Справа №678/74/14-к
Провадження №1-кп-678-41/15
УХВАЛА

10 червня 2015 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189 від 21 травня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнюс Литовська Республіка, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не судимого,

· за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 342 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що угода не укладалась, підстав для закриття кримінального провадження та повернення обвинувального акта прокурору немає, кримінальне провадження підсудне Летичівському районному суду Хмельницької області, тому мають місце достатні підстави для призначення судового розгляду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 вказала, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам Закону з наступних підстав.

В обвинувальному акті процесуальний статус ОСОБА_8 (поряд із зазначенням анкетних даних) визначено як підозрюваний, а у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правова кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення застосовано формулювання «підозрюється (обвинувачується)», що є неконкретним (невизначеним), цим порушується право ОСОБА_8 на захист.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що досудовим розслідуванням ОСОБА_8 не сформовано обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 342 КК України, обвинувальний акт є неконкретним, що є порушенням вимог ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті має бути як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на вимоги Кримінального кодексу України, так і формулювання власне самого обвинувачення. Разом з тим, в обвинувальному акті викладено зміст підозри, що не підтверджує доведеність винуватості ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування. Цим також порушується його право на захист, оскільки він не знає в чому його обвинувачують, не розуміє проти якого обвинувачення захищатись, обвинувальний акт не конкретний за своїм змістом.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування після вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру органом досудового розслідування та судом проводилось з`ясування обставин як на підтвердження, так і на спростування підозри.

Проте, в поданому суду реєстрі не перелічено усіх вчинених процесуальних дій, в тому числі тих, які мали місце вже після ухвали суду апеляційної інстанції від 04 березня 2015 року, а також після повернення обвинувального акта прокурору судом першої інстанції 31 березня 2015 року, зокрема, не міститься даних про об`єднання матеріалів досудового розслідування, про визнання речових доказів, тощо, хоча матеріали кримінального провадження містять відповідні процесуальні рішення, про що стало відомо стороні захисту при ознайомленні з ними 15 травня 2015 року.

Крім того, поданий реєстр, в порівнянні з іншими реєстрами, оскільки справа вже поверталась прокурору, зменшився у кількості вчинених органом досудового розслідування дій, що взагалі є незрозумілим та неприпустимим, позбавляє суд можливості встановити які ж процесуальні дії проведені. Реєстр має бути повним та відображати усі вчинені дії, в той час цим вимогам поданий суду реєстр не відповідає.

Саме ознайомлення сторони захисту було проведено 15 травня 2015 року, хоча обвинувальний акт був затверджений прокурором Летичівського району ОСОБА_10 14 травня 2015 року, що свідчить про порушення органом досудового розслідування черговості вчинення процесуальних дій, оскільки спочатку повинно було бути ознайомлення, а вже потім складення обвинувального акта (ст.ст. 290, 291 КПК України) і, як наслідок, невиконання з аналогічних підстав вимог ухвали суду апеляційної інстанції, де вже зверталась увага органу досудового розслідування на направлення до суду незакінченої розслідуванням справи.

Досудове розслідування розпочате 21 травня 2014 року, визначений законом строк 2 місяці завершився 23 липня 2014 року, проведені слідчі дії були вчинені поза межами строків досудового розслідування, що прямо суперечить Закону, однак у визначеному ст.ст. 294, 295 КПК України порядку такий строк не був належним чином продовжений, а прокурор відповідно не дотримався вимог ч. 2 ст. 283, ч. 2 ст. 297 КПК України, у зв`язку з чим обвинувальний акт, як процесуальне рішення (ч. 4 ст. 110 КПК України), яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, прийнятий за межами відповідних строків досудового розслідування, що також унеможливлює його розгляд в суді.

У зв`язку з тим, що строки досудового розслідування закінчились, єдиним можливим рішенням є закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Захисник також вказала, що зазначені підстави для повернення обвинувального акта прокурору є основними, але не є вичерпними, вони свідчать про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і будуть підставою для скасування в будь-якому випадку рішення суду вищестоящими судовими інстанціями.

Окремо акцентує увагу суду на тому, що суд касаційної інстанції в ухвалі від 12 березня 2015 року по справі №5-220 км 15 констатував невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України саме з тих самих мотивів, які наведені у клопотанні про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_11 .

Обвинувачений ОСОБА_8 клопотання свого захисника ОСОБА_9 про повернення обвинувального акта прокурору підтримав.

В судовому засіданні 26 травня 2015 року потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вказали, що підтримують позицію свого представника адвоката ОСОБА_7 .

