Справа №11-931
Головуючий у 1 інстанції Корнєєва
Доповідач Яременко А.Ф.
УХВАЛА

Іменем України

27 березня 2007 року

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Самойленка А.І.

суддів Яременка
А.Ф.,

з участю

прокурораІльченка
С.В.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку справу за апеляціями прокурора
та засудженого на вирок Красноармійського міськрайсуду від 5.12. 2006 року,
яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Сазонове, Красноармійського
р-ну, Донецької області, з неповною середньою освітою, не одруженого, не
працюючого, судимого:

1) 17.01. 19990 року за ст. 215-3 ч.2, 140 ч.2 КК України до 3 років

позбавлення волі.

2) 20.03. 1995 року за ст. 215-3 ч.2 КК України до 7 років позбавлення

волі.

3)
05.04. 2001 року за ст. 140 ч.3 КК України до 4 років
позбавлення волі

4)
13.11. 2006 року за ст. 393 ч. 1 КК України до 4 років
позбавлення волі, жителя АДРЕСА_1, Донецька
засуджено за ст. 289 ч. 2 КК
України на 6 років позбавлення волі, з конфіскацією усього майна.

За ст. 357 ч.З
КК України до 2 років обмеження волі.

За ст. 185 ч. 2
КК України до 4 років позбавлення волі.

За ст. 186 ч.
2КК України до 4 років позбавлення волі.

За ст. 186 ч. З
КК України до 5 років позбавлення волі

За ст. 296 ч.З
КК України до 4 років позбавлення волі

За ст. 395 КК
України до 6 місяців арешту

На підставі ст. 70 ч.І КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначено в виді 6
років позбавлення волі, з конфіскацією усього майна.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України до призначеного покарання частково
приєднано невідбуте покарання за вироком суду від 13.11. 2006 року і остаточно
визначено покарання в виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, гр-ку України, з середньою освітою, в порядку ст. 89 КК України
не судима, жительку АДРЕСА_1
засуджено за ст. 289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі.

За ст. 357 ч. З
КК України до 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч.І КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання
визначено в виді 5 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на корись ОСОБА_3. 980 грн., на користь
ОСОБА_4. 200 грн.

За
вироком суду засуджених визнано винними в наступному. 23.03. 2005 року
приблизно о 21 годині ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в
приміщення кухні будинку ОСОБА_2 за адресоюАДРЕСА_1 за попередньою змовою з
ОСОБА_2, керуючись корисними мотивами, почали вимагати з застосуванням насильства
, яке не було небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого ОСОБА_5. передачі
їм автомобіля "Моквич 2140" держ. номерНОМЕР_1 вартістю 2313 грн., 96
коп. Потерпілий ОСОБА_5 в наслідок застосування до нього фізичного та
психічного насильства написав розписку про те, що він ніби то заборгував
ОСОБА_2 3000 грн. і в якості оплати боргу добровільно передає ОСОБА_2 названий
автомобіль. Після цього за вимогою ОСОБА_1 потерпілий передав йому ключі від
автомобіля, посвідчення водія на ім'я ОСОБА_5, посвідчення про реєстрацію
транспортного засобу, талон до свідоцтва водія. Таким чином ОСОБА_1 разом з
ОСОБА_2 керуючись корисним мотивом, умисно, незаконно, шляхом вимагання з
застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого заволоділи його автомобілем та особистими важливими документами,
спричинивши матеріальну шкоду в розмірі 2313 грн. 96 коп.

27.05. 2005 року приблизно в 15 годин 30 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи біля
водойма розташованого біля вул. Сергія Лазо м. Красноармійська побачив
мобільний телефон "Самсунг Ц-200", який лежав без нагляду на одежі
залишеній потерпілим ОСОБА_3. З раптово виниклим умислом на крадіжку чужого
майна , ОСОБА_1 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії
залишаються непоміченими, таємно викрав названий телефон вартістю 920 грн. і
стартовим пакетом "Нова команда" вартістю 60 грн., чим заподіяв
потерпілому шкоду на 980 грн.

8.07. 2005 року приблизно в 10 годин засуджений ОСОБА_1 з метою крадіжки
чужого майна прийшов до квартири АДРЕСА_2 м. Красноармійська де шляхом вільного
доступу через незачинені двері проник в квартиру і в присутності неповнолітньої
ОСОБА_6, яка усвідомлювала його дії, без її дозволу взяв зі столу мобільний
телефон "Самсунг Ц-200" вартістю 520 грн. та шнурок до телефону вартістю
25 грн. і таким чином повторно здійснив відкриту крадіжку вказаного телефону.

