Справа № 183/3774/13-к
№ 1-кп/183/139/15
В И Р О К
іменем України
13.03.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ;

в присутності обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, розлученого, не працюючого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :
09.09.2012 року близько 17 години 45 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099» д/н НОМЕР_1 , рухався по автошляху Котовка-Перещепино, в напрямку с. Котовка. В цей час в зустрічному напрямку рухався автомобіль «Opel Vectra» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 . По ходу руху водій ОСОБА_5 змінив напрямок руху ліворуч та, перетнувши зустрічну смугу, виїхав на зустрічну смугу руху та частково на зустрічне узбіччя. Водій ОСОБА_6 при виявленні, що автомобіль «ВАЗ 21099» виїхав на зустрічну смугу руху та наближається до автомобіля «Opel Vectra», здійснив виїзд керованого автомобіля на праве узбіччя, але побачивши, що автомобіль «ВАЗ 21099» не повертається на раніше займану смугу руху, змінив напрямок руху свого автомобіля ліворуч, та коли автомобіль «Opel Vectra» знаходився на зустрічній смузі руху в даному напрямку відбулося зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099», який на той час почав повертатися на раніше займану смугу та в момент зіткнення вже знаходився на своїй смузі руху.

Таким чином, водію ОСОБА_5 з моменту виконання маневру з виїздом на зустрічну смугу руху, необхідно було додержуватись безпечного бокового інтервалу між транспортними засобами при зустрічному роз`їзді, що дорівнює 1,6 м, однак в даному випадку інтервал роз`їзду дорівнює 1,1 м, що є меншим ніж безпечний, тобто ОСОБА_5 порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху», що сприяло здійсненню вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті ДТП, пасажиру автомобіля «Opel Vectra» ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани на лобі зліва, синця на латеральній поверхні правого стегна та переломи 5-го і 6-го правих ребер, які утворилися внаслідок ударної дії тупого твердого предмету або о такий, які у своїй сукупності, відносяться до середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 21-н день.

При цьому, технічна можливість запобігти дану дорожньо-транспортну пригоду для водія ОСОБА_5 обумовлювало дотримання вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, що знаходилось в причинному зв`язку з настанням події ДТП, та для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєному визнав повністю та пояснив, що 09.09.2012 року він на автомобілі ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Котовка-Перещепино в сторону с. Личково. На його смузі для руху на дорозі була перешкода у вигляді земляного насипу з коров`ячими відходами, яку він вирішив оминути, виїхавши на полосу для зустрічного руху. Йому на зустріч рухався автомобіль, який був від нього на відстані приблизно 200 м, тому він, реально сприймаючи достатню для маневру відстань між автомобілями, мав намір об`їхати перешкоду та повернутися на займану ним раніше смугу для руху. Однак, рухаючийся назустріч автомобіль спочатку зайняв крайнє праве положення з виїздом на обочину, а потім різко повернув автомобіль ліворуч, внаслідок чого, коли він уже повернувся на свою полосу для руху, то автомобіль Опель, який рухався у зустрічному напрямку, вже був на його полосі для руху, де і відбулося зіткнення автомобілів, від якого його автомобіль відкинуло в кювет по стороні його руху. Удар був у праву сторону його автомобіля.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 надав суду показання про те, що 09.09.2012 року після 17.00 години він разом зі своєю дружиною та синами їхали на автомобілі «Opel Vectra» під керуванням водія ОСОБА_6 . В салоні автомобіля він знаходився на задньому сидінні за пасажирським сидінням. На дорогу він уваги не звертав, доки не побачив автомобіль, який виїхав на їх полосу для руху, за кермом якого був ОСОБА_5 . ОСОБА_6 зі словами: «Що він робить?» почав з`їжджати на праву сторону та з`їхав на праве узбіччя, однак водій автомобіля ВАЗ також виїхав на узбіччя, ОСОБА_6 повернув автомобіль ліворуч, автомобіль розвернуло, після чого сталося зіткнення. В результаті ДТП у нього були виявлені тілесні ушкодження, а саме: зламані два ребра, забій голови, було пошкоджено стегно.

