Справа № 11-21,
2007року Головуючий
в 1-й інстанції Дворнік О.С.
ст.ст. 187 ч.З,304 КК України Доповідач
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14
березня 2007 року Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області у
складі:

головуючого
судді Майданюк К.І.

суддів ВащенкаС.Є.,
ШершунаВ.В.

при
секретарі Шамро І.Д.

з участю
прокурора Бантюка І.М.

захисника ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією
прокурора, який брав участь у розгляді справи, на вирок Хмельницького
міськрайонного суду від 20 листопада 2006 року

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця
М.Хмельницького, жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з середньою
освітою, одруженого, приватного підприємця, на утриманні малолітня дитина,
раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено:

·
за ст. 187 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі,

·
за ст.З04 КК України до 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 ч.І КК України шляхом поглинання менш суворого
покарання більш суворим покаранням остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у
вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування
призначеного покарання з випробуванням, встановлений іспитовий строк тривалістю
3 роки.

Згідно зі ст.76 КК України зобов'язано ОСОБА_1 не виїжджати за межі України
на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи або навчання; а також періодично з'являтись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід
ОСОБА_1 залишено попередній - підписку про невиїзд.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він 08 квітня 2003 року
близько 12 год. 30 хв.,
з метою викрадення чужого майна, діючи за попереднім зговором з ОСОБА_3 та
неповнолітніми ОСОБА_4 і ОСОБА_5, шляхом злому вхідних дверей проникли в
будинокАДРЕСА_2, звідки таємно викрали майно громадянки ОСОБА_6 загальною
вартістю 6338 грн. 85 коп., чим заподіяли потерпілій значної матеріальної
шкоди.

Під час вчинення вказаного злочину, ОСОБА_3 та ОСОБА_7,
які перебували в будинкуАДРЕСА_2, були помічені громадянкою ОСОБА_8, тому діючи
з метою утримання викраденого майна, під загрозою застосування фізичного насильства до
останньої, ОСОБА_7

погрожував їй ножем, що дало змогу йому та ОСОБА_3втекти з місця злочину з
пакетом викрадених речей.

Крім того, маючи умисел на вчинення викрадення чужого майна, достовірно знаючи,
що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не виповнилось 18 років, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 запропонували
їм вчинити вказаний вище злочин, на що останні погодились.

В поданій апеляції, не оспорюючи кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст.304 КК
України та призначеного за цим законом покарання прокурор просить скасувати
вирок в частині його засудження за ст. 187 ч.І КК України, поскільки вважає, що
суд безпідставно виключив із обвинувачення кваліфікуючу ознаку - проникнення в
житло і перекваліфікував його дії з ч.3 ст. 187 КК України на ч.І ст. 187 КК
України, що потягло призначення м'якого покарання.

Прокурор просить постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_1 за
сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.3, 304 КК України на 8 років
позбавлення волі з конфіскацією майна, поскільки, на його думку, суд першої
інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого останнім
злочину, його обставини та відношення засудженого до злочину який є особливо
тяжким.

Засуджений вирок
не оскаржив.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляцію, пояснення
засудженого про законність і обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали
кримінальної справи, обговоривши доводи апеляцій та провівши частково судове
слідство, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає до задоволення
частково.

Відповідно до ст. З 78 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду
першої інстанції у випадках необхідності застосування закону про більш тяжкий
злочин та необхідності застосування більш суворого покарання.

Проведеним слідством встановлено, що суд першої інстанції правильно
встановивши фактичні обставини справи дав їм невірну юридичну оцінку.

Проведеним судовим слідством встановлено, що ОСОБА_7 8 квітня 2003 року
біля 12 год. 30 хв. з
метою викрадення чужого майна, діючи за попереднім зговором з ОСОБА_3 та
неповнолітніми ОСОБА_4 і ОСОБА_5, шляхом зламу вхідних дверей проникли в
будинок АДРЕСА_2, звідки таємно викрали майно потерпілої ОСОБА_6, заподіявши їй
значної матеріальної шкоди на загальну суму 6338 грн. 85 коп. Під час вчинення
даного злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_7, які перебували в будинку потерпілої, були
помічені потерпілою ОСОБА_8, тому діючи з метою утримання викраденого майна,
під загрозою застосування фізичного насильства до останньої, ОСОБА_7 погрожував
їй ножем, що дало змогу йому та ОСОБА_3 втекти з місця злочину з пакетом
викрадених речей.

Як вбачається із даних на досудовому слідстві показів потерпілої ОСОБА_8 і,
що не заперечували і засуджені, в будинок ОСОБА_6 вони проникли шляхом злому
вхідних дверей, тобто незаконно, а після таємного викрадення майна, ОСОБА_7,
під погрозою застосування насильства до ОСОБА_8, яка помітила їх в будинку, і з
метою утримання викраденого майна, погрожував їй ножем, що дало змогу ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 втекти з місця злочину разом з викраденим.

Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 25 грудня 1992 року №12 „Про судову практику в справах про
корисливі злочини проти приватної власності" якщо дії розпочаті як
крадіжка з проникненням у житло, переросли в грабіж чи розбій, їх належить
кваліфікувати як такі, що вчинені з

проникненням у
житло.

З врахуванням наведених доказів колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_1 по
епізоду заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.3 ст.187
КК України, як напад, поєднаний з погрозою застосування фізичного насильства,
що є небезпечним для життя чи здоров'я особи, що зазнала нападу, вчинене з
проникненням у житло.

Обираючи покарання суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу
винного, обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання.

Як обтяжуючі покарання обставини суд враховує вчинення ОСОБА_7 особливо
тяжкого злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Разом з тим суд приймає до уваги його вік, виключно позитивну
характеристику, каяття у вчиненому, стан здоров'я членів його сім'ї.

Крім того дані про те, що за період, що пройшов від часу вчинення злочину
він вчиняв будь-які анти законні дії в справі відсутні. За цей час він
влаштувався на роботу, фактично створив сім'ю і на утриманні має маленьку
дитину.

Враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності колегія суддів прийшла до
висновку, що ОСОБА_1 слід обрати покарання пов'язане із реальним позбавленням
волі, але із застосуванням ст.69 КК України.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати

засудила:

Апеляцію
прокурора задоволити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2006 року щодо
ОСОБА_1 в частині засудження його за ч.І ст.187 КК України скасувати.

Визнати його винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України
і за даним законом із застосуванням ст.69 КК України призначити чотири роки
позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст.
187 ч.3, 304 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
остаточно призначити ОСОБА_1 чотири роки позбавлення волі з конфіскацією майна,
що є його власністю.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 змінити, взявши під варту в залі суду.

Початок строку відбуття покарання рахувати з 14 березня
2007 року, зарахувавши час утримання під вартою з 14 по 17 квітня 2003 року та
з 7 по 8 лютого 2006 року.

В решті вирок
залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду України
протягом одного місяця з подачею скарги до апеляційного суду Хмельницької
області.