УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2008 року серпня 21 дня колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Ященка В.А.

суддів Гончарова М.В.
Забари І.К.

з участю прокурора Шульги Л.О.

засудженого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу
за апеляцією захисника ОСОБА_2 на окрему постанову Охтирського міськрайонного
суду від 27 березня 2008 року, а також за апеляціями захисника ОСОБА_2,
засудженогоОСОБА_1 та потерпілогоОСОБА_3 на вирок Охтирського міськрайонного суду від 27
березня 2008 року, яким,

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження,

раніше не судимий,

засуджений за ст.122 ч.1 КК України на 2 роки 10 місяців позбавлення волі.

Судом прийнято рішення
про стягнення зОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_3. 85 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди і 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 494
грн.40 коп. на користь Охтирського міського фінансового управління за лікування
потерпілого у лікарні.

Як зазначено у вироку,
ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину при слідуючих
обставинах.

ОСОБА_1 проживав у
місті Охтирка по вулиці Петровського, 54 та здійснював догляд за своєю мамою,
ОСОБА_1ОСОБА_4, 1927 року народження, яка є інвалідом першої групи. В січні
2007 року він помітив, що на присадибній ділянці невідома особа косить посіви
жита. Бажаючи зловити особу яка вчиняє крадіжки, ОСОБА_1 23 січня 2007 року з
настанням темноти зробив засідку біля свого городу, при цьому ОСОБА_1 взяв з
собою рушницюНОМЕР_1, 16 калібру з патронами зарядженими шротом №3. Близько 22
години, ОСОБА_3з косою та мішком прийшов на город ОСОБА_1 та почав косити жито.
Почувши це, ОСОБА_1 почав підходити до ОСОБА_3 з рушницею в руках. Побачивши
ОСОБА_1, ОСОБА_3почав тікати, а ОСОБА_1 зробив один постріл по ногах ОСОБА_3,
поранивши його в обидві ноги, а коли ОСОБА_3впав на землю, ОСОБА_1 підійшов до
нього і вдарив прикладом рушниці по голові. В результаті поранення та побиття,
потерпілому ОСОБА_3були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження.

За результатами
розгляду справи, судом винесена окрема постанова, якою ставиться питання про
порушення дисциплінарного провадження відносно адвоката ОСОБА_2 тому, що на
думку суду цей адвокат без поважних причин не з'являвся до суду, що потягло за
собою невиправдане затягування даної кримінальної справи.

На вирок суду подали
апеляції:

Захисник ОСОБА_2 який
стверджує, що він дійсно не завжди з'являвся у судові засіданні, але він був зайнятий у інших судових процесах, а це є
поважною причиною, а тому він просить окрему постанову суду скасувати.

Цей же захисник ОСОБА_2
посилається на те, що суд не взяв до уваги того, що ОСОБА_1 постріл з рушниці
зробив по необережності та поранив потерпілого,
до того ж захисник вважає, що суд не взяв до уваги позитивні
характеристики засудженого, те що він здійснював догляд за тяжко хворою мамою і
призначив ОСОБА_1 дуже суворе покарання, а тому він просить пом'якшити
засудженому покарання.

Сам засуджений ОСОБА_1.
посилається на те, що потерпілий сам вчиняв протиправні дії, а він захищав своє
майно. Просить також врахувати, що він є військовим пенсіонером та доглядає за
дуже хворою мамою і переглянути вирок суду та пом'якшити йому покарання.

ПотерпілийОСОБА_3 у
своїй апеляцій вказує, що органи
досудового слідства та суд припустились помилки кваліфікуючи дії ОСОБА_1 за
ст.122 ч.1 КК України. На його думку, ОСОБА_1 вчинив замах на умисне вбивство і
його дії слід кваліфікувати за ст.ст.15 ч.1,115 ч.1 КК України. З огляду на це,
потерпілий просить вирок суду скасувати, а справу направити на додаткове
розслідування, а в доповненні до апеляції, потерпілий просить в повному обсязі
задовольнити заявленим ним цивільні позови.

Вислухавши доповідь
судді, думку засудженого та захисника які просили задовольнити подані по справі
апеляції, змінити вирок суду та пом'якшити засудженому покарання, а захисник
просив скасувати також і окрему постанову суду сто воно нього, потерпілого,
який просив відмовити у задоволенні апеляцій засудженого та його захисника та
задовольнити його апеляцію, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
викладені у апеляціях, колегія приходить до висновку, що апеляції засудженого і
захисника відносно призначення засудженому покарання підлягає задоволенню, а
апеляції потерпілого та захисника стосовно окремої постанови суду, яка
стосується захисника, задоволенню не підлягають.

