Справа № 761/4890/13-к
Провадження №1-кп/761/156/2013
В И Р О К

іменем України

27 травня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Антонюк М.С.

при секретарі
Зайчук О.В.

з участю прокурора
Панова В.Є.

потерпілої ОСОБА_1

захисника 5 ОСОБА_2

обвинуваченого
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
кримінальне провадження по
обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва,
громадянина України, з середньою
спеціальною освітою, неодруженого,
непрацюючого, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше судимого 09.09.2007 року
Солом'янським районним судом м. Києва
за ч.1 ст. 199 КК України до трьох років
позбавлення волі з випробуванням
строком на два роки; 03.07.2008 року
Шевченківським районним судом м. Києва
за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, 70, 71 КК
України до 3 років 1 місяця позбавлення
волі, звільнений з місць відбування
покарання 21.03.2011 року по відбуттю
строку покарання;

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15,
ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 25 грудня 2012 року приблизно о 15
год. 30 хв., знаходячись в приміщенні
їдальні університету КНЕУ, що
розташована по просп. Перемоги, 54/1 в м.
Києві, вирішив повторно таємно
викрасти чуже майно, а саме жіночу
сумку. Скориставшись тим що за його
діями ніхто не спостерігає, реалізуючи
свій злочинний намір ОСОБА_3 викрав
майно, що належать ОСОБА_1, а саме: сумку
вартістю 30 гривень, в якій знаходилися
парфуми, вартістю 800 гривень, гаманець,
вартістю 300 гривень, якому знаходилися
гроші в сумі 2 гривні 51 копійка, карта
пам'яті 16 Гб вартістю 300 гривень,
загальною вартістю 1432 гривні 51 копійка,
після чого заховав викрадені речі під
верхній одяг та направився до виходу з
приміщення їдальні.

Однак дії ОСОБА_3, спрямовані на таємне
викрадення чужого майна були виявлені
ОСОБА_6, яка почала переслідувати
ОСОБА_3, та висловлювати вимогу
повернути викрадене майно. ОСОБА_3
усвідомлюючи, що його дії було
виявлено, утримуючи при собі викрадене
майно, направився до виходу з
приміщення університету, виконав всі
дії, які вважав необхідними для
доведення злочину до кінця, але злочин
не було закінчено з причин, що не
залежать від волі останнього, а саме
внаслідок затримання ОСОБА_3
охоронцями КНЕУ.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у
вчиненні вказаного злочину визнав
частково та пояснив, що дійсно 25 грудня
2012 року він зайшов до приміщення буфету
КНЕУ для того, щоб попити чай.
Знаходячись в буфеті він звернув увагу
на сумку із зеленої тканини, яка лежала
на підвіконні. Переконавшись, що за
його діями ніхто не спостерігає, він
непомітно забрав сумку та прикривши її
своєю куркою, вийшов з буфету і швидкою
ходою попрямував до виходу з
приміщення університету. В той час,
коли він наблизився до виходу на
відстань трьох метрів, то почув жіночі
крики зі словами «Сумка», та «Поверни».
Він зрозумів, що його викрили і майже
одразу після цього до нього підбігли
охоронці та затримали його. Перелік та
вартість викраденого він не оспорює,
проте вважає, що його дії необхідно
кваліфікувати як замах на крадіжку,
оскільки він не чув криків, а коли
почув, то майже одразу був затриманий
охоронцями.

Обвинувачений просив суд суворо його
не карати, запевнив, що зробив для себе
належні висновки, вибачився перед
потерпілою та своїми батьками за
скоєне.

Не дивлячись на часткове визнання вини
обвинуваченим, вина останнього у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15,
ч.2 ст. 186 КК України, підтверджується
наступними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_1 суду пояснила, що
25 грудня 2012 року вона із подругами
знаходилась в буфеті у приміщенні КНЕУ,
при цьому свою сумку вона поклала поряд
зі столиком на підвіконні. Через деякий
час до неї звернулась її подруга ОСОБА_6
та сказала, що хлопець вкрав її сумку. В
цей час вона помітила, як обвинувачений
швидко виходить із буфету, а ОСОБА_6
пішла за ним. Коли вона отямившись від
шоку вийшла за ними, то побачила, як
обвинуваченого затримали охоронці
університету. В середині сумки
вартістю 30 гривень, знаходились
парфуми, вартістю 800 гривень, гаманець,
вартістю 300 гривень, в якому
знаходилися гроші в сумі 2 гривні 51
копійка, карта пам'яті на 16 Гб, вартістю
300 гривен.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що 25
грудня 2012 року вона разом із подругами
зайшла в буфет. Потерпіла ОСОБА_1
поклала свою сумку на підвіконня поряд
з їх столиком. Обвинувачений сидів за
сусіднім столиком. Потім вона помітила,
як останній взяв сумку ОСОБА_1, заховав
її під свою куртку та почав виходити із
буфету. Тоді вона пішла за ним,
побачила, як він побіг, стала голосно
кричати, щоб він повернув сумку, але він
не відреагував, проте відреагували
охоронці і затримали його. Свідок
ОСОБА_6 із упевненістю показала суду, що
обвинувачений чув її крик, але не
зупинився, не викинув сумку, а
продовжував з нею тікати.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що працює
охоронцем КНЕУ ім. В.Гетьмана.
Перебуваючи на зміні він звернув увагу
на обвинуваченого, до якого кричали
дівчата, він оглядався на них і рухався
в напрямку виходу з приміщення
університету. В цей момент
обвинувачений знаходився на відстані
10-15 м від нього. Після того він разом із
напарником ОСОБА_8 затримали
обвинуваченого, дівчата сказали, що у
нього знаходиться їх сумочка, після
чого обвинуваченого відвели до
кабінету начальника охорони, де він
чекав приїзду міліції.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що побачив,
як його напарник затримав
обвинуваченого, поряд стояло дві
дівчини, казали, що він викрав сумку, в
цей час сумка була у обвинуваченого.
Події, які відбувались до затримання,
він не бачив.

Також вина ОСОБА_3 підтверджується
наступними доказами:

- даними, які містяться у протоколі
прийняття заяви про вчинене
правопорушення від 25.12.2012 року, згідно
якого потерпіла ОСОБА_1 повідомила про
викрадення належних їй речей;

- даними протоколу огляду місця події,
згідно якого зафіксована обстановка на
місці скоєння правопорушення.

Суд критично ставиться до показань
обвинуваченого про те, що його дії
носили таємний характер і він, почувши
крики позаду з вимогою повернути
викрадену сумку, одразу був затриманий,
оскільки вони спростовуються
показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
які пояснили, що ОСОБА_3 чув адресовану
до нього вимогу про повернення
викраденого майна, та маючи можливість
відмовитись від вчинення
правопорушення, продовжував
утримувати викрадене майно при собі і
разом із викраденим намагався покинути
приміщення університету.

Таким чином, суд приходить до висновку
про доведеність вини ОСОБА_3 у замаху на
повторне відкрите викрадення чужого
майна (грабіж), та кваліфікує його дії
за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру
покарання, суд враховує характер та
ступінь тяжкості скоєного, ставлення
ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у
визнанні факту вчинення ним
протиправного заволодіння чужим
майном, та заперечення проти юридичної
оцінки його дій за ст. 186 КК України,
дані, які характеризують його особу, те,
що він раніше судимий, не перебуває на
обліку у лікаря нарколога, психіатра,
має постійне місце проживання, а також
судом враховується, що викрадене майно
повернуто потерпілій.

Обставин, що пом'якшують або обтяжують
покарання ОСОБА_3, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного суд вважає
необхідним і достатнім для виправлення
ОСОБА_3 та попередження вчинення нового
злочину призначення покарання у виді
позбавлення волі в межах, передбачених
санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

Враховуючи дані про особу
обвинуваченого, конкретні обставини
вчиненого ним правопорушення, суд
приходить до висновку про те, що
виправлення та перевиховання ОСОБА_3
можливе без ізоляції його від
суспільства, а тому призначає
покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76
КК України.

Долю речових доказів необхідно
вирішити у відповідності до вимог ст..
100 КПК України.

Міру запобіжного заходу до вступу
вироку в законну силу - залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України 2012
року, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 2 ст. 15,
ч.2 ст. 186 КК України і призначити
покарання у виді 4 (чотирьох) років
позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3
звільнити від призначеного судом
покарання з випробуванням строком на
два роки.

На підставі ст.76 КК України зобов'язати
ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи, періодично з'являтись для
реєстрації в кримінально-виконавчій
інспекції.

Речові докази - сумка, парфуми,
гаманець, гроші в сумі 2 гривні 51
копійка, карта пам'яті на 16 Гб, книга,
записник, рукавиці, кашне, ключі в
кількості 4 одиниць, гребінець,
студентській квиток, дисконтні картки,
які належать потерпілій ОСОБА_1, -
повернути потерпілій ОСОБА_1

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до
вступу вироку в законну силу залишити
без змін - у вигляді домашнього арешту.

На вирок можуть бути подані учасниками
судового провадження апеляційні
скарги до Апеляційного суду м. Києва
через Шевченківський районний суд м.
Києва протягом тридцяти днів з моменту
його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Суддя :