Справа №1-181/2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2007р. м.Калуш

Калуський
міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого-судді Бейка М.А.

секретаря Семчук Л.Я.

з участю
прокурора Семківа Т.Г.

захисника ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
справу про обви­нувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця і жителя АДРЕСА_1, українця, позапартійного, освіта середня,
холостого, не депутата, ніде не працює, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,
призовника, урядових нагород не має, громадянина України, за ст. 185 ч.2 КК України,
суд -

встановив:

що підсудній ОСОБА_3 скоїв таємне
викрадення майна потерпілої ОСОБА_2 Злочин скоєно при слідуючи обставинах:

28 березня 2007
року підсудній неповнолітній ОСОБА_3 біля 14 год. 30 хв. зайшов в магазин „Мобілочка" на Площі Героїв, що
в м.Калуші і разом із ним зайшов юнак, особа якого не встановлена, який
підійшов до вітрини з мобільними телефонами марки „Соні-Еріксон" і
підсудній до віт­рини з мобільними телефонами марки „Нокіа". Підсудній
ОСОБА_3 помі­тивши, що на зарядці знаходиться мобільний телефон
„Нокіа-6131", який лежав на стільці, а продавці зайняті обслуговуваням
покупців, то скористав­шись даною обставиною, таємно викравши мобільний телефон
і хутко вий­шов з крамниці. Згодом був викритий і викрадений мобільний телефон
мар­ки „Нокіа-6131" вартістю 1399
грн. повернув потерпілій ОСОБА_2

В судовому
засіданні підсудній ОСОБА_3 свою вину в скоєному злочині визнав частково й
пояснив, що 28.03.2007 року він
біля 14 год. 30 хв.
зайшов в магазин „Мобілочка" з наміром придбати для себе мобільний
телефон. При вході в магазин зіткнувся із незнайомим хлопцем, який теж заходив
в магазин і пішов до вітрини з мобільними телефонами, а він підій­шов до іншої
вітрини й став розглядати мобільні телефони фірми „Нокіа". При цьому
побачив, що на зарядці за прилавком на стільці знаходиться мо­більний телефон
марки „Нокіа" і тоді вирішив його викрасти. І скористався тим, що продавці
зайняті покупцями непомітно від"єднав телефон від заряд­ного пристрою і
вийшов з магазину і пішов додому. Згодом був викритий і

повернув
мобільний телефон. В
скоєному розкаюється й просить
його суворо не карати.

Крім часткового
визнання своєї вини вина підсуднього ОСОБА_3 доведена повністю сукупністю
зібраних по справі доказів.

Так
потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 28.04.2007
року біля 14 год. 30
хв. вона поставила на зарядку свій мобільний телефон марки „Нокіа--6131" вартістю 1399 грн., а сама
займалася роботою і помітила, що в мага­зин зайшли двоє молодих осіб і підійшли
до вітрин з мобільними телефона­ми. А згодом з магазину вийшов підсудній
ОСОБА_3, а через деякий час й інший. Експерт Лівчицький В.О. сказав їй, що
ОСОБА_3 викрав її теле­фон й тому вона зробила заяву в міліцію. Просить його
суворо не карати.

Свідок
ОСОБА_4 пояснив, що він знаходився в магазині і бачив як в магазин зайшли два
молоді хлопці і стали кожен окремо розгля­дати на вітрині мобільні телефони.
Він замітив як ОСОБА_3 поклав мо­більний телефон у кишеню, який знаходився на
зарядці, і вийшов з магазину і він про крадіжку повідомив ОСОБА_2, яка в цей
час працювала на ком-п"ютері.

Свідок
ОСОБА_5 пояснила, що вона обслуговувала чотирьох покупців і не звертала уваги
на двох молодих людей, які розглядали мобіль­ні телефони. Аж коли ОСОБА_4 не
сказав, що викрали мобільний те­лефон ОСОБА_2

Крім
цього вина підсуднього ОСОБА_3 в скоєному злочині до­ведена повністю сукупністю
зібраних доказів, а саме протоколом огляду міс­ця події (а.с. 6-9), протоколом
добровільної видачі викраденого телефону (а. с.20), протоколом огляду
викраденого (а.с. 29) та актом
інвентаризації (а.с. 27-28)
із якого випливає, що вартість викраденого телефону марки „Нокіа--6131" становить 1399 грн.

Таким чином суд
приходить до висновку, що вина підсуднього ОСОБА_3 в скоєному злочині доведена
повністю, але його злочинні дії за ч,2 ст.185 КК України кваліфіковано не
вірно. В судовому засіданні не здобуто доказів, що підсудній ОСОБА_3 вступав у
злочинну змову з невста-новленою особою з метою крадіжки мобільного телефону. В
судовому засі­данні з"ясовано, що до моменту крадіжки підсудній ОСОБА_3 в
магазин не заходив, а отже не знав і не міг знати, що мобільний телефон
знаходиться на зарядці за прилавком. Підсудній помітив мобільний телефон
випадково і скористався зайнятістю продавців покупцями і таємно викрав його. А
отже в його діях є склад злочину передбаченого ст.185 ч.1 КК України. При таких
обставинах суд вважає, що слід злочинні дії ОСОБА_3 перекваліфікувати із ст.
185 ч.2 на 185 ч. 1 КК України.

Призначаючи
покарання підсудньому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного, особу
підсуднього й обставини, які пом"якшують і обтяжують відповідальність.
Зокрема суд враховує, що підсудній фактично повністю визнав свою вину , зробив
явку з повинною, тяжких наслідків від скоєного не наступило, злочин скоїв
будучи неповнолітнім і потерпіла про-

сить його суворо
не карати. То при таких обставинах суд вважає, що його виправлення можливе без
ізоляції від суспільства.

На підставі
викладеного й керуючись ст.ст. 323,
324 КПК України,

суд-

засудив:

ОСОБА_3 визнати винним за ст.185 ч.1 КК України й
призначити йому покарання 700
(сімсот) грн. штрафу.

Міру запобіжного
заходу підписку про невиїзд залишити без зміни.

Вирок може бути
оскарженим до Івано-Франківського апеляційно­го суду протягом 15 діб з часу
проголошення.