13.07 2005 року приблизно о 2 годині засуджений ОСОБА_1 перебуваючи в
приміщення літньої кухні за адресою м. Красноармійськ, АДРЕСА_3, де проживав
потерпілий ОСОБА_4, побачив телефон "Сіменс Ц-25" взяв названий
телефон і, не реагуючи на вимоги залишити телефон, відкрито заволодів ним, чим
спричинив потерпілому шкоду на 200 грн.

27.07. 2005 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_1
перебуваючи в

стані
алкогольного сп'яніння поблизу
вулиці Комарова в с
Звєрєво

Красноармійського р-ну
в районі мосту
через притоку ріки
Солона , з

хуліганських
понукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів неповаги до
суспільства, супроводжуючи свої дії грубою нецензурною лайкою, діючи з
особливою зухвалістю направленою на знищення і ушкодження чужого майна,
безпричинно умисно завдав ударів кулаком і ногою по вітровому склу автомобіля
"ЗАЗ ДЕО СЕНС" , який належав потерпілому ОСОБА_7, після чого кулаком
і ногами завдав ударів по фарі автомобіля і лівому крилу. На вимоги громадян
ОСОБА_7., ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10. припинити хуліганські дії, засуджений не
реагував, продовжував висловлюватися в їх адресу нецензурною лайкою. Коли ж
ОСОБА_8. , припиняючи хуліганські , почала витягувати його з автомобіля, він
вчинив активний опір, завдав їй удару ногою в живіт, спричинивши легкі тілесні
ушкодження. В результаті хуліганських дій, що продовжувалися протягом 15
хвилин, потерпілому ОСОБА_7 було завдано матеріальної шкоди на суму 1704 грн.
90 коп.

11.01. 2005 року постановою суду відносно ОСОБА_1 було встановлено
адміністративний нагляд. 12. 01. 2995 року, після звільнення з місць
позбавлення волі, ОСОБА_1 став проживати за адресою АДРЕСА_4, де і був поставлений
на облік органами міліції. Приблизно з 15.06. 2005 року засуджений ОСОБА_1
умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду самовільно без дозволу
органів міліції залишив вказане місце проживання і став переховуватися, чим
порушив правила адміністративного нагляду.

В апеляціях: прокурор ставить питання про скасування
вироку і постанові нового вироку, посилаючись на м'якість покарання
призначеного судом ОСОБА_1 з огляду на його минулі судимості, негативну
характеристику.

Крім того, вказує, що призначене судом покарання ОСОБА_2 за ст. 357 ч.З КК
України в виді обмеження волі суперечить вимогам ст. 61 КК України , оскільки
засуджена має дитину 1998 року народження.

З змісту апеляції засудженого ОСОБА_1 вбачається, що він не згоден з
вироком суду і просить його скасувати , а справу направити на досудове
слідство. Вказує на фальсифікацію справи на досудовому слідстві і
односторонність судового слідства, що виявилося зокрема в недопиті потерпілих і
свідків.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи
апеляції, засудженого ОСОБА_1, який також підтримав доводи своєї апеляції,
засуджену ОСОБА_2, яка згодна з вироком і його не оскаржувала, перевіривши
матеріли справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів визнала апеляції
такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини засуджених у вчиненні
зазначених у

вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам
справи, підтверджується

зібраними у справі
і розглянутими в
судовому засіданні доказами і є

обгрунтованим.

Доводи апеляції засудженого ОСОБА_1 про фальсифікацію справи на досудовому
слідстві, необ'єктивність і однобокість судового слідства без посилання на
будь-які обставини, факти чи докази не грунтуються на матеріалах справи і є
безпідставними.

Доводи
засудженого ОСОБА_1 в його доповненні до апеляції про порушення його прав на
досудовому слідстві в наслідок не призначення йому захисника і не роз'яснення
його прав спростовуються матеріалами справи, з яких

видно, що права йому
роз'яснювалися, а від захисника він відмовився (т. с 2, а. с. 104-107). Його ж доводи про недоведеність вини
за ст. 393 ч.І КК України є безпідставними, оскільки за даною статтею ОСОБА_1
цим вироком не засуджувався.

