Справа №1-46707
ВИРОК

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

10.10.2007 року Деснянський
районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді - Воронцової СВ., при секретарі - Остапенко О.В., за участю
прокурора - Боброва М.П., потерпілого- ОСОБА_1., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в М.Чернігові справу за обвинуваченням

ОСОБА_2
, ІНФОРМАЦІЯ_1 народженння, , уродженця станції АДРЕСА_1 українця, громадянина України, з середньо-спеціальною
освітою, одруженого, непрацюючого , інваліда 2-ої групи, не судимого в порядку
ст.89 КК України, проживаючого в АДРЕСА_2

в скоєнні
злочину, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2007 року, близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_2
перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, знаходячись біля будинку
АДРЕСА_1 з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з
мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю
та винятковим цинізмом, наніс удари руками та ногами по автомобілю ВАЗ - 21101
д.н.з. НОМЕР_1 який належить ОСОБА_1, спричинивши пошкодження у вигляді
деформації панелі даху,підсилювача панелі даху, кришки багажника,перекосу
проєму задньої правої двері, порушення установки лівої передньої двері,
пошкодження фарбового покриття ришітки радіатора, правого заднього крила та
капоту,чим завдав ОСОБА_1 матеріальних збитків на суму 6393,75 грн.

В судовому засіданні підсуднийОСОБА_2. визнав себе винним
повністю по пред"явленому обвинуваченню за ст. 296 ч. 1 КК України та
підтвердив обставини вчиненого злочину викладеного в обвинуваченні. В скоєному
щиро кається, просив його суворо не карати. Визнав позовні вимоги потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_1
в судовому засіданні підтвердив обставини пошкодження підсудним його
автомобіля та заподіяння йому матеріальної шкоди при зазначених в обвинуваченні
обставинах.З приводу чого він заявив позов про відшкодування заподіянної шкоди
та вартості оплаченого ним автотоварознавчого дослідження.

Враховуючи, що фактичні обставини скоєного злочину,
доведеність вини підсудного , кваліфікація його дій та сума цивільного позову ,
учасниками процесу не оспорюється, суд вважає недоцільним дослідження інших
доказів і приходить до висновку, що обвинувачення пред"явлене ОСОБА_2
органом досудового слідства знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в
повному обсязі.

З
урахуванням викладеного суд знаходить , що умисні дії ОСОБА_2, які виразилися у
грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства
, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, що заподіяли
матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_1, підлягають кваліфікації за ст. 296 ч.
1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення підсудному покарання суд керується
вимогами ст.ст.65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України
від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального
покарання" та виходить із принципів законності,
справедливості,обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення підсудному ОСОБА_2
міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого
злочину, що відноситься до категорії невеликого ступеню тяжкості, особу
підсудного, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності та має
погашену судимість , позитивно характеризується по місцю проживання , приймає
до уваги його вік, стан здоров"я, наявність тяжкого хронічного
захворювання та інвалідності 2 -ої групи, сімейні та матеріальні обставини а
саме те що він має матір пенсійного віку та вагітну дружину , наявність
обставини, що пом"якшує покарання, як щире каяття, за відсутності такої ,
що його обтяжуює, і вважає, за можливе призначити ОСОБА_2 покарання в вигляді
штрафу із застосуванням ст.69 КК України , нижче від найнижчої межі санкції
статті що йому інкримінується, відповідно до вимог ст.53 загальної частини КК
України згідно мінімальних меж з урахуванням санкції статті даного виду
покарання, поскільки несення покарання в вигляді штрафу в межах санкції ст.296
ч.1 КК України з урахуванням розміру його пенсії що є єдинним доходом та сумою
позовову щодо необхідності відшкодування останнім заподіяної потерпілому шкоди
є для нього непосильним, призначення йому покарання в вигляді обмеження волі
протирічить вимогам ч.3 ст.61 КК України.Крім того згідно Переліку захворювань
які є підставою для подання в суди матералів про звільнення засуджених від
дальшого відбування покарання від 18.01.2000 року, захворювання на туберкульоз
перешкоджає реальному відбуванню покарання, що усуває можливість призначення
покарання в вигляді арешту.

Позовні вимоги потерпілого підтвердженні матеріалами

справи,обгрунтовані
належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Обрати у відношенні підсудного міру запобіжного заходу у вигляді підписки
про невиїзд.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого
ст.296 ч.1 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК
України в вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Позовні вимоги
потерпілого задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 6 777 грн. 75 коп. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди.

До набрання вироком законної сили обрати у відношенні засудженого міру
запобіжного заходу в вигляді підписки про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Чернігівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.