Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1134/15-к
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2015 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернiвецької областi в складi:

головуючого суддi ОСОБА_1

при секретарi ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в вiдкритому судовому засiданнi клопотання ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про скасування арешту

встановив
Заявники ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звернулися до суду з клопотанням в якому просили скасувати арешт накладений постановою старшого слідчого СВ ОВС-ОЗ СВ УМВС України у Чернівецькій області від 12.09.2007 року на майно, а саме на належний їм транспортний засіб ВАЗ 210930, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , посилаючись на те, що вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14.04.2009 року ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ст.189 ч.3 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією його власного майна, та стягнуто в солідарному порядку на користь потерпілого кошти в сумі 15 тисяч гривень. Покарання заявник відбув повністю.

На виконання вироку Сторожинецького районного суду від 14.04.2009 р. на адресу Головного Управління юстиції у Чернівецькій області було направлено два виконавчі листи в т.ч. і в частині конфіскації всього належного ОСОБА_4 , майна від 26.08.2009 року який був направлений до подальшого виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецької області. Виконавче провадження щодо виконання вироку Сторожинецького районного суду №1-10/2009 р. в частині конфіскації всього майна не зареєстровано, виконавчі документи завершені у період до 2011 року.

22 серпня 2014 року на підставі постанови старшого слідчого відділення ОВС-ОЗ СВ УМВС України у Чернівецькій області від 12.09.2007 р. про накладення арешту на майно, було тимчасово затримано та доставлено на штрафмайданчик належний заявнику транспортний засіб марки ВАЗ 210930, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , хоча рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26.03.2015 року за заявником ОСОБА_6 визнано право власності на ? частину транспортного засобу марки ВАЗ 210930, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 , який являється також і представником іншого заявника, що не з`явилась в суд, підтримали клопотання і просили його задовольнити.

Заслухавши пояснення заявника та думку прокурора, суд знаходить клопотання безпідставним і відмовляє в його задоволенні, виходячи з наступного.

Так судом встановлено, що в межах кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 , старший слідчий відділення ОВС-ОЗ СВ УМВС України у Чернівецькій області виніс 12.09.2007 року постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_4 з метою забезпечення можливого цивільного позову та можливої конфіскації майна.

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14.04.2009 року, ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ст.189 ч.3 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією його власного майна.

Вирок суду, в т.ч. і в частині конфіскації майна, було приведено до виконання та на адресу відділу ДВС Головного Управління юстиції у Чернівецькій області, для виконання, були направлені 28.08.2009 року, виконавчі листи в т.ч. і в частині конфіскації всього належного ОСОБА_4 , майна (487 аркуш кримінальної справи Т.3).

Вказаний виконавчий лист із ВДВС Головного управління юстиції, згідно листа управління від 14.10.2014 року (а.с.17) було перенаправлено для подальшого виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, а за повідомленням вказаного відділу (а.с.18) таке виконавче провадження не зареєстровано.

Згідно рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26.03.2015 року за заявником ОСОБА_6 визнано право власності на ? частину транспортного засобу марки ВАЗ 210930, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Заявники, ставлячи питання про скасування арешту вказаного автомобіля, посилались при цьому на неможливість виконання вироку суду в частині конфіскації майна, оскільки вирок суду в цій частині, за станом на теперішній час, не виконаний, виконавче провадження не зареєстровано, майно на яке накладено арешт не описане, журнали вхідної кореспонденції та журнали виконавчих документів за 2006-2010 роки знищені, а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено.

Така позиція заявників та її обґрунтування, на думку суду є хибною і не відповідає вимогам законодавства, а звернення до суду із клопотанням про скасування арешту є передчасним.

Згідно ст.59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Таким чином конфіскація майна належить до числа безстрокових (одноактних) покарань і вважається виконаною з моменту вилучення майна та передачі його відповідним фінансовим органам держави.

Вирок суду в т.ч. і в частині конфіскації майна ОСОБА_4 було своєчасно, у відповідності до вимог ст.404 КПК України 1960 року, звернено до виконання і виходячи із тих правових підстав на які посилаються заявники, можливість його виконання не втрачена з огляду на безстроковість покарання.

Крім того відсутність реєстрації виконавчого провадження прямо залежить від строку пред`явлення виконавчого провадження до виконання, а вказаний строк може бути поновлено у відповідності до норм законодавчого регулювання цього питання, якими є Закон України Про виконавче провадження, КПК України 1960 року та інші законодавчі акти в т.ч. і пов`язані із аналогією закону чи права.

Згідно ч.2 ст.404 КПК України, 1960 року, у разі якщо вирок або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який надсилається на виконання органам державної виконавчої служби відповідно до Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання, із заявою про поновлення строку пред`явлення його до виконання.

Згідно ст.371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Тобто відповідні фінансові органи держави, можуть ініціювати питання поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання про скасування арешту на майно, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання можливий до поновлення, а відповідно і виконання вироку можливе.

Поряд з цим суд зазначає про передчасність звернення до суду із подібним клопотанням, що також є підставою для відмови в його задоволенні.

Так статтею 80 КК України визначено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом п`яти років у разі засудження до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Строки давності щодо додаткових покарань, в такому випадку, визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду, тобто також п`ять років.

Основне і додаткове покарання, яке було призначено засудженому ОСОБА_4 , за ч.3 ст.189 КК України, визначено судом у виді п`яти років позбавлення волі, з конфіскацією його власного майна. Вирок набрав чинності 21 липня 2009 року і з цього часу та за станом на час прийняття цієї постанови, він в частині додаткового покарання, виконаний не був.

Статтею 411 КПК України, 1960 року визначено, що питання зв`язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора, відповідно в такому ж порядку вирішуються і питання звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, однак вирішення таких питань заявником ОСОБА_4 не ініціювалось, а відповідно питання щодо зняття арешту із його майна поставлено для вирішення передчасно.

Звернення до суду співвласника арештованого автомобіля ОСОБА_7 , на думку суду, було здійснене також не у відповідності до вимог законодавства, оскільки вказане питання має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Згідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а відповідно до ч.1 ст.60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

На пiдставi викладеного та керуючись п.9 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України, 2012 року, ст.ст. 404, 409, 411 КПК України, 1960 року, ст.ст. 59, 80 КК України, ст.ст.24, 60 Закону України Про виконавче провадження ст.391 ЦК України та ст.371 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про скасування арешту, відмовити в зв`язку із його безпідставністю.

На постанову протягом 15 діб з моменту її проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області.

СУДДЯ