Разом з тим, суд правильно встановивши фактичні обставини
по заволодінню автомобілем ОСОБА_5 та по епізоду 8.07.2005 року по заволодінню
телефоном потерпілої ОСОБА_6, дав їм неправильну юридичну оцінку.

Так, кваліфікуючи дії засуджених по заволодінню автомобілем ОСОБА_5 23.03.
2005 року, як незаконне заволодіння автомобілем, суд в мотивувальні частині
вироку фактично не описав об'єктивну частину злочину передбаченого ст. 289 ч.2
КК України. З вироку не видно взагалі заволоділи засуджені автомобілем чи ні, а
як що заволоділи, то коли. І тільки з матеріалів справи видно, що вимагання
автомобіля поєднане з застосуванням насильства було 23.03. 2005 року, а
автомобілем засуджені заволоділи 24.03. 2005 року.

Тому дії засуджених, які застосовуючи насильство і
погрожуючи його застосуванням в майбутньому вимагали у потерпілого передачі ім
прав на майно і вимусили його погодитися на передачу їм автомобіля слід
кваліфікувати за ст. 189 ч. 2 КК України , як вимагання передачі чужого майна
за попередньою змовою групи осіб, а щодо ОСОБА_1 ще і за ознакою повторності.

Дії засудженого ОСОБА_1 по заволодінню телефоном ОСОБА_6
суд кваліфікував за ст. 186 ч.З КК України за ознакою проникнення в житло.

Разом з тим, засуджений на протязі усього досудового слідства стверджував,
що в квартиру зайшов з метою вияснення питання про обмін житла, а умисел на
заволодіння телефоном у нього виник уже в квартирі. Доказів які б спростовували
це твердження засудженого ні органи слідства , ні суд не навели, як не привели
і доказів того, що засуджений в квартиру проникав з метою крадіжки чужого
майна.

Тому колегія суддів епізод 8.07. 2005 року кваліфікує за ст. 186 ч.2 КК
України, як відкрите заволодіння чужим майном вчинене повторно, а покарання за
цією статтею залишити те, що було призначене судом першої інстанції, в виді 4
років позбавлення волі.

Призначаючи ОСОБА_2 за ст. 357 ч.3 КК України покарання в виді обмеження
волі суд на врахував вимоги ст. 61 КК України про те, що обмеження волі на
застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років. Тому,
задовольняючи в цій частині апеляцію прокурора колегія суддів вважає за
потрібне призначити ОСОБА_2 за ст. 357 ч.З КК України покарання в виді штрафу.

Що ж до доводів прокурора про м'якість призначеного
ОСОБА_1 покарання , то колегія суддів вважає, що покарання призначене судом в
межах санкцій статей з урахування обтяжуючих покарання обставин, в тому числі і
тих, на які посилається прокурор в апеляції і відповідає вимогам ст. 65 КК
України та є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження
нових злочинів.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України апеляційний суд

Ухвалив:

Апеляції
прокурора та засудженого ОСОБА_1. задовольнити частково.

Вирок Красноармійського міськрайсуду від 05.12. 2006 року
щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2
змінити.

Дії ОСОБА_1. і ОСОБА_2. перекваліфікувати з ст. 289 ч.2
КК України на ст. 189 ч.2 КК України і призначити за цією статтею покарання :

ОСОБА_1. п'ять
років позбавлення волі;

ОСОБА_2. три
роки позбавлення волі.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ст. 186 ч.3 КК України на
186 ч,2 КК України і вважати його засудженим по цій нормі закону до чотирьох
років позбавлення волі.

ОСОБА_2. за ст. 357 ч.3 КК України призначити покарання в виді 510 грн.
штрафу.

На підставі ст. 70 ч.І КК України ОСОБА_1. остаточне покарання за сукупністю
злочинів шляхом часткового складення покарань призначених судом першої
інстанції за ст.ст. 357 ч.3, 185 ч.2, 186 ч.2 296 ч.3, 395 і покарання
призначеного апеляційним судом за ст. 189 ч.2 КК України визначити в виді шести
років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України до призначеного покарання частково
приєднуючи невідбуте покарання за вироком суду від 13.11. 2006 року остаточно
покарання ОСОБА_1. визначити в виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_2. на підставі ст. 70 ч.І КК України остаточне
покарання за сукупністю злочинів передбачених ст. 189 ч.2 і 357 ч.3 КК України
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити в виді трьох
років позбавлення волі.

В решті вирок
залишити без зміни.