На підтвердження встановлених в судовому засіданні обставин, судом були досліджені докази, а саме:

· показання свідка ОСОБА_8 про те, що 09.09.2012 року вона зі своєю родиною їхали з похорон її матері на автомобілі «Opel Vectra». За кермом був її син ОСОБА_6 , вона сиділа на передньому пасажирському сидінні, на задньому сидінні сиділи її молодший син та чоловік, син за сидінням водія, чоловік - за переднім пасажирським сидінням. Коли вони виїхали за с. Личкове, то вона побачила, що на зустріч їм виїхав автомобіль, який перетинає їх полосу руху, водій вказаного автомобіля майже лежав за кермом. Її син почав з`їжджати праворуч, однак водій автомобіля ВАЗ-21099 теж з`їхав на узбіччя, внаслідок чого ОСОБА_9 різко скерував автомобіль ліворуч, після чого відбулося зіткнення. Удар прийшовся в праву сторону автомобіля. Вони з сином підійшли до автомобіля, з яким сталося зіткнення, з нього вийшов ОСОБА_5 , від якого відчувався різкий запах алкоголю. Після приїзду швидкої допомоги, вона з чоловіком поїхала до лікарні м. Новомосковська;
· показання свідка ОСОБА_10 про те, що 09.09.2012 року близько 17.45 годин він перебував в салоні автомобіля Опель Вектра, під керуванням водія ОСОБА_6 , знаходячись на задньому пасажирському сидінні за сидінням водієм. Він бачив автомобіль, що рухався в зустрічному напрямку в сторону с.Личково, однак приблизно на відстані 60 метрів від них автомобіль ВАЗ 21099 звернув на їх полосу для руху. ОСОБА_6 було створено аварійну ситуацію, внаслідок чого він спочатку прийняв крайнє праве положення на своїй полосі для руху та виїхав на узбіччя, а потім різко повернув кермо ліворуч, і автомобіль розвернуло, після чого відбулося зіткнення. При цьому свідок пояснив, що він весь час залишався на місці пригоди до приїзду працівників ДАІ, на всій ділянці дорожнього покриття, яка була зафіксована працівниками ДАІ, в тому числі в схемі ДТП, не було ніякої перешкоди у вигляді насипу чи коров`ячих відходів;
· показання свідка ОСОБА_11 , який виїхав на місце ДТП, як черговий групи ДАІ, за викликом по телефону, свідок надав роз`яснення про всі обставини складення протоколу огляду місця ДТП, схеми ДТП, протоколів огляду та технічного стану обох транспортних засобів і пояснив, що водій ОСОБА_5 був присутнім при складенні вказаних матеріалів, однак відмовлявся ставити свої підписи в протоколах, посилаючись на шоковий стан. При складенні схеми ДТП, здійсненні фотофіксації всієї дільниці дороги, яка мала слідову інформацію щодо обставин ДТП, ним не було виявлено будь-якої перешкоди на дорозі, яку водій ОСОБА_5 об`їжджав, таких пояснень при збиранні первинної інформації ОСОБА_5 також не надавав, а, навпаки повідомив, що причиною його виїзду на зустрічну смугу було осліплення сонцем. Також свідок пояснив, що у водія ОСОБА_5 ним були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння у виді різкого запаху алкоголю з порожнини роту, шаткої ходи. На його пропозицію обидва водії проїхали до Новомосковської ЦРЛ, де водій ОСОБА_6 пройшов медичне обстеження, а водій ОСОБА_5 залишив лікарню та ним не здійснене відповідне медичне обстеження. Відносно водія ОСОБА_5 він не мав можливості скласти відповідний протокол про вчинення адміністративного правопорушення, оскільки після з`ясування стану здоров`я потерпілого, всі матеріали дослідчої перевірки, за вимогами КПК України, 1960 року, ним були передані слідчому;
· протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.09.2012 року зі схемою та фототаблицею до нього, під час проведення якого було оглянуто 51 км а/д Котовка Перещепине, встановлено, що ділянка дороги вкрита сухим асфальтобетоном, ділянка дороги має дорожню розмітку 1,5, дорожній знак 5.45 (а.к.п. 29-33);
· протокол огляду та перевірки технічного стану транспортного засобу від 09.09.2012 року автомобіля «Opel Vectra», д/н НОМЕР_2 , на якому було виявлено такі пошкодження: деформовано передня та задня праві двері, центральна стійка, дах з правої сторони, заднє праве крило, правий поріг, люк наливного бака; зігнута задня балка; розбито скло передньої та задньої правих дверей, бокове дзеркало, задній бампер; виявлено нашарування фарби зеленого кольору в місці удару від автомобілю ВАЗ 21099, д/н НОМЕР_1 (а.к.п. 34);
· протокол огляду та перевірки технічного стану транспортного засобу від 09.09.2012 року - автомобіля ВАЗ 21099, д/н НОМЕР_1 , на якому було виявлено такі пошкодження: деформовано капот, криша, переднє праве крило, передні двері; розбите лобове скло, права фара; відірване праве переднє колесо зі стійкою; виявлено нашарування фарби червоного кольору в місці пошкодження від автомобіля «Opel Vectra», д/н НОМЕР_2 (а.к.п. 35);
· висновок судово-медичної експертизи № 520-Ч/12 від 19.10.2012 року, у відповідності до якого потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани на лобі зліва, синця на латеральній поверхні правого стегна та переломи 5-го і 6-го правих ребер, які утворилися внаслідок ударної дії тупого твердого предмету або о такий, які у своїй сукупності, відносяться до середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 21-н день (а.к.п. 47-48);
· протокол проведення слідчого експерименту від 26.02.2012 року зі схемою та фототаблицею до нього, за участю ОСОБА_6 , в ході якого останній розказав та показав як та при яких обставинах сталася ДТП 09.09.2012 року (а.к.п. 49-52);
· протокол проведення слідчого експерименту від 26.02.2012 року зі схемою та фототаблицею до нього, за участю ОСОБА_5 , в ході якого останній розказав та показав, як та при яких обставинах сталася ДТП 09.09.2012 року (а.к.п. 53-56);
· висновок судово-автотехнічної експертизи № 70/27-148 від 14.03.2013 року, у відповідності до якого в даній дорожній обстановці водій автомобілю ВАЗ 21099 ОСОБА_5 повинен був діяти згідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці дії водія автомобілю ВАЗ НОМЕР_3 ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху (а.к.п. 57-63).