В назване судове засідання потерпілі не з`явились, згідно поданої заяви просять судове засідання проводити у їх відсутність.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_7 вказав на наявність певних порушень при проведенні досудового розслідування та підставність повернення обвинувального акта прокурору, частково погодившись із доводами сторони захисту.

Заслухавши учасників судового провадження, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, які були надані суду стороною обвинувачення для перевірки доводів сторони захисту, суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню.

Згідно змісту ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є, серед іншого те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У ст. 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема, відноситься законність.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше права, серед яких, бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

В силу п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, серед інших відомостей, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим обвинувальний акт, переданий до суду, вимогам Закону не відповідає.

Зі змісту ст. ст. 276, 277, 283 КПК України, письмове повідомлення про підозру є основою для виникнення функцій кримінального переслідування, захисту, оголошення про підозру та подальшого обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Обвинуваченням, в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, законодавець визначає твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Однак, в обвинувальному акті викладено зміст підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 342 КК України, що не підтверджує доведеність винуватості ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що після вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру, органом досудового розслідування проводився цілий ряд слідчих дій щодо з`ясування обставин як на підтвердження, так і спростування підозри, однак відомості про проведені процесуальні дії не в повній мірі відображені в реєстрі.

Зокрема, шляхом співставлення поданого суду 18 травня 2015 року реєстру матеріалів досудового розслідування та тих реєстрів, що були додані до обвинувальних актів, зареєстрованих в суді відповідно 01 серпня 2014 року, 12 серпня 2014 року вбачається невідповідність у кількості вчинених процесуальних дій.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вже після повернення обвинувального акта судом 31 березня 2015 року органом досудового розслідування здійснювались певні процесуальні дії було об`єднано матеріали досудових розслідувань, визнано певні предмети речовими доказами та передано їх на зберігання, та інші, однак про це не зазначено у реєстрі.

В свою чергу дані про допит 08 травня 2015 року потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 реєстр містить.

В сукупності ці обставини свідчать про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України.

Органом досудового розслідування, прокурором також не дотримано вимог ч. 4 ст. 110, ст. 290, ст. 291 КПК України, оскільки ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування мало місце 15 травня 2015 року, тобто після складення 14 травня 2015 року обвинувального акта, в той час як приписи вищезазначених вимог Закону вказують на необхідність сторони обвинувачення спочатку відкрити матеріали та надати до них доступ і лише після цього складати обвинувальний акт, відповідно після складення обвинувального акта досудове розслідування завершується і обвинувальний акт направляється до суду.

Тобто, до суду направлено обвинувальний акт за обставин коли особа, якій інкриміновано вчинення ряду кримінальних правопорушень, ознайомилась з ним після його складення, тобто фактично на стадії досудового розслідування вчинена процесуальна дія, коли досудове розслідування вже вважається завершеним у зв`язку з чим і з цих підстав обвинувальний акт не відповідає вимогам Закону.

В свою чергу суд не погоджується із доводами сторони захисту, що досудове розслідування завершене саме 23 липня 2014 року і строки не продовжувались, оскільки реєстр містить відомості про продовження процесуальним керівником 21 липня 2014 року строку досудового розслідування до 3 місяців (р. 2 п. 15).

Однак, судом звертається увага, що після повернення двох обвинувальних актів прокурору ухвалою від 31 березня 2015 року прокурором 28 квітня 2015 року матеріали кримінального провадження по ОСОБА_8 були направлені в Летичівський РВ УМВС України в Хмельницькій області для організації досудового розслідування після чого слідчим і було проведено ряд процесуальних дій.

Суд також не погоджується з позицією сторони захисту щодо невизначеності процесуального статусу ОСОБА_8 чи підозрюваний, чи обвинувачений, оскільки у ч. 2 ст. 42 КПК України вказано, що обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу. Тобто, після надходження обвинувального акта до суду ОСОБА_8 є обвинуваченим.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо такий не відповідає вимогам цього Кодексу.

Виходячи з усіх вищезазначених обставин судовий розгляд на підставі зазначеного обвинувального акта не може бути призначений та обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Оскільки обвинувальний акт підлягає поверненню, прокурору необхідно перевірити, крім іншого, також дотримання строків проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також вчинення процесуальних дій після повернення обвинувальних актів 31 березня 2015 року.

Суд вважає за необхідне повторно звернути увагу органу досудового розслідування на мотиви прийняття апеляційним судом ухвали від 04 березня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 314, 350, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Повернути прокурору Летичівського району Хмельницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189 від 21 травня 2014 року відносно ОСОБА_8 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 342 КК України.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1