Справа № 466/7618/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/58/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2014 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

засудженого вироком Ковельського міськрайонного суду

Волинської області від 01 червня 2011 року за ч.2 ст.185, ст. 71

КК України на п`ять років три місяці позбавлення волі.

В мотивах ухвали зазначено, що ОСОБА_6 засуджений вже вп`яте і по попередніх двох судимостях до нього застосовувалось звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, однак він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин під час іспитового строку, за який на даний час відбуває покарання. Суд дійшов висновку, що адміністрація не надала достатніх доказів того, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення. Одночасно, на думку суду, наявність у засудженого заохочень не свідчить про те, що останній довів своє виправлення.

На дану ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. В своїй апеляційній скарзі засуджений вважає рішення суду незаконним, винесеним з порушенням вимог КПК України. Вказує, що суд безпідставно відмовив йому в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання. Покликається на те, що при прийнятті рішення суд лише частково взяв до уваги дані про його характеристику під час відбування покарання, врахувавши його попередні судимості, які у даному випадку не мають істотного значення для застосування ст. 81 КК України. Вважає, що наявність у нього заохочень під час відбування покарання свідчить про те, що він став на шлях виправлення. Просить ухвалу суду змінити та задовольнити клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про застосування до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, виступи засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Обставини виправлення засудженого мають бути обґрунтовані адміністрацією виправної установи щодо дотримання особою правил внутрішнього розпорядку, відсутності порушення режиму відбування покарання чи інших правопорушень, позитивного впливу на інших засуджених тощо.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_6 раніше п`ять разів був засуджений і по попередніх двох судимостях до нього застосовувалось звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, однак він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин під час іспитового строку, за який на даний час відбуває покарання.

Крім того, як видно із характеристики адміністрації виправної установи на ОСОБА_6 , обґрунтування адміністрацією виправної установи його виправлення суперечить матеріалам клопотання. Так ОСОБА_6 перебуває на профілактичному обліку установи як схильний до самокалічення, а 30 квітня 2014 року постановою Шевченківського районного суду м. Львова йому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

На думку колегії суддів, за наведених обставин та з врахуванням особи засудженого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у застосуванні до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів вважає, що на даний час застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення є передчасним, а поведінка засудженого потребує подальшого вивчення і виправлення. На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмовити засудженому в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2014 року, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4