Висновки суду про
доведеність вини засудженого у вчиненні злочину передбаченого ст.122 ч.1 КК
України підтверджуються сукупністю зібраних по справі доказів, які були
детально проаналізовані судом і наведені у вироку.

Так, сам засуджений
підтвердив, що він дійсно пострілом з рушниці заподіяв потерпілому середньої
тяжкості тілесні ушкодження, не заперечує цих обставин він і у своїй апеляції.
Те що потерпілому ОСОБА_3були дійсно заподіяні середньої тяжкості тілесні
ушкодження підтверджується також і висновками судово-медичної експертизи. За
таких обставин, суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 умисно заподіяв
потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження і вірно кваліфікував його дії
за ст.122 ч.1 КК України.

В той же час,
призначаючи покарання ОСОБА_1 у виді позбавлення волі, суд в недостатній мірі
врахував вимоги ст.65 КК України і як результат призначив засудженому майже
максимальну міру покарання, яка передбачена санкцією ст.122 ч.1 КК
України. При цьому суд формально
послався у вироку на такі обставини, як те, що ОСОБА_1 раніше не судимий, має
позитивні характеристики та державні нагороди, здійснює догляд за мамою, яка є
інвалідом першої групи і постійно потребує сторонньої допомоги, але фактично
врахував цього при призначенні покарання. Окрім цього, суд у вироку не навів
ніяких мотивів, чому суд вважає за неможливе призначити засудженому інший більш
м'який вид покарання передбачений санкцією ст.122 ч.1 КК України. З огляду на це,
колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом ОСОБА_1 покарання не
відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого і хоч це покарання і
не виходить за межі встановлені санкцією ст.122 ч.1 КК України, але за своїм
видом та розміром є явно несправедливим внаслідок його суворості. Зважаючи на
це колегія вважає, що подані по справі
апеляції засудженого та захисника необхідно задовольнити, а вирок суду
змінити та пом'якшити засудженому покарання.

Що стосується доводів
викладених у апеляції потерпілого, стосовно неправильності кваліфікації дій
ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 КК України і того, що засуджений повинен нести
відповідальність за замах на умисне вбивство, то колегія не може погодитись з
цим, зважаючи на те, що вказані обставини були предметом вивчення і перевірки
судом першої інстанції. При цьому матеріали кримінальної справи свідчать про
відсутність умислу у ОСОБА_1 на умисне вбивство потерпілого, адже наявні у
справі докази вказують на те, що при умові, що ОСОБА_1 мав намір умисно вбити
потерпілого, то він міг це безперешкодно зробити, адже він мав у руках
заряджену рушницю і йому ніхто не перешкоджав зробити другий постріл та довести
свій умисел до кінця. З огляду на це, передбачених законом підстав для
скасування вироку суду за підстав викладених у апеляції потерпілого, немає.
Немає також підстав і для задоволення апеляції потерпілого в частині вирішення
цивільних позовів. Колегія суддів вважає, що судом вірно вирішений цивільний
позов потерпілого відносно відшкодування йому матеріальної шкоди, адже її
розмір підтверджується поданими до суду доказами. Вірно судом вирішений і
цивільний позов по відшкодуванню моральної шкоди потерпілому, адже сума
визначена судом відповідає ступеню моральних страждань, які були понесені потерпілим
в результаті заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Не підлягає задоволенню
і апеляція захисника ОСОБА_2 у якій він просив скасувати окрему постанову суду
де порушувалось питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності
за неявку у судові засіданні, адже автор апеляції так і не подав до
апеляційного суду доказів, які вказували б на те, що він не з'являвся у судові
засідання з поважних причин.

На підставі наведеного
і керуючись ст.ст.362,365,366,372,377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого
ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 в частині засудження ОСОБА_1задовольнити.

Вирок Охтирського
міськрайонного суду від 27 березня 2008 року відносно ОСОБА_1 змінити,
пом'якшити йому покарання і вважати його засудженим за ст.122 ч.1 КК України до
2-х років обмеження волі.

В остальній частині
вирок суду залишити без змін.

Апеляцію захисника
ОСОБА_2, що стосується окремої постанови суду, та апеляцію потерпілогоОСОБА_3
залишити без задоволення.

Головуючий
Ященко В.А.

Судді
Гончаров М.В.

Забара І.К.