Справа № 367/94/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/841/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 11.08.2015

УХВАЛА
Іменем України
11 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
цивільних позивачів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілої ОСОБА_11 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, захисника та обвинуваченої на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 03 червня 2015 року, яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Бучі Київської області, громадянку України, освіта середня, приватного підприємця, маючу на утриманні малолітню дитину, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 (три) роки,

В С Т А Н О В И Л А :
згідно вироку суду ОСОБА_12 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази та цивільний позов.

На вказаний вирок було подано апеляційні скарги:

-прокурором, в якій він просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 03 червня 2015 року відносно ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 286 КК України скасувати у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. Вимоги мотивує тим, що вирок судом першої інстанції був постановлений з істотним порушенням кримінального процесуального законодавства. Так, обвинувачена ОСОБА_12 було відсутня під час проголошення вироку, що унеможливило виконання вимог ст. 376 КПК України та роз`яснення їй права подавати клопотання про помилування, ознайомлюватися із журналом судового засідання і подавати до нього письмові зауваження, заявляти клопотання про доставку в судове засідання апеляційної інстанції. Окрім того, вироком обвинуваченій було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши її під варту в залі суду та, відповідно, встановлено початок відбування строку покарання з цього моменту. Однак, відсутність обвинуваченої під час проголошення вироку унеможливив його виконання в цій частині.

-цивільним відповідачем, в якій ставиться питання про скасування вироку Ірпінського міського суду Київської області від 03 червня 2015 року щодо цивільного позову до ТДВ СК «Альфа-Гарант» і постановити новий, яким в цивільному позові щодо стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» відмовити повністю. Позицію обґрунтовує тим, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» не є особою, яка несе цивільну відповідальність згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, і має всі законні підстави відмовити у виплаті страхового відшкодування. Зокрема, ОСОБА_12 було порушено термін повідомлення страховика про страховий випадок та не було виконано інші, передбачені законом, дії. Також ОСОБА_12 здійснювала керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, що, відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» означає, що відшкодування, здійснене потерпілій особі, втрачає характер страхового в розумінні вищенаведеного закону та набуває ознак відшкодування, здійсненого в порядку ст. 1191 ЦК України із усіма негативними наслідками для винної особи. Окрім того апелянт зазначає, що заявлена до відшкодування сума не є обґрунтованою та підтвердженою у встановленому законом порядку.

-захисником, який просить вирок Ірпінського міського суду київської області від 03 червня 2015 року змінити і призначити ОСОБА_12 покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Дану позицію пояснює тим, що судом першої інстанції не було враховано, що обвинувачена під час досудового та судового слідства визнала свою вину повністю, щиро розкаялась в скоєному та часткову відшкодувала матеріальну шкоду, що підтверджується розпискою від 19 квітня 2015 року. Окрім того, на отриманні ОСОБА_12 знаходиться малолітній син, для якого вона є єдиним годувальником, обвинувачена раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно.
За вироком суду, 30 березня 2014 року, близько 02 години 00 хвилин (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи власним, технічно-справним автомобілем «КІА «СЕRАТО», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ-Ковель, в напрямку м. Києва, по вул. Шевченка, у м. Бучі Київської області, де на перехресті вул. Шевченка та вул. Яснополянської, порушуючи вимоги: п. п. 1.3, 1.5, 2.9, 12.3, 12.2, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306, проявила неуважність, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечної швидкості та дистанції, як наслідок, передньою частиною керованого нею автомобіля допустила зіткнення з автомобілем «SKODA «FABIA ACTIVE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв на 27км+500м автодороги «Київ-Ковель», на смузі руху в напрямку м. Києва, а також з автомобілем «HONDA «CIVIC», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який стояв, за автомобілем «SKODA «FABIA ACTIVE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на смузі руху в напрямку м. Києва. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «SKODA «FABIA ACTIVE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми живота з ушкодженнями печінки і зв`язки яєчника, підкапсулярного розриву селезінки (і послідуючим її видаленням), внутрішньочеревної кровотечі і заочеревної гематоми, ушкодження з`єднань кісток тазу та переломів лонної і сідничної кісток зліва, вивиху правої стегнової кістки в кульшовому суглобі, які згідно з висновком експерта від 16 липня 2014 № 131, у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя на час їх заподіяння.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, та заперечував проти апеляційних скарг інших учасників, потерпілої, її представника та цивільних позивачів, які просили апеляційні скарги залишити без задоволення; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України.

