Справа № 468/806/15-к

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

В И Р О К
іменем УКРАЇНИ
07.07.2015 року Баштанський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого по справі судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Баштанка кримінальне провадження №0000243 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

та
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Виноградівка Баштанського району Миколаївської області, мешканця АДРЕСА_2 , не працюючого, з початковою загальною середньою освітою, не одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілого ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
19 квітня 2015 року близько 19.00 години, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували біля магазину «Нікольський», що розташований в селі Виноградівка Баштанського району Миколаївської області по вулиці Миру 55. В цей час до вказаного магазину зайшов ОСОБА_6 , а його молодший брат ОСОБА_8 залишався чекати брата біля входу в магазин. Після того як ОСОБА_6 розрахувався за придбані товари, до нього підійшов ОСОБА_3 і почав вимагати гроші в сумі 30 грн. за нібито неякісний ремонт належного йому комп`ютеру, але ОСОБА_6 відмовив йому у цьому. В подальшому ОСОБА_6 і ОСОБА_3 вийшли з магазину та разом з ОСОБА_8 зайшли за будівлю магазину, де ОСОБА_3 продовжив вимагати у ОСОБА_6 вказану суму коштів, однак той знову відмовив. Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в обличчя. В цей час за будівлю магазину до вказаних осіб підійшов ОСОБА_4 . ОСОБА_3 вказав ОСОБА_4 не чіпати неповнолітнього ОСОБА_8 , а бити ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_4 , вступивши в злочинну змову з ОСОБА_3 , реалізуючи умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_6 , наніс останньому один удар ліктьом правої руки в обличчя, погрожуючи при цьому останньому фізичною розправою та вимагаючи гроші. ОСОБА_6 побоюючись за своє життя та здоров`я, з метою припинення подальшого побиття його ОСОБА_3 і ОСОБА_4 дістав із кишені гроші в сумі 30 грн. купюрами по 10 грн. та передав їх ОСОБА_4 . Після цього обвинувачені покинули місце події.

В результаті нанесення обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ударів ОСОБА_6 у останнього мались ушкодження у вигляді: забійної рани в області підборіддя, травматичної рухливості зубів на нижній та верхній щелепах, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

За таких обставин, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене статтею 187 частиною 2 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину свою у скоєнні кримінального правопорушення не визнав і пояснив, що 27.03.2015 року при розмові з ОСОБА_9 повідомив йому, що зломався комп"ютер і домовились, що він ( ОСОБА_10 ) його відремонтує. ОСОБА_11 відремонтував комп"ютер, а вранці він знову не працював. ОСОБА_11 не міг відразу подивитись комп"ютер, тому він знайшов іншого майстра. 19.04.2015 року він з братом знаходились в магазині і зайшов ОСОБА_12 . Він почав говорити потерпілому, щоб той віддав 30 гривень, потерпілий відмовився. Продавець попросила вийти з магазину. Коли вийшли у двір і розмовляли між собою до них підійшов ОСОБА_13 , який сказав потерпілому, щоб той віддав гроші, потерпілий на його адресу виразився нецензурною лайкою і тоді ОСОБА_14 наніс йому удар в обличчя, а потерпілий відрахував 30 гривень і віддав ОСОБА_15 . Раніше між ним і потерпілим ніякої домовленності про повернення грошей небуло, 30 гривень він вимагав за витрачений бензин на пошуки іншого майстра для ремонту комп"ютера.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у скоєнні кримінального правопорушення визнав частково і пояснив, що 19.04.2015 року він з братом ОСОБА_16 знаходились в магазині, в магазин прийшов і ОСОБА_12 . Потім брат і потерпілий вийшли з магазину і через декілька хвилин вийшов і він. Підійшовши до потерпілого він сказав віддати гроші, але потерпілий виразився на його адресу нецензурно і тоді він наніс йому удар в підборіддя, а потерпілий витянувши гроші відрахував 30 гривень і віддав йому в руки. Визнає себе винним в тому, що наніс удар потерпілому.
Однак, вина обвинувачених доведена і підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні:

поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що 27.03.2015 року зустрівся з ОСОБА_16 , посиділи в магазині, а потім він полагодив йому кормп"ютер. Через два дні ОСОБА_17 зателефонував і повідомив, що комп"ютер не працює. Так як він був зайнятий то пообіцяв ОСОБА_18 подивитись комп"ютер пізніше. 19.04.2015 року він з братом прийшли до магазину, брат залишився на вулиці, а він зайшов у приміщення. В магазині побачив ОСОБА_19 , який почав штовхати його в спину. Потім вони вийшли на вулицю де обвинувачений ОСОБА_17 наполягав, щоб він віддав 30 гривень і наніс йому удар в обличчя, а потім відразу підбіг ОСОБА_13 і також наніс йому удар в обличчя і тоді, побоюючись за своє життя він дістав 30 гривень і передав їх ОСОБА_13

поясненнями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що вони з братом пішли в магазин. Потім брат і ОСОБА_17 вийшли з магазину, говорили і під час розмови ОСОБА_17 ударив брата ( ОСОБА_11 ). Потім з магазину вийшов ОСОБА_13 замахнувся на нього і підійшовши наніс удар брату. ОСОБА_13 вимагав гроші, а ОСОБА_17 погрожував.

