Справа № 1 - 286
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Шевчука М.П.

при секретарі - Заковоротній Т.І.

з участю прокурора - Петренко Л.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, 08 грудня 1978 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1 Київської

області, українця громадянина України, із не повною середньою

освітою, не працюючого , офіційно не одруженого, зі слів на

утриманні має одну неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2,

жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 Запорізької

області, раніше судимого:

- 19 серпня 1999 року Бориспільським міськрайонним судом

Київської області за ст.ст.140 ч.2.,140 ч.3 ККУкраїни /ред.1960 р./

до трьох років позбавлення волі.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду

м. Києва від 11.03.2001 року, звільнений умовно-достроково на

невідбутий строк на 1 рік 05 місяців 08 днів.

- 08 серпня 2005 року Мелітопільським міськрайонним судом

Запорізької області за ст.307 ч.2 КК України /ред.2001 р./ до

пяти років позбавлення волі, на підставі ст.75.,76 КК України,

звільненого від відбування покарання з випробуванням , з

встановивленням іспитового строку на 3 роки.

- 29 березня 2006 року Красногвардійським районним судом

АР Крим за ст.186 ч.2., 69., 71 КК України /ред.2001 р./ до пяти

років одного місяця позбавлення волі.

у скоєні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України (ред. 2001р.)

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_1 вчинив таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, за таких обставин.

Так, 15 грудня 1999 року, після півночі близько 01-ої години, в с.Гоголів Броварського району Київської області, підсудний ОСОБА_1 знаходився поблизу будинку № 88 по вул. Ватутіна. В подальшому, підсудний достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю господарів, реалізуючи свій намір на таємне заволодіння чужим майном, зайшов в двір вказаного домоволодіння та усвідомлюючи незаконний характер своїх злочинних дій, розбив скло вікна в одній з кімнат, повторно, таємно проник в вказаний будинок, де проживав потерпілий ОСОБА_2 Перебуваючи в вказаному будинку, підсудний ОСОБА_1 повторно, таємно викрав майно потерпілого: циркулярну пилку вартістю 1600 гривні, телевізор „Електрон вартістю 230 гривні, аудіо магнітофон «Шарп» вартістю 410 гривні, колонки до автомагнітоли «Саньйо» вартістю 120 гривні, двадцять кілограмів цукру загальною вартістю 60 гривні та переноску вартістю, а всього викрав майна на загальну суму 2 470 гривні, що на праві власності належали потерпілому ОСОБА_2. В подальшому підсудний, зник з місця вчинення злочину та на власний розсуд розпорядився викраденим. Своїми незаконними злочинними діями, підсудний ОСОБА_1 спричинивши потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 2 470 гривні.

Органом досудового слідства підсудному ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення в вчиненні злочину передбаченого ст.185 ч.3 КК України.

В судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 вину у вчиненні крадіжки за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, в скоєному розкаявся, факт та обставини злочину підтвердив, та пояснив, що він дійсно 15.12.1999 року, після півночі близько 01-ої години, в с.Гоголів Броварського району Київської області, знаходився поблизу будинку № 88 по вул. Ватутіна. В подальшому, скориставшись відсутністю господарів, зайшов в двір вказаного домоволодіння , розбив скло вікна в одній з кімнат, проник в вказаний будинок, хто там проживав він не знав на той час. Перебуваючи в вказаному будинку, викрав маленьку циркулярку, телевізор, магнітофон, колонки до автомагнітоли, цукор та переноску . В подальшому він пішов з місця вчинення злочину та на власний розсуд розпорядився викраденим, памятає, що речі комусь з односельців продав чи віддав. Конкретно на даний час не може сказати де брав які речі, так як пройшов тривалий час і він забув вказані події, однак повністю погоджується з викладеним в обвинувальному висновку, крім цього він робив на початку розслідування вказаної кримінальної справи, відтворення обстановки і обставин події, всі події записані правильно. На початку 2002 року будинок в с.Гоголів Броварського району, що належав бабці, продали і він з батьками переїхав на постійне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, про це від працівників міліції не повідомив, зразу там на обліку не став, вважає що не скривався від слідства, адже його ніхто не розшукував. Він дійсно після цього був ще два рази засудженим, відбував реальне покарання. Просить не наказувати його суворо та врахувати, що він визнав повністю свою вину, більше такого не повторить, на утриманні у нього є неповнолітня дитина, дочка ІНФОРМАЦІЯ_2, надати шанс на виправлення.

Підсудний ОСОБА_1 та інші учасники судового процесу не заперечують проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки він вину визнає і факт викрадення чужого майна /крадіжка/, вчиненої повторно, поєднаної з проникненням у житло, не заперечує та їм зрозуміло, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, тобто зміст ст. 299 КПК України їм зрозумілий.

За таких обставин, суд відповідно до ст. ст. 299, 301-1 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного ОСОБА_1 за виключенням дослідження документів, що характеризують його особу.

Таким чином, суд приходить висновку, що підсудний ОСОБА_1 повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна, на загальну суму 2 400 гривні, тобто вчинив крадіжку чужого майна, поєднаної з проникненням у житло, його винність повністю доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Дії підсудного ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України /ред.2001 р/, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу підсудного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом'якшують покарання стосовно підсудного ОСОБА_1 суд визнає:- визнання вини та каяття в скоєному, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання стосовно підсудного ОСОБА_1 в обвинувальному висновку затвердженого прокурором не вказано.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу підсудного, що він задовільно характеризується за місцем проживання, хоча і визнав повністю вину та розкаявся, однак підсудний вчинив злочин не відбувши покарання за попереднім вироком, так як був звільнений умовно-достроково, належних висновків не зробив, та вчинив корисливий злочин, скривався від органу досудового слідства тривалий час, підсудний як особа не втратив ступінь суспільної небезпечності, так як після, ще двічі притягувався до кримінальної відповідальності, що істотно збільшує тяжкість вчиненого. Тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання його можливі лише при ізоляції від суспільства, тобто при призначенні йому реальної міри покарання та не вбачає підстав і можливостей для призначення іншої міри покарання.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд вважає за необхідне, відповідно до ст.71 ч.1 КК України, до призначуваного покарання, підсудному ОСОБА_1 необхідно приєднати, частково не відбуте покарання за вироком Бориспільського районного суду Київської області від 19.08.1999 року, відповідно до якого, він був засуджений за ст.ст.140 ч.2., 140 ч.3 КК України /ред.1960 р./ до трьох років позбавлення волі. А відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 11.03.2001 року, звільнений умовно-достроково на не відбутий строк на 1 рік 05 місяців 08 днів.

Цивільний позов не заявлено.

Судових витрат немає.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323., 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України (редакція 2001 року) та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк - 3 (три) роки, в кримінально-виконавчій установі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до даного вироку, приєднати частково не відбуте покарання за вироком Бориспільського районного суду Київської області від 19.08.1999 року і визначити засудженому ОСОБА_1 остаточне покарання - 3 (три) роки три місяців позбавлення волі, в кримінально-виконавчій установі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до набрання вироком законної чинності, залишити без зміни - утримання під вартою в Чернігівському СІЗО № 31 ДД ВП України в Чернігівській області.

Початок відбуття строку покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з 09 травня 2010 року.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у зв'язку із тим, що вони ніким не оспорювалися - не може бути оскаржений учасниками судового розгляду.

В іншій частині, вирок суду першої інстанції може бути оскаржено протягом 15-ти діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду, а також шляхом подачі касаційної скарги чи касаційного подання протягом 6-ти місяців з моменту набрання вироком суду законної сили, безпосередньо до Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України.

Суддя М.П.ШЕВЧУК