Справа №1-867/2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 20 вересня
2007 року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді КаліновськоїВ.С.

за участі
секретаря Лунь О.В.

прокурора Решетника
О.Л.

захисника ОСОБА_4,ОСОБА_5

розглянувши
в відкритому судовому
засіданні кримінальну

справу про
обвинувачення неповнолітніх:

1) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження, уроженця м. Луцька, гр. України, освіта неповна

середня, неодруженого, учня 11 класу Луцької вечірньої

школи, несудимого, мешканця АДРЕСА_1

- у вчиненні злочину, передбаченого cm. 187 ч.2 КК України;

2) ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року

народження, уроженця м. Луцька, гр. України, освіта

неповна середня, неодруженого, учня 12 класу Луцької

вечірньої школи, несудимого, мешканця АДРЕСА_2

- у вчиненні злочину, передбаченого cm. 187 ч.2 КК
України;

встановив :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2.,
за попереднім зговором між собою, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
12 травня 2007 року, приблизно в 23 год.,
переслідуючи корисливу зацікавленість, знаходячись в парку ім. Л. Українки
напроти гімназії № 4 по пр. Волі в м. Луцьку, застосувавши насильство, що є
небезпечним для життя та здоров'я гр. ОСОБА_3., яке виразилось в нанесенні
удару кулаком в ніс, чим спричинили йому легкі тілесні ушкодження та здушенні
рукою шиї останнього, подолавши таким чином опір потерпілого, відкрито викрали
в нього мобільний телефон „ Сіменс-А-65", вартістю 385 грн.

В судовому засіданні підсудні ОСОБА_1, ОСОБА_2 визнали свою вину повністю, щиро розкаялись.

Підсудний
ОСОБА_1 суду показав, що 12 травня 2007 року, він разом з своїми друзями -
ОСОБА_2. та ОСОБА_6, гуляли по вулиці. Підійшовши до двох незнайомих хлопців,
які сиділи на лавках біля фонтану напроти гімназії № 4, він попросив в них
цигарки, потім запитав чи є гроші, телефон. Через деякий часОСОБА_6
запропонував одному з хлопців відійти в сторону, на що останній погодився, а
він з ОСОБА_2. залишився з потерпілим - ОСОБА_3. В ході розмови потерпілий
повідомив, що в нього є мобільний телефон, а тому в них виник намір заволодіти
даним телефоном. Він раптово наніс потерпілому удар кулаком в ніс, від чого в
нього пішла кров, а ОСОБА_2.,
який сидів біля потерпілого тримав останнього за шию. ОСОБА_3 дістав з
кишені свій мобільний телефон і поклав на лавку, звідки він вже забрав його
собі. Наступного дня викрадений телефон продали, а гроші витратили на власні
потреби. В цей день пили пиво.

Підсудний ОСОБА_2 повністю підтримав покази підсудного ОСОБА_1. про
обставини події; додатково пояснив, що він особисто схопив потерпілого руками
за шию і міцно здушив.

З вартістю
викраденого телефону підсудні згідні.

Вина підсудних в інкримінованому їм діянні, крім їх визнавальних показів,
підтверджується і іншими доказами по справі, зокрема :

·
поясненнями потерпілого ОСОБА_3., який ствердив в
судовому засіданні факт розбійного нападу на нього підсудних і заволодіння ними
належним йому мобільним телефоном, із застосування до нього насильства, а саме,
нанесення ОСОБА_1 удару кулаком в ніс та здушення шиї ОСОБА_2. Вартість
викраденого в нього мобільного телефону 385 грн. На даний час збитки підсудними
йому повністю відшкодовані.

протоколом огляду місця події ( а.с. 9 ), яким
зафіксовано місце, а саме ділянка парку ім.. Л. Українки напроти гімназії № 4 поблизу
фонтанів з плямами бурого кольору на асфальті, схожих на кров;

·
протоколами
пред'явлення особи
для впізнання, згідно яких потерпілий ОСОБА_3. вказав на підсудних ОСОБА_1. (
а.с. 36-38),ОСОБА_2( а.с. 97-98), як на осіб, які напали на нього і незаконно
заволоділи належним йому телефоном;

·
протоколами відтворення обстановки та обставин події, в
ході яких підсудні ОСОБА_1 ( а.с. 57-58), ОСОБА_2 ( а.с. 111-113) на місці
розповіли та показали, коли і яким чином вони вчинили розбійний напад на потерпілого
ОСОБА_3.

·
висновком судово-медичної експертизи ( а.с. 70-71),
згідно якого в потерпілого ОСОБА_3. виявлені тілесні ушкодження у вигляді
синців та саден носа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

Показання
підсудних відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються.

Крім
того, згідно постанови Пленуму Верховного Суду України за № 12 від 25 грудня
1992 року здушення шиї відноситься до насильницьких дій, які є небезпечними для
життя чи здоров'я потерпілого в момент їх заподіяння.

Таким
чином, підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст. 187 КК
України, оскільки вони напали з метою заволодіння чужим майном, із
застосуванням насильства, що є небезпечним для здоров'я особи, що зазнала
такого нападу, за попередньою змовою групою осіб.

Обираючи
вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, те, що злочин
відносяться до тяжких та особи підсудних, зокрема те, що ОСОБА_2 вже притягався
до кримінальної відповідальності за вчинення суспільно-небезпечного діяння.

Обтяжуючою
відповідальність підсудних обставинами справи є вчинення ними злочину в стані
алкогольного сп'яніння .

Приймаючи до уваги, що підсудні вперше притягуються до
кримінальної відповідальності, вчинили злочин в неповнолітньому віці і є
неповнолітніми, навчаються, позитивно характеризуються, їх щире каяття та
активне сприяння в розкритті злочину, те, що збитки повністю добровільно
відшкодовані, потерпілий претензій до них не має і просить їх суворо не карати,
думку представника органу опіки і піклування,

класного
керівника, психолога школи, які вважають за доцільне не позбавляти волі
підсудних, суд приходить до висновку, що їх виправлення та перевиховання
можливе без ізоляції від суспільства. З наведених вище мотивів, що на думку суду
, знижує ступінь суспільної небезпеки їх, як осіб, можливо застосувати ст. 69
КК України і призначити їм покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією
ст. 187 ч.2 КК України -позбавлення волі, без конфіскації всього належного їм
на праві приватної власності майна, із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України
- звільнення від покарання з випробуванням і виконанням певних обов'язків
згідно ст. 76 КК України, Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд ,-

Засудив: ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнати винним кожного у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України і призначити кожному з
них покарання із врахуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком
на 5 ( п'ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити
засуджених ОСОБА_1., ОСОБА_2, кожного з них, від відбуття призначеного за даним
вироком покарання, якщо вони: ОСОБА_2 протягом двох років, а ОСОБА_1 протягом
одного року не вчинять нового злочину та виконають покладені на них згідно
ст.76 КК України обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти ці органи про
зміну місця роботи, проживання та навчання; періодично з'являтись для
реєстрації в зазначені органи.

Запобіжний захід засудженим до
вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Волинської
області шляхом подачі апеляції через Луцький міськрайонний суд протягом 15 днів
з моменту його проголошення.