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 09.09.2012 року близько 17.45 годин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099» д/н НОМЕР_1 , рухався по автошляху Котовка-Перещепино, в напрямку с. Котовка. В цей час в зустрічному напрямку рухався автомобіль «Opel Vectra» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 . По ходу руху водій ОСОБА_5 почав змінювати напрямок руху ліворуч, перетнувши зустрічну смугу, виїхав на зустрічну смугу руху та частково на зустрічне узбіччя. Водій ОСОБА_6 при виявленні, що автомобіль «ВАЗ 21099» виїхав на зустрічну смугу руху та наближається до автомобіля «Opel Vectra», здійснив виїзд керованого автомобіля на праве узбіччя, але побачивши, що автомобіль «ВАЗ 21099» не повертається на раніше займану смугу руху, змінив напрямок руху свого автомобіля ліворуч, та коли автомобіль «Opel Vectra» знаходився на зустрічній смузі руху в даному напрямку відбулося зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099», який на той час почав повертатися на раніше займану смугу та в момент зіткнення вже знаходився на своїй смузі руху.

Таким чином, водію ОСОБА_6 з моменту виїзду автомобіля ВАЗ21099 у зустрічному напрямку на смугу руху автомобілю Опель Вектра необхідно було прийняти заходи негайного зниження швидкості аж до зупинки автомобіля Опель Вектра, тобто він порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, що сприяло здійсненню вказаної дорожньо-транспортної пригоди. При цьому технічна можливість запобігти дану ДТП для водія ОСОБА_6 обумовлювалася дотриманням вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з настанням події ДТП, і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх.

