Справа № 11- 27/07 Головуючий 1 інст. Беспрозванний О.В.
КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 січня 2007 року Колегія суддів
Судової палати у кримінальних

справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого Погорєлової Г.М.

Суддів Пустовара М.Л., Олещук Т.Л.

Прокурора Захарченка Д.В.

Засудженого ОСОБА_1

Захисника ОСОБА_2

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2006 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець с Рябініно
Чердинського району Пермської області (Росія), судимий 22.01.2003р. Ленінським
районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 307
КК України на 5 років
позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 27.12.2005р.
умовно-достроково на 1 рік 7 міс. 4 дн.,

засуджений за ч.
1 ст. 296 КК України до
арешту строком 6 місяців.

На підставі ст. 71
КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково
приєднана невідбута частина покарання за вироком Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 22.01.2003р. та остаточно ОСОБА_1 визначено до відбуття покарання
за правилами ст. 72 КК
України - 1 рік 10 місяців
позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 22.08.2006р. близько 00 год. 15 хв., заходячись
в стані алкогольного сп'яніння, в барі ІНФОРМАЦІЯ_2, розташованому по АДРЕСА_1,
став поводити себе зухвало, виражатися нецензурною лайкою, приставати до
відвідувачів бару, на зауваження працівників та охорони бару не реагував,
розбив скло вхідної двері.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду
скасувати, а справу закрити, посилаючись на те, що, хоча факт правопорушення
мав місце, але не кримінального, а адміністративного характеру. Він визнає себе
винним лише у вчиненні дрібного хуліганства.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника в підтримку апеляції,
думку прокурора, який вважав, що апеляція не підлягає задоволенню, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляції, колегія вважає, що апеляція підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з
вироку, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,
тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Але в протоколі
про обставини вчиненого злочину, а також в обвинувальному висновку та в
мотивувальній частині вироку при формулюванні
обвинувачення не зазначено, з яких саме мотивів ОСОБА_1 вчинив
протиправні дії в барі ІНФОРМАЦІЯ_2. Мотиви дій ОСОБА_1 не були досліджені
органом дізнання та в суді, хоча ці обставини є кваліфікуючою ознакою
хуліганства і з'ясування їх є обов'язковим для обвинувачення в цьому злочині.

В свою чергу засуджений
ОСОБА_1 заперечує, що вчинив дії, передбачені ч. 1 ст. 296 КК України.

Із показань
засудженого ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_3 видно, що ОСОБА_1 розбив скло дверей в
процесі сварки з особою, яка органом дізнання не встановлена та не допитана. В
апеляційній інстанції засуджений ОСОБА_1 пояснив, що пошкодив двері з
необережності.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 допитані поверхово. Інші свідки, зазначені в
обвинувальному висновку, взагалі не були допитані, в результаті чого залишились
не з'ясованими обставини події, які мають істотне значення для правильного
вирішення справи.

Крім того, як
вбачається з протоколу про обставини вчиненого злочину (а.с. 6-7), ОСОБА_1
ознайомлений з протоколом та матеріалами 30.08.
2006р., але ж протокол був складений лише 31.08.2006р. В матеріалах справи
також є розбіжності в датах порушення кримінальної справи, а саме: в постанові
про порушення справи (а.с.1) та в обвинувальному висновку (а.с.29) дата
виправлена на 15.09.2006р., але у довідці про рух кримінальної справи (а.с.36)
вказана дата порушення справи -
31.08.2006р. За таких обставин є підстави вважати, що ОСОБА_1 обґрунтовано
стверджує, що він не був ознайомлений з матеріалами справи в порядку,
передбаченому ч,4 ст. 426
КПК України, а підписав незаповнений протокол.

Таким чином,
колегія суддів вважає, що при проведенні дізнання та судового слідства допущені
однобічність та неповнота, а також істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону, які згідно ст.ст. 367, 368, 370 КПК України є
підставами для скасування вироку.

Виходячи з викладеного, з огляду на необхідність
з'ясування істотних додаткових обставин, які не можуть бути встановлені в
судовому засіданні,

з

відповідно ст. 111 КПК України
колегія суддів визнає за необхідне вирок скасувати, а
справу направити прокурору для провадження досудового слідства.

В ході досудового слідства необхідно дослідити
обставини події, в тому числі мотиви дій ОСОБА_1, наявність
чи відсутність кваліфікуючих ознак злочину, для чого встановити
та допросити особу, з якою у ОСОБА_1 виник
конфлікт, детально допитати ОСОБА_1, потерпілого та свідків про
обставини події. В залежності від добутих доказів надати належну юридичну
оцінку діям ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2006 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а
кримінальну справу за його обвинуваченням за ч. 1 ст. 296 КК України направити прокурору
Ленінського району м. Миколаєва для провадження досудового слідства.

Запобіжний захід ОСОБА_1 залишити - підписку про невиїзд.