Справа № 1-275/12
Провадження № 1/1015/10/2012
В И Р О К

іменем України

27.03.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Юркової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має професійно-технічну освіту, який перебуває в цивільному шлюбі, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, -

встановив:

В середині листопада 2011 року близько 15 години ОСОБА_1 достовірно знаючи про те, що компресор марки «LК 250» отриманий ОСОБА_2 в результаті вчинення суспільно-небезпечного діяння, отримав вказаний компресор марки «LК 250» у останнього та зберігав за місцем свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, з метою збуту, після чого в кінці листопада місяця 2011 року в офісному приміщенні підприємства «Тімвел», яке розташоване в м. Суми по вул. Пролетарській, 68, збув вказаний компресор директору підприємства ОСОБА_3, за грошові кошти в сумі 800 грн.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, визнав повністю, суду пояснив, що в середині листопада 2011 року до нього прийшов ОСОБА_2, якого він знає близько трьох років та запропонував спільно продати викрадений ним в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області компресор, а гроші поділити порівну. Знаючи, що даний компресор викрадений, він погодився його продати. З цією він зберігав компресор за совїм місцем проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_1. Через певний час він зателефонував знайомому ОСОБА_3, який працює директором фірми «Тімвел» і проживає в м. Суми, та запропонував йому придбати компресор, на що останній погодився. З компресором він приїхав до нього в офіс, що в центрі міста Суми, де продав компресор за 800 грн. Після цього, він зателефонував ОСОБА_2 і повідомив, що продав компресор. 30 чи 31 грудня 2011 року, приїхав ОСОБА_2, якому він надав 400 грн. за проданий компресор. Іншу частину грошей він забрав собі, які витратив на власні потреби. У вчиненому підсудний щиро розкаявся, просив його суворо не карати, повідомив, що власнику компресора повністю відшкодована завдана шкода.

Окрім повного визнання підсудним вини у предявленому йому обвинуваченні, вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме:

- постановою від 27.02.2011 року про виділення матеріалів з кримінальної справи за фактом придбання, отримання, зберігання чи збуту майна, одержаного злочинним шляхом та порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 198 КК України (а.с. 1-3); копією постанови від 27.01.2012 року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 5); копією заяви ОСОБА_4 від 20.01.2012 року на імя начальника Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області з проханням притягнути до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які в період часу з 21 години 30 хвилин по 22 годину 11.11.2011 року шляхом вільного доступу таємно викрали компресор з штукатурної станції (а.с. 6); копією протоколу огляду місця події від 20.01.2012 року, під час якого було оглянуто недобудовану будівлю, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Петропавлівська, 14 (а.с. 7); копією протоколу огляду місця події від 26.01.2012 року, під час якого було оглянуто кабінет приватної фірми «Тімвел», розташований за адресою: м. Суми, вул. Пролетарська, 68, виявлено та вилучено компресор марки «LК 250» (а.с. 9); копією явки з повинною від 26.01.2012 року ОСОБА_2 (а.с. 11); копією протоколу очної ставки від 28.01.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 28-29); копією протоколу огляду предметів від 29.01.2012 року (а.с. 37-38); копією постанови від 29.01.2012 року про визнання і приєднання до справи речових доказів (а.с. 39); копією звіту про проведення товарознавчої експертизи, відповідно до висновку якої ринкова вартість компресора марки «К 250» до штукатурної станції марки «PRTG-5» станом на 11.11.2011 року становить 4810 грн. (а.с. 47-48); рапортом від 27.02.2012 року слідчого СВ на імя начальника Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області щодо виявлення в діях ОСОБА_1 ознак злочину, передбаченого ст. 198 КК України (а.с. 56); постановою від 28.02.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ст.ст. 396, 185, 198 КК України (а.с. 67-68).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що підсудний ОСОБА_1 давав правдиві покази, які відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи.

Суд визнає, що вина підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину доведено повністю, його дії кваліфікуються судом за ст. 198 КК України як заздалегідь не обіцяне отримання, зберігання та збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує, що злочин за ст. 198 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, підсудний за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 80), раніше не судимий (а.с. 79), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 81, 82), обставиною, що помякшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, тому, з урахування ставлення підсудного до вчиненого, його щирого каяття, вважає можливим призначити покарання у виді обмеження волі з випробуванням, оскільки приходить до переконання, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у справі не заявлено, судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. ст. 81, 330 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_1 у виді підписки про невиїзд, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речовий доказ у справі: компресор чорного кольору марки «LК 250», переданий на зберігання під розписку ОСОБА_4 залишити у його розпорядженні (а.с. 40).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором та потерпілим, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.