НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2007 року справа №
1-280-07 м. Нововолинськ

Нововолинський
міський суд Волинської області під головуванням

судді Федонюк С. Ю.,

за участю
секретаря Навроцької М. Р.,

прокурора Соколова М. В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,
громадянина України, уродженця
м. Києва, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого, проживаючого АДРЕСА_1,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1
ст. 122 КК України, суд,
-

встановив:

ОСОБА_1
02 жовтня 2007 року приблизно в 07.00 годині у квартирі, де проживає потерпілий ОСОБА_2, по АДРЕСА_2, внаслідок конфлікту з потерпілим умисно
наніс йому численні удари руками по обличчю і тулубу, спричинивши йому тілесні ушкодження , що відносяться до категорії середньої
тяжкості.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину у вчиненні злочину визнав повністю
та показав, що в жовтні 2007 року
ввечері у квартирі потерпілого вони вживали спиртні напої . Він залишився
ночувати у потерпілого, а вранці у них
з ОСОБА_3 виник конфлікт з приводу пропажі мобільного телефона і грошей
ОСОБА_1. Підсудний підтверджує, що він
наніс потерпілому кілька ударів обома руками в груди, по ребрах та в обличчя. Через деякий час
після вчиненого вони помирились з потерпілим.
На даний час потерпілий претензій до нього не має, він повністю відшкодував завдані йому
моральні і матеріальні збитки. До скоєного ставиться негативно, щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Враховуючи
те, що підсудний ОСОБА_1 не оспорює
фактичні обставини справи, і судом
встановлено, що він правильно розуміє
зміст цих обставин, відсутні сумніви у
добровільності його позиції, заслухавши
думку учасників судового розгляду та роз'яснивши їм положення ч.3 ст. 299 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження тих
доказів по справі, які ніким не
оспрорюються. Беручи до уваги висновок експерта № 1080 від 22.10.07.(а.с. 30)
щодо ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого у вигляді перелому УІ

2

ребра
зліва зі зміщенням, що відносяться до
категорії середньої тяжкості, суд
приходить до висновку, що винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні злочину, що йому
інкримінується, доведена повністю, а його умисні дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України як умисне спричинення
середньої тяжкості тілесних ушкоджень,
тобто умисних ушкоджень, які не
є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такі,
що спричинили тривалий розлад здоров'я потерпілого.

Як
пом'якшуючі покарання обставини суд враховує щире каяття підсудного, повне відшкодування завданих злочином
збитків.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не визнає.

Суд
призначає покарання в межах санкції ч.1
ст. 122 КК України у виді
позбавлення волі із застосуванням ст. 75
КК України, звільнивши його від
покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік і поклавши на нього обов'язок
відповідно до ст. 76 КК України.

Призначаючи
покарання суд враховує, що підсудний
вважається не судимим згідно ст. 89 КК
України, злочин вчинено ним середньої
тяжкості, а також враховує щире каяття
ОСОБА_1., повне відшкодування завданої злочином
шкоди, думку потерпілого, який просить суворо не карати
підсудного, та враховує, що ОСОБА_1 є обмежено працездатним, позитивно характеризується за місцем
проживання.

Керуючись ст.
ст. 323-324 КПК України,
суд, -

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На
підставі ст. ст.
75, 76 КК України звільнити
ОСОБА_1. від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить
нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки: повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Початок
перебігу іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.

Міру
запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд до вступу вироку в законну
силу залишити без змін .

Вирок
може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області через
Нововолинський міський суд протягом 15 діб з моменту його проголошення .