Справа № 165/1541/15-к Провадження № 1-кс/165/141/15 q НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Нововолинськ

Слідчий суддя Нововолинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , скаржників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нововолинську скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Нововолинського МВ УМВС України у Воинській області ОСОБА_8 від 25 травня 2015 року про закриття кримінального провадження №0000823 від 03 липня 2013 року,

встановив:
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 звернулися до суду із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. У своїй скарзі вимагають скасувати постанову про закриття кримінального провадження, направити кримінальне провадження на додаткове розслідування, визнати скаржників потерпілою стороною та вказати прокуратурі на належний контроль за ходом слідства у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні скаржники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 скаргу підтримали у повному обсязі, просили її задоволити з підстав викладених у ній.

Прокурор у судовому засіданні у задоволенні скарги просив відмовити, оскільки вважає її безпідставною та необґрунтованою.

Скаржник ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, у якій просить скаргу розглядати за його відсутності, вимоги скарги підтримує у повному обсязі.

Слідчий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення скаржників, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали скарги та кримінального провадження, приходжу до висновку про часткове задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

У судовому засіданні при розгляді скарги встановлено, що 25 травня 2015 року старшим слідчим СВ Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000823 від 03 липня 2013 року.

Також встановлено і це вбачається із постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 25 травня 2015 року та матеріалів кримінального провадження, що ним не дотримано вимог ст.91, ст.92 КПК України. Оскільки із оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження так і з матеріалів кримінального провадження вбачається що одним із приводів внесення відомостей до ЄРДР була заява декількох акціонерів ВАТ "Оснастка" про те, що в період часу з 2007 року по 2012 рік посадові особи ВАТ "Оснастка" під час проведення санації даного підприємства безпідставно розтратили його майно. Слідчий зазначаючи, що будь-яких фактичних даних, які б вказували на наявність у певних посадових осіб ВАТ "Оснастка" складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.191 КК України не встановлено, посилається зокрема на державний фінансовий аудит ВАТ "Оснастка" проведений Відділом державного фінансового аудиту Державної фінансової інспекції у Волинській області за період 2009-2011 років, результати якого викладені у аудиторському звіті від 04 липня 2012 року (т.2 кримінального провадження), та позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ВАТ "Оснастка", який було проведено у період з 15 липня по 11 серпня 2014 року, який у матеріалах кримінального провадження відсутній, тобто аудит (ревізія) ВАТ "Оснастка" за період з 2007 по 2008 рік не здійснювався.

Як вбачається із досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження не зрозуміло на підставі яких доказів слідчим зроблено висновок про відсутність складів кримінальних правопорушень, що свідчить про поверхневу та неповну перевірку фактичних обставин справи та передчасність висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Крім того, матеріали кримінального провадження не оформлені належним чином, а саме в томі №1 відсутня частина опису (є до 71 аркуша), велика кількість аркушів не пронумерована, в томі №2 взагалі відсутній опис та пронумеровано лише до 52 аркуша.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що слідчим не вчинено всі передбачені КПК України дії для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин кримінальних правопорушень, а тому, за таких обставин, приходжу до висновку про задоволення скарги в частині скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

У задоволенні решти заявлених скаржниками вимог слід відмовити, оскільки у матеріалах кримінального провадження (т.2) наявна не скасована постанова слідчого ОСОБА_8 від 22 травня 2015 року про відмову у визнанні скаржників потерпілими, яка відповідно до ч.3 ст.303 КПК України також може бути оскаржена під час підготовчого судового засідання, питання про скасування даної постанови скаржниками не ставиться, а визнання скаржників потерпілими не відноситься до компетенції слідчого судді, а інші вимоги, перелік яких є вичерпним не передбачені ст.303 КПК України.

Керуючись ст.306, ст.307 КПК України,
ухвалив:
Скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження задоволити частково.

Постанову старшого слідчого СВ Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 від 25 травня 2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000823 від 03 липня 2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.191 КК України скасувати. У решті заявлених скаржниками вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя підпис

Згідно з оригіналом

Слідчий суддя ОСОБА_1