В судовому засіданні ОСОБА_6 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що 09.09.2012 року близько 17 години 45 хвилин, він на своєму автомобілі «Opel Vectra» зі швидкістю приблизно 60 км/год рухався з с. Пролетарій разом зі своїм батьком, матір`ю та молодшим братом, повертаючись з похорону. Коли вони виїхали на ділянку дороги, яка веде в сторону м. Перещепине, на відстані приблизно 90 м перед собою він помітив автомобіль ВАЗ 21099, який рухався по полосі зустрічного руху. Коли до вказаного автомобіля залишалося близько 50 метрів, водій автомобіля ВАЗ 21099 різко змінив напрямок руху та почав перетинати полосу зустрічного руху. Щоб уникнути зіткнення він з`їхав на праве узбіччя, потім різко зкерував автомобіль ліворуч, оскільки автомобіль ВАЗ 21099 вже також виїхав на узбіччя по стороні його руху, після чого відбувся удар в праву сторону автомобіля «Opel Vectra», в результаті якого автомобіль розвернуло та відкинуло на узбіччя по стороні зустрічного руху. Після чого, переконавшись, що всі його пасажири живі, він з братом вийшов з машини та попрямував до автомобіля ВАЗ 21099, який знаходився у кюветі, від водія ОСОБА_5 він відчув різкий запах алкоголю. Після приїзду швидкої допомоги батько потребував госпіталізації. Після чого приїхали працівники ДАІ та почали складати схему ДТП, протокол огляду. Пропозицію працівника ДАІ щодо необхідності здачі крові на предмет виявлення алкоголю він виконав, а водій ОСОБА_5 , перебуваючи в лікарні, уникнув такого обстеження, залишив лікарню, не попередивши інспектора ДАІ.

Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_9 ґрунтувалося та підтримувалося прокурором в суді, виходячи з досліджених доказів, які також лягли в основу обвинувачення ОСОБА_5 .

Між тим, суд, виходячи з положень ст.94 КПК України щодо оцінки доказів, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов до переконання про відсутність в діянні, що інкримінується ОСОБА_12 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України включає три обов`язкові ознаки:

· суспільно небезпечне діяння, тобто порушення правил дорожнього руху;
· суспільно-небезпечні наслідки (в даному випадку заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень);
· причинний зв`язок між діянням і наслідками.
У випадку виникнення ДТП за участю кількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діяннями кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі кожного з них злочинного наслідку.

Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність у таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв.

На таку особливість у правозастосуванні вказує Пленум Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені статтею 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Прокурор в обвинуваченні зазначає, що ОСОБА_6 порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»

В свою чергу, визначення термінів небезпека для руху та перешкода надані в п. 1.10 Правил дорожнього руху України, де:

небезпека для руху це зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

В даному випадку, прокурор, не визначивши достеменно небезпека чи перешкода виникла для руху ОСОБА_6 , вказує на те, що він порушив вимоги пункту 12.3 ПДР, бо не вжив заходів для зниження швидкості шляхом «екстреного» гальмування, а почав зміщувати свій автомобіль спочатку вправо, а потім вліво, на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення транспортних засобів.

Між тим, суду доведено, що такий характер дій ОСОБА_9 був викликаний діями водія ОСОБА_5 , який, в порушення вимог пункту 10.1 ПДР, не пересвідчився у безпеці виконання свого маневру, створив саме небезпеку для руху автомобіля Опель Вектра під керуванням водія ОСОБА_9 .

Поєднуючи та оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що в ситуації, яка виникла на дорозі за участю автомобілів ВАЗ 21099 під керуванням ОСОБА_5 та Опель Вектра під керуванням ОСОБА_6 , перший, створивши небезпеку для другого, мав більше можливостей уникнути зіткнення, зупинивши свій автомобіль. Проте ОСОБА_5 цього не зробив. Він розпочав і продовжував маневрувати автомобілем, не переконавшись у безпечності руху як на початку руху, так і під час руху.

В свою чергу, ОСОБА_6 вжив заходів до безпечного для себе та інших учасників руху уникнення зіткнення шляхом скеровування транспортного засобу на праве узбіччя, але через невиконання водієм ОСОБА_5 обов`язку, встановленого пунктом 10.1 ПДР, останній перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, сталося зіткнення транспортних засобів.

Отже, такі дії ОСОБА_6 за своїми ознаками не утворюють складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК. У цій дорожній ситуації водій ОСОБА_6 не міг передбачити і прорахувати: чи пришвидшить, зупиниться, чи змінить рух маневруючий автомобіль під керуванням водія ОСОБА_5 . Водій ОСОБА_6 не зобов`язаний був виходити з того, що інші учасники дорожнього руху можуть грубо порушити Правила дорожнього руху України, а, навпаки, відповідно до п.1.4 ПДР мав право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила, а тому не зміг зменшити швидкість автомобіля до повної зупинки, і вибрав альтернативний та рівноцінний варіант дій в цій ситуації - безпечний для себе та для інших учасників руху.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід виправдати за пред`явленим обвинуваченням за ч.1 ст. 286 КК України, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 ККПК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він об`їжджав перешкоду на дорозі у вигляді земляного насипу з коров`ячими відходами нічим не підтверджені, навпаки спростовані показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а також показаннями свідка ОСОБА_11 , який був допитаний в ході судового розгляду за клопотанням прокурора, та здійснював фіксацію відомостей про вчинене кримінальне правопорушення одразу після ДТП. Такі показання обвинуваченого суд розцінює, як обрану позицію захисту, з метою зменшення відповідальності у вчиненому кримінальному правопорушенні.

