Справа № 567/683/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2015 року м. Острог
Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1
сторонами кримінального провадження є:
прокурори- ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілий (він же цивільний позивач) - ОСОБА_5
обвинувачений - ОСОБА_7
захисник обвинуваченого - ОСОБА_8
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
встановив:
15 травня 2015 року, близько 02 години, ОСОБА_7 , перебуваючи на задньому пасажирському сидінні автомобіля марки «Sкоdа Fаbіа» д.н.з. НОМЕР_2 , який під керуванням ОСОБА_9 , рухався по вул. Мануїльського в м. Острог, Рівненської області, під час конфлікту з ОСОБА_5 , діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли між ними, умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 не менше двох ударів кулаком правої руки по голові, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді припухлості м`яких тканин в лобній ділянці голови зліва, синці на верхній та нижній повіках правого ока, рану на нижній повіці правого ока, які відповідно до висновку експерта №114 від 19 травня 2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_7 винним в пред`явленому обвинуваченні себе визнав повністю та пояснив, що дійсно 15 травня 2015 року він відпочивав в нічному клубі «Східна брама» в м. Острозі Рівненської області. Там, на вулиці біля клубу, між ним та ОСОБА_10 виник конфлікт, в результаті чого він наніс удар кулаком правої руки йому по обличчю. Після цього він зайшов в клуб де зустрівся із ОСОБА_11 , з котрим вони поїхали на автозаправку, що знаходиться в м. Острозі поблизу автовокзалу, де придбали дві пляшки пива ємністю по 0,5 літра кожна. Після придбання спиртного, вони разом поїхали назад, та на вул.Мануїльського, навпроти «Приватбанку» ОСОБА_12 побачив ОСОБА_13 , пригальмував біля нього та запитав чи той знайшов свого брата ОСОБА_14 . ОСОБА_15 відповів що ні, після чого він особисто запропонував ОСОБА_15 сісти в автомобіль, на що той погодився. Він та ОСОБА_15 сіли на заднє сидіння, та всі разом поїхали далі. Між ним та ОСОБА_15 виникла суперечка з приводу конфлікту із ОСОБА_15 братом ОСОБА_14 . В ході суперечки він наніс два удари ОСОБА_15 в потилицю і один удар рукою в лице, після чого ОСОБА_15 , на його думку, справив природні потреби прямо в автомобілі.На перехресті вулиць Мануїльського та ОСОБА_16 зупинив автомобіль та вимагав від ОСОБА_15 вийти з нього, але той на вимогу не відреагував. Він вийшов з автомобіля та зажадав від ОСОБА_15 вийти. Коли ОСОБА_15 вийшов, то вони з ОСОБА_12 поїхали на вул.Островського, де зупинилися біля таксистів. Там до них підходила жінка та запитувала про своїх синів ОСОБА_13 та ОСОБА_17 . Після розмови із матір`ю потерпілого він та ОСОБА_12 поїхали додому, та біля під`їзду свого будинку випили придбане ними пиво та кожний пішов до себе додому.
Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення доведена показами потерпілого, свідків, зібраними та перевіреними в судовому засіданні матеріалами справи.
Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що в ніч з 14 на 15 травня 2015 року він разом із своїм братом ОСОБА_14 відпочивав в нічному клубі «Східна брама», де вони на двох розпили пляшку горілки та він ще випив два спиртних коктейлі. Після цього він був свідком, як між його братом та невідомим для нього хлопцем виник конфлікт, в результаті якого хлопець наніс для брата два удари рукою в лице. Його брат ОСОБА_14 почав втікати від клубу в сторону зупинки на с.Оженин. Він наздогнав брата в парку «Афганців» та попросив зачекати поки він вернеться та розрахується в барі нічного клубу «Східна брама». Він повернувся до клубу, однак йому не вистачило грошей, а тому він залишив для бармена свій телефон.
Коли повернувся до парку, то брата ОСОБА_14 там не знайшов. Він його гукав та пішов на стоянку таксі, бо думав, що брат шукає таксі. Однак і там брата не знайшов. В цей час підійшов ОСОБА_18 , в якого він попросив допомогти знайти йому таксі. Через кілька хвилин під`їхав автомобіль сірого кольору, та ОСОБА_12 запропонував йому сідати. Він сів на заднє сидіння автомобіля де вже сидів ОСОБА_19 . Обвинувачений без будь-яких вагомих причин став наносити йому удари в лице. Від нанесених ударів він втратив свідомість, а коли опритомнів, то побачив, що знаходиться в полі. Дійшов до дороги де побачив вказівник «Прогрес» та пішов в напрямку м.Острога. В м. Острог полизу піцерії «Маестро» він зустрів свою маму та разом з нею поїхав додому.
Свідок ОСОБА_9 дав покази аналогічні, що й обвинувачений ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_20 показала, що 15.05.2015 року, близько третьої години ночі їй зателефонував син ОСОБА_14 та повідомив, що не може знайти свого брата ОСОБА_15 . Вона приїхала в м. Острог та на зупинці таксистів розмовляла з ОСОБА_21 та ОСОБА_19 . Від ОСОБА_22 дізналася, що той побив її сина за якусь сутичку із його братом ОСОБА_14 . При цьому їй сказали, що син ОСОБА_15 був у парку «Афганців». Вона його скрізь шукала, але ніде не знайшла. Телефонувала навіть у міліцію та в лікарню. Повторно в м. Острог приїхала о 07 годині 50 хвилин ранку, та поблизу піцерії побачила як її син ішов по вулиці в її напрямку. Лице в нього було побите, одяг закривавлений та в болоті. Після чого, взявши таксі, вони поїхали додому.
