень ч.2 ст. 415 КПК
України, скасуванню з поверненням на
новий судовий розгляд до суду
першої інстанції, як того просить
прокурор, підлягає лише вичерпний
перелік судових рішень.

Зазначені прокурором в апеляційній
скарзі доводи про порушення судом
першої інстанції норм кримінального
процесуального закону, не можуть бути
підставою для призначення нового
розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено з апеляційної скарги,
прокурор просить скасувати вирок суду
і призначити новий судовий розгляд в
суді першої інстанції в іншому складі
суддів, посилаючись на ст. 412 ч. 1 КПК
України зазначивши, що вказані ним
порушення в апеляційнй скарзі вимог
кримінального процесуального закону є
істотними, оскільки перешкоджали суду
ухвалити законне та обгрунтоване
рішення.

Однак, апеляційний суд вважає, що
доводи прокурора є передчасними,
оскільки підставою для скасування
вироку суду і призначення нового
судового розгляду в суді першої
інстанції, мають бути встановлені
порушення норм кримінального
процесуального закону, передбачені
пунктами 2-7 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Таких істотних порушень, які б давали
право суду апеляційної інстанції
скасувати вирок в ході апеляційного
розгляду не встановлено.

Що стосується доводів прокурора про те,
що суд першої інстанції при прийнятті
рішення не міг давати оцінку тим
обставинам, які ніким не оспорювалися,
так як кримінальне провадження
розглядалося відповідно до вимог ч.3 ст.
349 КПК України і це є істотним
порушенням вимог КПК, є також
неспроможними.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України рішення
суду не може бути оскаржене в
апеляційному порядку з підстав
заперечення обставин, які ніким не
оспорювалися під час судового розгляду
і дослідження яких було визначено
судом недоцільним відповідно до
положень ч.3 ст. 349 КПК України, яка
свідчить про те, суд може визнати
недоцільними дослідження доказів щодо
тих обставин, які ніким не
оспорювалися, і якщо проти цього не
заперечували учасники судового
провадження.

Як встановлено з вироку, журналу
судового засідання та звукозапису
технічної фіксації судового засідання
на комплекс «Оберіг», судом першої
інстанції не розглядалося кримінальне
провадження відповідно до вимог ч. 3 ст.
349 КПК України, а тому твердження
апелянта про те, що суд апеляційної
інстанції за таких обставин
позбавлений процесуальної можливості
зробити висновки щодо законності
судового рішення, оскільки це пов'язано
з безпосереднім дослідженням доказів і
їх оцінкою, є не переконливими.

Отже, у зв'язку з тим, що вирок суду був
ухвалений не у результаті застосування
спрощеного провадження передбаченого
ч. 2 ст. 394 КПК України суд вважає, що він
може бути оскаржений в суд апеляційної
інстанції в загальному порядку, і суд
в такому випадку не позбавлений
процесуальної можливості розглянути
апеляційну скаргу по суті.

Крім того, доводи апеляційної скарги в
тому, що вирок суду підлягає скасуванню
на підставі ч. 1 ст. 412 КПК України з
призначенням нового розгляду в суді
першої інстанції, суд апеляційної
інстанції вважає безпідставними, так
як суд апеляційної інстанції на
підставі зазначеної частини ст. 412 КПК
України не має право скасовувати вирок
суду, призначаючи новий судовий
розгляд у суді першої інстанції.

У зв'язку з наведеним, суд не вбачає
підстав для скасування
виправдувального вироку суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора
прокуратури Ленінського району м.
Миколаєва залишити без задоволення, а
вирок Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 19 грудня 2013 року щодо
ОСОБА_2 - без зміни.

Головуючий:

Судді: