Справа
№11-137 Категорія 389
Головуючий у 1 інстанції Эвстаф'сва Т.Л.
Доповідач Ляшук В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2007
року

м. Житомир

Колегія
суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:

головуючого Романова О.В.

суддів Ляшука В.В.

Завязуна C.M.

з участю

прокурора Селюченко І.І.

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яким
засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

року народження, уродженця с.

Половецьке Бердичівського району

Житомирської
області, мешканця АДРЕСА_1,
українця, громадянина України із середньою професійною освітою, не
працюючого, не одруженого, судимого:

-ІНФОРМАЦІЯ_3 року Бердичівським

міськрайонним
судом Житомирської області за ст. 164
ч.1 КК України на 120 годин
громадських робіт.

за ст. 389 ч. 2 КК України на 1 /один/ рік
обмеження волі; За правилами ч. 4 ст. 70 КК України з врахуванням
попереднього вироку Бердичівського міськрайонного суду від ІНФОРМАЦІЯ_4 р. шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим остаточно призначено покарання
1 /один/ рік обмеження волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В строк відбуття покарання зараховано, за правилами ч. 1 ст. 72 КК України
повністю відбуте покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду від ІНФОРМАЦІЯ_4 року у вигляді 240 годин
громадських робіт.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу залишено підписку
про невиїзд.

Згідно вироку,
ОСОБА_1засуджено за скоєння слідуючого злочину. ІНФОРМАЦІЯ_3 р. ОСОБА_1 був засуджений
Бердичівським міськрайонним судом за ст. 164
ч. 1 КК
України до 120 годин
громадських робіт.

2

Отримавши
ІНФОРМАЦІЯ_5 року направлення Бердичівського міжрайонного відділу кримінально -
виконавчої інспекції для відбування покарання у вигляді громадських робіт в ДВ
ЖРЕП № 2 м. Бердичева ОСОБА_1 виправивши, надав його в ДВ ЖРЕП № 6 де ІНФОРМАЦІЯ_6
року відповідно до наказу НОМЕР_1 був прийнятий на робу для відбування
призначеного покарання.

Про те, в період
з ІНФОРМАЦІЯ_6року по ІНФОРМАЦІЯ_7
року ОСОБА_1 на громадські роботи без поважних причин не виходив тим самим
ухилився від відбування цього виду покарання.

В апеляції
засуджений ОСОБА_1 стверджує, що при призначенні покарання суд не врахував те,
що строк відбуття громадських робіт ним було порушено з поважних причин,
оскільки він з дозволу начальника ДВЖРЕП №
6 та важким матеріальним становищем виїжджав на роботу до іншого міста, мав
намір в майбутньому виконати громадські роботи, строки виконання громадських
робіт йому не об'являлись та не обумовлювались також суд не прийняв до уваги
довідки про повне відбуття ним покарання як пом'якшуючу його вину обставину, а
також те, що він позитивно характеризується за місцем проживання та має на
утриманні неповнолітню дитину.

Просить
пом'якшити покарання, звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням.

Заслухавши
доповідача, міркування прокурора про відсутність підстав для задоволення
апеляції, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 365 КПК України,
судова колегія апеляцію засудженого залишає без задоволення, а вирок суду без
зміни з слідуючих підстав.

Відповідно з ст.
40 КВК України ухиленням
від відбування покарання у виді громадських робіт є невихід більше двох разів
протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

Висновки суду
першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 грунтуються на зібраних та
досліджених в судовому засіданні доказах, причини невиходу на роботу, які навів
засуджений суд першої інстанції вірно не визнав поважними, оскільки засуджений
тривалий час не виходив на громадські роботи, був неодноразово попереджений про
порядок відбуття покарання, а також про строки виходу на роботу, що
стверджується підпискою ОСОБА_1 про порядок та умови відбуття покарання,
наказом НОМЕР_1 відІНФОРМАЦІЯ_6р.
про прийняття на роботу, вказані обставини у суді також підтвердив і свідок ОСОБА_2, який пояснив, що
засуджений зІНФОРМАЦІЯ_6р. повинен був вийти на роботу, але жодного разу на неї
не виходив, крім того сам засуджений при допиті у суді підтвердив, що йому було
роз'яснено, коли він має з'явитись на роботу та був попереджений про наслідки /а.с 89/.

Призначаючи
підсудному покарання судом були дотримані вимоги ст. 65 КК України,
враховані ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особа підсудного, обставини,
які пом'якшують та обтяжують його відповідальність, в тому числі і ті на які
посилається засуджений та призначено найм'якше покарання у мінімальних межах, передбачених ст. 389 ч. 2 КК України

Обставини, які
ОСОБА_1 вважає такими, що судом не враховані та наводить в апеляції, а зокрема
відбуття до винесення вироку громадських робіт, судом враховано, відбуті
громадські роботи зараховано йому в строк відбуття призначеного покарання.

Посилання
ОСОБА_1про знаходження на утриманні неповнолітньої дитини як на підставу для
звільнення його від відбуття покарання з випробуванням судова колегія такою не
вважає, оскільки ОСОБА_1 на протязі

3

ІНФОРМАЦІЯ_8 років двічі засуджувався за ухилення від
сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, участі в його
матеріальному забезпеченні не приймав, а тому підстав для пом'якшення покарання
та звільнення від його відбуття на підставі ст. 75 КК України судова колегія не
вбачає.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 365,366
КПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року щодо нього - без зміни.