поясненнями свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що 19.04.2015 року близько 19 години знаходився в магазині разом з обвинуваченими і ОСОБА_21 . Коли до магазину зайшов потерпілий ОСОБА_9 почав говорити йому про повернення коштів в розмірі 30 гривень або бензину, потерпілий відмовлявся і тоді вони вийшли з магазину. Після них, через деякий час, з магазину вийшли він, ОСОБА_22 і ОСОБА_14 . ОСОБА_14 підійшов до них і відвів ОСОБА_9 в сторону і він (свідок ) їх не бачив. Хвилин черех п"ять підійшов ОСОБА_23 і дав 30 гривень сказавши купити пиво.

поясненнями свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що разом з обвинуваченими та ОСОБА_25 знаходився в магазині коли туди зайшов і ОСОБА_9 . Лозовий ОСОБА_26 сказав ОСОБА_9 віддати півтори літри бензину або 30 гривень, а потім вони вийшли з магазину. Коли він разом з ОСОБА_25 і ОСОБА_14 вийшли з магазину то ОСОБА_14 підійшов до ОСОБА_10 і вдарив його "1 раз в челюсть", тоді ОСОБА_10 вийняв гроші (3 по 10) і віддав. У потерпілого пішла кров, брат потерпілого стояв позаду них.

поясненнями свідка ОСОБА_27 , яка пояснила, що вона працює продавцем в магазині. В магазині знаходились брати ОСОБА_28 , ОСОБА_25 і ОСОБА_22 і зайшов ОСОБА_9 . Лозовий ОСОБА_26 сказав ОСОБА_10 , що той винен йому 30 гривень , так як не працює комп"ютер. ОСОБА_10 скупився і ОСОБА_17 запросив його вийти з магазину. Вони вийшли, а через деякий час за ними вийшли ОСОБА_25 , ОСОБА_14 і ОСОБА_22 . Потім можливо хвилин через двадцять ОСОБА_25 зайшов в магазин і купив пиво і на її запитання "де взяв гроші" він відповів, що "дав ОСОБА_29 ". Розмова між ОСОБА_28 і ОСОБА_10 в магазині була "чуть на повишеному тоні" і тоді вона запропонувала їм вийти з магазину.

протоколом огляду місця події від 05.05.2015 року, з якого слід, що місцем огляду є ділянка місцевості, розташована поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований в селі Виноградівка Баштанського району Миколаївської області по вулиці Миру 55,

висновком судово-медичної експертизи №550 від 27.04.2015 року, згідно якої у ОСОБА_6 мались ушкодження у вигляді: забійної рани в області підборіддя, травматичної рухливості зубів на нижній та верхній щелепах, які виникли не менш ніж від одного-двох ударів і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я,

протоколом проведення слідчого експерименту від 05.05.2015 року, під час проведення якого потерпілий ОСОБА_6 на місці в присутності понятих, добровільно розповів та показав обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і факту передачі ним грошей на вимогу ОСОБА_13 ,

протоколом проведення слідчого експерименту від 05.05.2015 року, під час проведення якого свідок ОСОБА_8 на місці в присутності понятих, добровільно розповів та показав обставини нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , знаходження грошових купюр в руках ОСОБА_13 і передачі їх ОСОБА_18 ,

протоколом проведення слідчого експерименту від 11.05.2015 року, під час проведення якого обвинувачений ОСОБА_3 на місці в присутності понятих добровільно розповів та показав обставини нанесення ОСОБА_4 одного удару в щелепу потерпілому ОСОБА_6

протоколом проведення слідчого експерименту від 11.05.2015 року, під час проведення якого обвинувачений ОСОБА_4 на місці в присутності понятих добровільно розповів та показав обставини нанесення ним одного удару ліктем правої руки в щелепу потерпілому ОСОБА_6 .

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченими скоєно тяжкий злочин, особи винних - по місцю проживання характеризуються позитивно, як обставини, які пом`якшують покарання - знаходження на утриманні неповнолітніх дітей, те, що раніше до кримінальної відповідальності вони не притягувались, обставин, які обтяжують покарання - судом не встановлено.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 25.12.1992 року "Про судову практику в справах про корисливі злочини проти приватної власності", відповідальність за статтею 355 КК України може настати лише тоді, коли особа примушується до виконання або невиконання існуючого зобов"язання, що виникло з підстав, передбачених чинним законодавством і тому твердження сторони захисту про те, що дії обвинувачених необхідно кваліфікувати за статтею 355 КК України - примушування до виконання чи невиконання цивільно- правових зобов"язань, суд визнає неспроможними та такими, що спростовуються вищевказаними доказами дослідженими в судовому засіданні - насамперед показами обвинуваченого ОСОБА_19 та потерпілого ОСОБА_11 , згідно яких ніякого зобов"язання (тобто цивільно-правових угод) між ними не було.

В силу наведеного, з врахуванням тяжкості злочину, осіб винних, обставин встановлених по справі, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для їх виправлення та попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі передбаченому санкцією статті.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Однак, враховуючи, що в судовому засіданні потерпілий не надав доказів на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди, суд вважає, що позов потерпілого ОСОБА_6 необхідно залишити без розгляду і роз"яснити потерпілому його право звернення до суду з позовом до винних осіб в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнати винними у скоєнні злочину передбаченого частиною 2 статті 187 КК України і призначити їм покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, кожному, з конфіскацією 1/4 (одної четвертої) частини майна, що належить кожному з них.

Запобіжний захід ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити до набрання вироку законної сили.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня виконання вироку.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 залишити без розгляду і роз"яснити потерпілому його право звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Баштанський районний суд.

Копію вироку після проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченим, потерпілому.

ГОЛОВУЮЧИЙ ПО СПРАВІ СУДДЯ