Свідок ОСОБА_23 підтвердив, що близько восьмої години ранку 15 травня 2015 року бачив поблизу піцерії «Маестро» ОСОБА_13 та його маму. У ОСОБА_15 все лице було в гематомах, однак крові він не бачив. На його одяг не звернув уваги.
Із висновку експерта № 114 від 19.06.2015 року, вбачається, що у потерпілого ОСОБА_5 було виявлено: припухлість м`яких тканин в лобній ділянці голови зліва, синці на верхній та нижніх повіках правого ока; рану на нижній повіці правого ока, які виникли не менше як від двох травматичних дій (ударів) тупим предметом (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні), що цілком можливе при нанесенні ударів кулаком руки та згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995 року) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як кожне окремо так і в своїй сукупності (а.с. 39-40).
Оцінивши сукупність доказів, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_7 обґрунтовано кваліфіковані органами досудового слідства за ч.1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_7 цивільний позов ОСОБА_5 визнав частково. Згідний сплатити на користь позивача 510 гривень моральної шкоди, як компенсацію за моральні страждання. В решті позовних вимог просить відмовити за необгрунтованістю.
Суд, заслухавши сторони по справі та вивчивши матеріали справи, рахує позов обґрунтованим частково та таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
В судовому засіданні було встановлено, що в результаті конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, ОСОБА_5 отримав легкі тілесні ушкодження без розладу здоров"я .
Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Ч.4 ст.1193 ЦК України вказує на те, що суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.
У відповідності до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із статтею 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (стаття 60 ЦПК України).
Позивач на підтвердження своїх вимог надав суду товарний чек від 24.05.2015 року відповідно до котрого футболка вартує 210-00, а брюкиджинси -600-00 (без найменування назви валюти).
Товарний чек не має будь-яких індивідуальних ознак, не відомо ким видавався, підпис продавця не читається, чек не завірений будь-якою печаткою. За вказаних обставин такий фінансовий документ не може бути прийнятий судом як доказ по справі.
Крім того, позивач не надав суду будь-яких доказів того, що його одяг був приведений в стан на котрий він вказав в своїй позовній заяві. Більше того свідок по справі ОСОБА_23 , котрий бачив потерпілого о восьмій годині ранку в день його побиття, не підтвердив що одяг потерпілого був в крові та брудний, або ж порваний. Він пояснив, що лише бачив гематоми на лиці потерпілого.
При таких обставинах, обвинувачений обґрунтовано посилається на той факт, що жодних документів на підтвердження вказаного твердження позивач не надав, а тому такі твердження є надуманими та необґрунтованими.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходив з вимог ч.1 ст.1167 ЦК України відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статі.
Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він отримав фізичний біль, втратив нормальний ритм життя та спілкування з ровесниками, його паралізує страх і він не може приймати участь у масових заходах, втратив сон.
Однак, суд рахує доведеним лише факт отримання потерпілим фізичного болю. Щодо решти обґрунтування, то воно нічим не доведене в судовому засіданні.
При таких обставинах враховуючи принцип справедливості та розумності суд рахує що матеріальна шкода потерпілого (позивача по справі) має бути визначена в розмірі 1000 гривень.
Крім того, позивач просить стягнути на його користь 1500 гривень за послуги адвоката.
Ця вимога підлягає до часткового задоволення.
13 червня 2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 укладено договір доручення про надання правової допомоги.
Відповідно до частини четвертої цього договору на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату, виконання окремих доручень. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованості розміру гонорару.
Гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до договору.
Будь-якої додаткової угоди з розрахунком гонорару адвоката, суду надано не було. Адвокат ОСОБА_6 надала суду лише квитанцію, підписану нею же про отримання від потерпілого 1500 гривень.
Разом з тим, Кабінетом Міністрів України видано Постанову від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». У додатку до постанови включено такі позиції: витрати пов`язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.
Враховуючи, що адвокатом не надано будь-якої додаткової угоди з розрахунком гонорару, враховуючи той факт, що позовна заява не мотивована та не забезпечена будь-якими доказами, а також враховуючи час затрачений адвокатом для участі в судовому засіданні (по підрахунку в журналах судового засідання - дві години та п`ятнадцять хвилин), суд рахує за можливе компенсувати гонорар адвоката в розмірі 1000 гривень.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України даний злочин кваліфікується як злочин невеликої тяжкості .
Беручи до уваги особу обвинучаченого, суд враховує, що ОСОБА_7 по місцю проживання та навчання характеризується позитивно, є особою не схильною до вчинення злочинів , на диспансерному обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває. До кримінальної відповідальності ОСОБА_7 притягується вперше.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 не має.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд враховує щире каяття обвинуваченого в скоєному, сприяння з його сторони розкриттю кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -
засудив:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 120 годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 1000 гривень морального збитку та 1000 гривень за послуги адвоката.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1