В будь-якому випадку, його показання не мають ніякого доказового значення для вірної кваліфікації його дій та викладення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведених суду.

Оцінюючи показання в судовому засіданні експерта ОСОБА_13 та проведену ним 14.03.2013 року судову автотехнічну експертизу № 70/27-147 в частині визначення дій ОСОБА_6 та невідповідності його дій вимогам п.12.3 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, слід звернути увагу на те, що експертним шляхом експерт ОСОБА_13 визначив неспроможними свідчення водія ОСОБА_6 лише в частині місця зіткнення транспортних засобів і вважав технічно не обґрунтованим застосований водієм ОСОБА_6 маневр з`їзд на обочину. Така технічна характеристика дій водія ОСОБА_6 не складає сукупність всіх об`єктивних ознак злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, тому проведена в ході досудового розслідування судова автотехнічна експертиза в цій частині, без аналізу сукупності всіх поданих стороною обвинувачення доказів, без аналізу характеристики та послідовності дій кожного водія, яким суд вже надав вище оцінку, не може бути беззаперечним доказом вини водія ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Суд дійшов до переконання, що саме дії водія ОСОБА_5 створили аварійну обстановку для водія ОСОБА_6 та спровокували останнього на застосування ним альтернативного і безпечного для себе та інших учасників руху маневру.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує, що ОСОБА_5 скоїв неумисний злочин, який законом віднесено до злочину невеликої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, раніше не був судимий, на обліку у лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, обтяжуючих покарання, судом не встановлено.

Обставин, пом`якшуючих покарання, судом не встановлено. В даному випадку суду не доведене щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння розкриттю злочину, оскільки щире каяття повинно ґрунтуватися на щирому осуді своєї поведінки та готовності підлягати кримінальній відповідальності, але ОСОБА_5 в ході судового розгляду весь час наполягав на тому, що визнає свою вину, однак вважав, що ОСОБА_6 повинен нести солідарну відповідальність за скоєне. Крім того, з показань свідків дорожньо-транспортної пригоди та працівника ДАІ вбачається, що ОСОБА_5 ухилявся від підписів в протоколах слідчих дій, ухилився від проходження медичного огляду, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння, що ставить під сумнів позицію захисту щодо активного сприяння розкриттю злочину.

Характер скоєного злочину, особа обвинуваченого, свідчать про необхідність призначення покарання, співрозмірного скоєному, в даному випадку, до обвинуваченого може бути застосоване покарання без ізоляції від суспільства.

При цьому суд вважає, що додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, в даному випадку, буде не доцільним, оскільки характер злочину, особа обвинуваченого, його ставлення до скоєного, свідчать про бажання обвинуваченого виправити ситуацію, що склалася.

З урахуванням вимог ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, таке покарання буде достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Між тим, ОСОБА_5 в ході судового розгляду звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від відбування покарання, на підставі п. «г» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», посилаючись на те, що на набрання чинності цим Законом він був інвалідом 3 групи загального захворювання.

У відповідності до п. «г» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України особи, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

На день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_5 являвся інвалідом 3 групи загального захворювання (а.к.п. 27, 177), визнаний винним у вчиненні злочину, скоєного з необережності, який не являється тяжким, а тому з урахуванням поданого клопотання, та вимог ст.ст. 8,9 Закону України «Про амністію у 2014 році», а також роз`яснень, викладених у листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.05.2014 року, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 3 роки без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати без дозволу кримінально-виконавчої інспекції за межі України на постійне проживання, повідомляти їх про зміну місця свого проживання.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році».

Виправдати ОСОБА_6 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 1 ст. 286 КК України, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 21099, д/н НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_14 повернути за належністю ОСОБА_5 ; автомобіль «Opel Vectra», д/н НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_6 залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1