Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1728/14-к
Провадження № 1-кп/499/11/15
У Х В А Л А

про повернення обвинувального акту

"25" лютого 2015 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в стадії підготовчого судового засідання обвинувальний акт кримінального провадження № 0003812 відносно, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Доброолександрівка, Овідіопільського району, Одеської області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Дане кримінальне провадження підсудне Іванівському районному суду Одеської області, оскільки викладене в обвинувальному акті діяння вчинено на території Іванівському районному суду Одеської області.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, потерпілий, та представник потерпілих вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений та його захисник просили вирішити питання призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту за розсудом суду

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи, приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 3 ст.314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

З ч.1, 2 ст.109 КПК України вбачається, що реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

З п.5 ч.1 ст.3 КПК України вбачається, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

До обвинувального акту, в порядку визначеному ч. 1 ст. 109, п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, не додано реєстр матеріалів досудового розслідування (далі Реєстр), який би відповідав вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України.

З положень ст.ст.109, 291 КПК України вбачається, що реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту, так як додається до обвинувального акту та надаються до суду разом.

Слід констатувати, що норма п.3 ч.3 ст.314 КПК України надає право суду приймати рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам цього Кодексу. При цьому зазначена норма не пов`язує застосування судом такого права з можливим подальшим впливом або відсутністю такого впливу на право обвинуваченого, потерпілого чи на подальший розгляд обвинувального акту.

Таким чином, за нормою п.3 ч.3 ст.314 КПК України право суду на повернення обвинувального акту прокурору обумовлено лише встановленням фактичних обставин не відповідності вчинених стороною обвинувачення дій вимогам КПК України, в тому числі проведення відповідної процесуальної дії, прийняття процесуального рішення чи їх нездійснення.

Оскільки, відповідність обвинувального акту вимогам КПК України можливо встановити не тільки шляхом перевірки відповідностей, що містяться в обвинувальному акті, а й в результаті здійснення оцінки документів, які повинні додаватись до обвинувального акту (реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки, тощо), тому суд має перевіряти виконання вимог процесуального законодавства, які повинні бути додержанні перед прийняттям рішення про складання обвинувального акту та направлення його до суду.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому, в ньому обов`язково повинні міститися: в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування її номер, найменування та час проведення (дата і часовий відрізок), зокрема, письмового підтвердження факту надання сторонам доступу до матеріалів кримінального провадження із зазначенням найменування таких матеріалів (ст.290 КПК України); зазначення в певній послідовності про прийняті під час досудового розслідування рішення, зокрема, вручення письмового повідомлення про підозру, тощо.

Згідно ч.3 ст.283 КПК України відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Однак, всупереч вимог ч.3 ст.283 КПК України Реєстр не містить даних про внесення прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про закінчення досудового розслідування, що свідчить про недодержання прокурором положень щодо форми закінчення досудового розслідування, як обов`язкової стадії кримінального провадження.

Зі смислу ст. 42, 55, 103, 111, 214, 276, 278, 280, 281, 282, 283, 290, 291 КПК України вбачається, що процесуальними діями за КПК України є: повідомлення підозрюваному, обвинуваченому, потерпілому про процесуальні права, обов`язки та вручення їм про це пам`яток; протоколи; носій інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; журнали судових засідань; повідомлення про підозру; інші повідомлення у кримінальному провадженні; надання доступу до матеріалів досудового розслідування; відомості, які вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В ч.1-4 ст.110 КПК України встановлено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Судове рішення приймається у формі ухвали або вироку. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Проте, Реєстр не містить відомостей про здійснення всіх: процесуальних дій й часу їх проведення, прийнятих процесуальних рішень та їх реквізитів. При цьому, всупереч вимогам КПК України, внесення відомостей до реєстру здійснено без дотримання вимог ч. 2 ст. 109 КПК України без чіткого розмежування в Реєстрі відповідної процесуальної дії або прийнятого процесуального рішення в тій певній послідовності, що встановлений в КПК України.

Частиною 2 ст.109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

З реєстру не вбачається чи був залучений захисник до участі у справі, а також відмова обвинуваченого від послуг захисника.

Крім того, ч. 5 ст. 291 КПК України зазначає, що обвинувальний акт має містити відомості, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частини 1, 2 ст. 91 КПК України встановлюють обов`язкові обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Виходячи з наведеного слід прийти до висновку, що в описово-мотивувальній частині повинно бути викладено: обставини справи, як вони були встановлені на попередньому слідстві; спосіб вчинення злочину, інші його обставини; шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками, які настали; характер суб`єктивної сторони; місце, час, мотиви злочину; показання підозрюваного по суті повідомлення про підозру; доводи, наведені ним на свій захист, і результати їх перевірки; відомості, які характеризують особистість обвинуваченого; виявлені пом`якшувальні та обтяжувальні його відповідальність обставини.

Тобто описова частина, повинна починатися з викладу всього обсягу вчинених обвинуваченим злочинів та їх юридичної оцінки, а вже потім повинно викладатися окремі епізоди у хронологічному або системному порядку.

Проте, з тексту обвинувального акту вбачається лише наявність викладу певних обставин, а не фактичних обставин кримінального правопорушення. Не вказане суб`єктивне відношення обвинуваченого до наслідків кримінального правопорушення, не викладений причинний зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками, які настали, та потягли, саме від дій обвинуваченого ( а не іншої особи) смерть потерпілого; не розкрита форма вини та обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого. Формулювання обвинувачення не зазначено.

Натомість вказані вимоги закону відносно збирання, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження виконані не були, що свідчить про недодержання п. 1, 2, 4 ч.1 ст. 91 КПК України.

Відповідно до п.п. 9.5.1 п. 9.5 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 15 січня 2013 року №3 засвідчення документів здійснюється шляхом їх підписання, затвердження та проставляння печатки.

Згідно п.п. 2.25., 2.25.1 Інструкції з оформлення документів у системі МВС України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.07.2012 № 650 відбиток печатки органу на документі засвідчує документ і права осіб, які його підписали. Відбиток гербової печатки (із зображенням Державного Герба України) проставляють на тих документах, де його відтворення передбачено нормативними актами: на трудових книжках, статутах, положеннях, договорах, посвідченнях, дорученнях, деяких фінансових і бухгалтерських документах, матеріалах, які виникли в процесі оперативно-розшукової та іншої спеціальної діяльності, тощо.

За ст.1 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» завданням оперативно-розшукової діяльності є пошук і фіксація фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, розвідувально-підривну діяльність спеціальних служб іноземних держав та організацій з метою припинення правопорушень та в інтересах кримінального судочинства, а також отримання інформації в інтересах безпеки громадян, суспільства і держави.

Відповідно до ч.1 ст.99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Сторона кримінального провадження, потерпілий зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

З системного аналізу наведених положень Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, Інструкції з оформлення документів у системі МВС України, Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», КПК України вбачається, що обвинувальний акт та Реєстр є спеціальними документами й повинні подаватися до суду в оригіналі з обов`язковим засвідченням права осіб, які його підписали шляхом проставляння печатки.

За таких обставин наданий до суду обвинувальний акт та Реєстр не можна вважати належним оформленням документів, оскільки підписи прокурора й слідчого не посвідчені відповідними печатками прокуратури та Іванівського РВ ГУМВС.

Отже, з зазначеного випливає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вище переліченим вимогам КПК України, а тому, на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України, його слід повернути прокурору.

Керуючись ст.ст. 109, 291, 314-315, 331, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт кримінального провадження № 0003812 відносно ОСОБА_7 - повернути прокурору якого зобов`язати усунути виявлені недоліки протягом розумного строку.

Копію ухвали суду вручити учасникам судового провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 7-денний строк з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде оголошений учасникам судового провадження о 16 годині 00 хвилин 02 березня 2015 року.

СуддяОСОБА_1