П О С Т А Н О В А

10.08.2012 Білоцерківський міськрайонний суд в складі:

головуючий суддя Санін В. М. ,

при секретарі Гульченко С. І.,

за участю: прокурора Кукси О.В

захисника ОСОБА_1

представника служби у справах дітей ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду №1 в м. Біла Церква кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 ,українця, громадянина України, освіта н/середня, не одруженого, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4,раніше не судимого, в скоєнні злочину передбаченого ст..185 ч.1 КК України , -

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового слідства неповнолітній ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 20.02.2012 року близько 17 години перебуваючи в гостях у потерпілої ОСОБА_4 в кімнаті № 36 гуртожитку по вул. Польовій, 84-а в м. Біла Церква скориставшись тим, що ОСОБА_4 вийшла із вказаної кімнати та перебувала на кухні гуртожитку, таємно від оточуючих, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу з шухляди тумбочки викрав золоті вироби, а саме: три золотих хрестика та два золотих ланцюжка загальною вагою 10,54 грама по ціні 440 гривень за один грам золота на загальну суму 4637,60 гривень, заподіявши своїми злочинними діями потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на вказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні інкримінуємого йому злочину визнав повністю та показав, що він дійсно 20.02.2012 року близько 17 години перебував в гостях у потерпілої ОСОБА_4 в кімнаті № 36 гуртожитку по вул. Польовій, 84-а в м. Біла Церква де грався в кімнаті з дітьми, а ОСОБА_4 в цей час готувала на кухні. Дочка ОСОБА_5 підійшла до тумбочки, відчинила шухлядку, витягла звідти три золотих хрестика та два золотих ланцюжка, деякий час погралась ними, та положила ці речі на місце. Скориставшись тим, що ОСОБА_4 вийшла із вказаної кімнати та перебувала на кухні гуртожитку, а діти грались на полу кімнати і не звертали на нього увагу він швиденько забрав із шухляди вказані золоті речі, поклав їх собі до кишені, деякий час продовжив гратися із дітьми, після чого пішов з кімнати. В цей же день, за допомогою незнайомого таксиста він продав вказане золото, як своє особисте, за 2070 гривень незнайомому чоловікові, та витратив отримані гроші на власні потреби.

Визнаючи себе винним повністю в скоєнні злочину підсудній ОСОБА_3 просить суд суворо його не карати та не досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи та розміру завданої шкоди, які ні ким не оспорюються, в силу ст. 299 КПК України. Наслідки вказаної відмови підсудному розяснені.

Враховуючи вище вказані обставини, думку учасників судового розгляду, суд вважає за недоцільне дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ні ким не оспорюються.

В судовому засіданні адвокат підсудного ОСОБА_1, сам підсудній та його мати заявили суду клопотання про звільнення неповнолітнього підсудного від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, оскільки він скоїв злочин середньої тяжкості, щиро розкаюється в скоєному, після скоєння злочину має бездоганну поведінку, позитивно характеризується, і в даний час не потребує застосування покарання.

Проти такого звільнення не заперечує прокурор по справі.

Заслухавши клопотання та думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення по слідуючих підставах.

Відповідно до ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру :

1/ застереження;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків, чи під нагляд педагогічного колективу…

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи та було встановлено в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 скоїв злочин будучи неповнолітнім, вчинив злочин середньої тяжкості, щиро розкаюється в скоєному злочинові, після скоєння злочину в подальшому має бездоганну поведінку, позитивно характеризується.

Суд також враховує, що підсудний ОСОБА_3 в добровільному порядку погасив завдану шкоду потерпілій , та заключив з потерпілою угоду щодо усунення завданої шкоди / медіації /, під час якої підсудний ОСОБА_3 згладив нанесену потерпілому шкоду шляхом вибачення та погашення моральної шкоди ,та взяв на себе високе зобовязання бути достойним членом громади Ставищанського району та України , не вчиняти більше злочинів.

Згідно ст. 447 КПК України коли суд при розгляді кримінальної справи, що надійшла з обвинувальним висновком прийде до висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, він виносить ухвалу, а суддя - постанову, про закриття кримінальної справи і вирішує питання про застосування до неповнолітнього одного із примусових заходів виховного характеру, передбаченого ст. 105 КК України.

Враховуючи вище наведені обставини суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення підсуднього ОСОБА_3 можливе без застосування до нього покарання по справі, та вважає за необхідне застосувати до нього примусовий захід у вигляді застереження.

Запобіжний захід підсудньому ОСОБА_3 слід скасувати.

Керуючись ст. 105 КК України, згідно ст. 447 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 185 ч. 1 КК України закрити

Звільнити ОСОБА_3 від покарання за ст. 185 ч. 1 КК України із застосуванням до нього примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження.

Запобіжний захід ОСОБА_3 - підписку про невиїзд - скасувати.

Постанова може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_6