Судом першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_12 було вірно кваліфікував за ч.2 ст.286 КК України.
Висновок суду про доведеність винуватості у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.
Оскільки вирок щодо ОСОБА_12 не оспорюється в частині встановлення фактичних обставин та доведеності вини обвинуваченого, суд, відповідно до ст. 404 КПК України, обмежується перевіркою його законності лише в межах апеляційної скарги.
Що стосується апеляційної скарги захисника з приводу призначення обвинуваченій покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, то, відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченій покарання судом першої інстанції було враховано, що на утриманні ОСОБА_12 перебуває дочка ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також було взято до уваги, що зі слів ОСОБА_12 , нею, під час судового розгляду було частково відшкодовано потерпілій завдані злочином збитки.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_12 в судовому засіданні від 25 травня 2015 року повністю визнала свою вину, не підтверджується матеріалами судового провадження, окрім того, відповідно до наявних відомостей, 25 травня 2015 року Ірпінським міським судом Київської області не проводився розгляд даного провадження, а допит обвинуваченою відбувся 21 травня 2015 року ( Т.1 а.п. 244). Наступне судове засідання відбулося 03 червня 2015 року.

На звукозапису судового засідання від 21 травня 2015 року наявний допит обвинуваченої ОСОБА_12 , де на запитання захисника стосовно свого ставлення до скоєного вона висловила свій жаль стосовно ситуації, що склалася. Пряме визнання нею вини відсутнє, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що свою вину вона визнала частково.

Оскільки пом`якшуючі обставини вказують на той факт, що суспільна небезпечність особи, що вчинила кримінальне правопорушення та самого кримінального правопорушення, значно зменшена, надана суду розписка стосовно отримання потерпілою коштів не є підтвердженням відсутність у неї інших матеріальних претензій і не може бути розцінена як доказ, що вказує на зниження суспільної небезпечності обвинуваченої.

Разом з тим, судом було першої інстанції було взято до уваги наявність обставини, що обтяжує покарання, зокрема вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Стосовно аргументів прокурора, то його вказівка на наявність істотних порушень не може бути прийнята судом апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Так, обвинувачена було присутня на судовому засіданні 03 червня 2015 року, де їй було надано остання слово (Т.1 а.п. 248).

Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 376 КПК України, судове рішення оголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати, суд першої інстанції діяв відповідно до норм кримінального процесуального закону і проголошення вироку за відсутності обвинуваченої ніяким чином не вплинуло на зміст самого вироку та дотримання її процесуальних прав. Окрім того, при проголошенні вироку були присутні інші учасники кримінального провадження, що вказує на дотримання основних засад судочинства.

Що стосується вирішення цивільного позову та питань, порушених в апеляційній скарзі представника цивільного відповідача, то, згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми цивільно-процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Представник страхової колмпанії в апеляційній скарзі не заперечуючи проти фактичних обставин справи та настання страхового випадку, заперечує розмір встановленої судом шкоди, заподіяної потерпілим, а також наголошує, що страхова компанія «Альфа-Гарант» може відмовитися від виконання свого обов`язку через невиконання обвинуваченою ОСОБА_12 умов договору страхування. Також наголошує, що оскільки обвинувачена керувала автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, то страхова компанія не несе відповідальність за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілих, але при цьому оспорює розмір сум, стягнутих на користь потерпілих за придбання ліків та витрат на лікування, а також форму і зміст документів, що підтверджує ці витрати.
Колегія суддів не приймає наявні доводи як підстави для задоволення вимог апелянта, оскільки страхова компанія може скористатися своїм правом та в порядку регресу стягнути сказані суми з обвинуваченої.
Витрати, заявлені потерпілими, обґрунтовані вірно відповідними доказами, яким суд дав належну оцінку.
Розмір матеріальної та моральної шкоди, визначеної судом, відповідає наслідкам тих фізичних і моральних страждань, які були завдані потерпілим.
Колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні питань, пов`язаних із цивільним позовом, судом першої інстанції було дотримано вимог, передбачених чинним законодавством, а всі інші спори, які виникатимуть з даного приводу, у подальшому повинні вирішуватися за правилами цивільного судочинства.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів , -
У Х В А Л И Л А :

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 03 червня 2015 року щодо ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: