№ 207/5426/14-к
№ 1-кп/207/95/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпродзержинську кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта середня, безпартійного, розлученого, має двох малолітніх дітей, щодо яких не позбавлений батьківських прав, раніше не судимого, офіційно не працюючого, в центрі зайнятості на обліку не перебуваю- чого, проживаючого у АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.12.2013 року з ОСОБА_5 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 в розмірі ? частини з усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 04.12.2013 року до досягнення віку повноліття.

Однак, ОСОБА_5 , знаючи про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина, будучи працездатним, ніде не працював, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надавав, у зв`язку з чим виникла заборгованість по аліментам за період часу з 04.12.2013 рок по 14.11.2014 року включно, що в грошовому відношенні становить 9943 грн.35 коп. Заборгованість по аліментам не погашена.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, показав, що знав про свій обов`язок за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина, але ніде не працював, тому що не може знайти роботу. Відсутність грошових коштів не давала можливості добровільно надавати допомогу сину. Просить суворо не карати , буде вирішувати проблеми, які виникли у його житті.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 , від якого мають малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого за рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.12.2013 року на її користь стягнуті аліменти.

Батько дитини батьківство не оспорював, але ухиляється від сплати аліментів. Добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Заборгованість по аліментам існує з 04.12.2013 року і до теперішнього часу не погашена, незважаючи на її звернення до батька дитини з проханням надати матеріальну допомогу.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюють ся. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та дійсності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, а його дії, пов`язані зі злісним ухиленням від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст..65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що згідно зі ст..66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставини, як згідно ст..67 КК України обтяжують покарання, відсутні.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, судом враховуються матеріали, що його характеризують, відношення до вчиненого, раніше не судимий, будучи працездатним, ніде не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, зобов`язався відшкодувати заборгованість по аліментам, тому суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді обмеження волі, але застосувати ст..75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати відповідно зі ст..76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Виходячи з викладеного, керуючись ст..ст.370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст..75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати відповідно зі ст..76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1