У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

Головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Паневіна В.О. та
Пекного С.Д.,

розглянувши в судовому засіданні в місті
Києві 9 січня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього,
-

встановила:

вироком Білогірського
районного суду Автономної Республіки Крим від 30 січня 2006 року

ОСОБА_1, уродженця та
мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимого 6 листопада 2003 року за ст. 307 ч. 2 КК
України на 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України про
звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
-

засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України на 2 роки
позбавлення волі.

На підставі вимог ст.
71 КК України до призначеного покарання приєднано не відбуту частину покарання
за попереднім вироком і визначено ОСОБА_1 остаточне покарання 5 років і 6
місяців позбавлення волі.

Цим же вироком
засуджений ОСОБА_2., судові рішення щодо якого не оскаржено.

У апеляційному
порядку вирок щодо ОСОБА_1 не переглядався.

ОСОБА_1 визнано судом
винним і засуджено за те, що він, будучи в стані алкогольного сп'яніння, за
попередньою змовою з іншим засудженим ОСОБА_2.
5 листопада 2005 року близько 10-ої години проникли на територію
домоволодіння АДРЕСА_1, звідки таємно викрали майна ОСОБА_3 на суму 670
гривень.

У касаційній скарзі
ОСОБА_1 порушується питання про зміну вироку суду щодо нього - виключення
застосування вимог ст. 71 КК України при визначенні покарання за сукупністю
вироків. Свою вимогу він обґрунтовує тим, що суд неправильно приєднав до
призначеного покарання не відбуту частину покарання за попереднім вироком,
оскільки це покарання він відбув на момент вчинення злочину.

Заслухавши доповідь
судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для
внесення справи на касаційний розгляд з метою перегляду постановлених у ній
судових рішень.

Винність ОСОБА_1 у
вчиненні злочину підтверджена сукупністю зібраних по справі, вірно оцінених та
обґрунтовано покладених судом в основу вироку доказів і по суті у скарзі не
заперечується.

Кваліфікація його дій
за ст. 185 ч. 2 КК України є правильною і теж не оспорюється.

Що стосується міри
покарання, то вона відповідає вимогам закону і призначена ОСОБА_1 з урахуванням
характеру та ступеню суспільної небезпечності вчиненого злочину, даних про його
особу, та всіх обставин справи. Також судом правильно визначено покарання і за
сукупністю злочинів за правилами ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_1.раніше
засуджувався 6 листопада 2003 року, а новий злочин учинив 5 листопада 2005
року, тобто до закінчення дворічного іспитового строку, встановленого за
попереднім вироком, що давало підстави суду визначити покарання за сукупністю
вироків.

Не вбачаючи
передбачених ст. 398 КПК України підстав для скасування або зміни судових
рішень щодо ОСОБА_1 та керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

відмовити в
задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1, засудженого вироком Білогірського
районного суду Автономної Республіки Крим від 30 січня 2006 року.

С у д д і:

Міщенко С.М. Паневін В.О. Пекний С.Д.

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України
Паневін В.О.