ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілої сторони ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/1565/15-к (пр. №1-кп/201/121/2015), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212, стосовно:

? ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Томськ Російської Федерації, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, раніше судимого: 18 січня 2007 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі з дворічним іспитовим строком;17 жовтня 2007 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 297 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді дох років та одного місяця позбавлення волі; 16 серпня 2013 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді одного року та чотирьох місяців позбавлення волі, звільненого 25 вересня 2013 року по відбуттю строку покарання; 05 лютого 2014 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років та одного місяця позбавлення волі з річним іспитовим строком; 31 березня 2014 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України з річним іспитовим строком, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

? ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Орлянська Васильківського району Запорізької області, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

? ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився та мешкає у АДРЕСА_3 , громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, раніше не судимого, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 18 січня 2015 року 00:20 години, разом з обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , прямуючи на автомобілі марки Газель, д/н НОМЕР_1 , вулицями м. Дніпропетровська, прибули на вулицю Стартову, 26, де побачили приміщення складу, розташованого за вказаною адресою. Після чого залишили автомобіль та всі разом попрямували в сторону складу, де вирішили вчинити крадіжку майна з приміщення вказаного складу.

Після чого, знаходячись у вказаному місці та у вказаний час ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вступили у попередню злочинну змову розподілив між собою ролі у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись поряд з приміщенням складу, реалізовуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, та діючи відповідно до розподілених ролей, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, діючи в нічний час доби, вчинюючи кримінальне правопорушення повторно, шляхом віджиму віконної решітки та розбиття скла вікна, проник до середини приміщення складу, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Стартова, 26, де зберігаються матеріальні цінності ТОВ Алан. Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи у вказаному приміщенні побачив випарники у кількості 5 штук, які визначив як об`єкт злочинного посягання. Потім реалізовуючи свій злочинний умисел та виконуючи відведену йому роль при скоєнні злочину, таємно, з корисливих мотивів, викрав майно, яке належить ТОВ Алан, а саме: випарники у кількості 5 штук та в подальшому через вікно, зазначеного складу, передав їх співучасникам кримінального правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які в цей час, відповідно до відведених їм ролей у здійсненні кримінального правопорушення, знаходилися за межами вказаного складу, тим самим створювали усі умови для доведення злочину до кінця.

Після чого ОСОБА_4 разом зі співучасниками кримінального правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 викрадене майно перенесли до кузова автомобіля марки Газель, д/н НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, повернувся на місце скоєння кримінального правопорушення, підійшовши до вікна приміщення складу, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Стартова, 26, з метою заволодіння чужим майном. Однак, з причин, які не залежали від його волі, злочин не було доведено до кінця, так як на місці скоєння кримінального правопорушення він був помічений охоронцями ТОВ Алан. При цьому співучасники кримінального правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , побачивши вказаний факт, з викраденим майном на автомобілі Газель, зникли з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Таким чином умисними діями співучасниками кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спричинено ТОВ Алан майнову шкоду на загальну суму 40000,00 гривень.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях визнали у повному обсязі та підтвердили фактичні обставини щодо вчинених ними діянь та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинувачених у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинувачених:

- ОСОБА_4 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України;

- ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, ролі обвинувачених у його скоєнні, а також особи кожного з обвинувачених:

? ОСОБА_4 , який позитивно характеризується, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, до обтяжуючої покарання останнього обставини, суд відносить рецидив злочинів. З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, ролі обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та даним про особу останнього, який вчинив інкриміноване йому діяння в період іспитового строку, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 , а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, судом також встановлено, що ОСОБА_4 31 березня 2014 року був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України з річним іспитовим строком, при цьому в період останнього вчинив нове кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду;

? ОСОБА_5 , який позитивно характеризується, раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останнього обставин, судом не встановлено. З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, ролі обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та даним про особу останнього, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 , а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень;

? ОСОБА_6 , який позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останнього обставин, судом не встановлено. З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном три роки, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та ролі обвинуваченого у його вчиненні, даним про особу останнього, встановленим судом обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , а також вимогам ст. 65 КК України, що у своїй сукупності свідчить про недоцільність призначення останньому покарання, пов`язаного з реальним його відбуттям.

Питання щодо речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2014 року покарання у виді двох місяців позбавлення волі, остаточно визначивши покарання у виді трьох років та двох місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 21 січня 2015 року, залишивши йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, без змін.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 21 січня 2015 року, залишивши йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, без змін.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Речові докази автомобіль марки ГАЗ, модель 3302-СПГ, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зв`язку ключів та брилок, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 залишити за належністю ОСОБА_8 ; випарники у кількості п`яти штук - залишити за належністю ТОВ Алан; один слід низу взуття - залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження; напівчеревики, які зберігаються у камері схову речових доказів Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (квитанція № 590 від 30 січня 2015 року) повернути за належністю ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1