У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Кліменко М.Р. і Вус С.М.,

за участю прокурора

Вергізової Л.А.,

розглянувши в судовому засіданні 3 червня 2008 року
кримінальну справу за касаційним поданням прокурора,
який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 1 червня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської
області від 21 серпня 2007 року щодо ОСОБА_1,

встановила:

зазначеним вироком

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1народження,

раніше судимого:

- 24.09.1990 року за ч.3 ст.81 КК
України на 3 роки позбавлення волі з
відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 13.08.1992 року за ч.3 ст.81,
ст.17 і ч.3 ст.81, ч.2 ст.140 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,
звільненого 03.11.1993 року у зв'язку із заміною невідбутої частини покарання у
виді позбавлення волі на 2 роки виправних робіт з утриманням із заробітку в
доход держави 20% заробітку,

засуджено:

- за ч.1 ст.89 КК України 1960 року
на 1 рік позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України на 3
роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 357 КК України на 1
рік позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 393 КК України на 3
роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі
на строк 3 роки.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте
покарання за попереднім вироком та ОСОБА_1 призначено остаточне покарання у
виді позбавлення волі на строк 3 роки і
6 місяців.

Постановою
Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 вересня
2006 року уточнено резолютивну частину вироку від 1 червня 2006 року та постановлено
вважати ОСОБА_1виправданим за ч.1 ст.263 КК України.

За вироком суду ОСОБА_1засуджено за вчинення
злочинів за таких обставин.

У період з 5 до 8 серпня 1994 року
ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно проникли в
приміщення побутової кімнати Світловодської Райспоживспілки по вул. Макаренка,
7 у м.Світловодську, звідки таємно викрали майно райзаготконтори в особливо
великому розмірі на суму 17325000 крб. (173 грн. 25 коп.), майно ОСОБА_3 на
суму 450000 крб.(4 грн. 50 коп.) та майно ОСОБА_3на суму 480000крб. (4 грн. 80
коп.).

На початку вересня 1994 року
ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно проникли в будинок
по АДРЕСА_1, звідки таємно викрали майно ОСОБА_4 на суму 9575000 крб. (95 грн.75 коп.).

У ніч на 23.09.1994 року ОСОБА_1 за
попередньою змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно проникли в адміністративне
приміщення автотранспортної контори Світловодської Райспоживспілки, звідки
таємно викрали майно у великому розмірі на
суму 7290000 крб. (72 грн. 90коп.) та 15 технічних талонів на автомобілі
та автопричепи, що є офіційними документами, що потягло порушення роботи
підприємства, при цьому пошкодили майно на
суму 482000 крб. (4 грн. 82 коп.).

У ніч на 01.10.1994 року ОСОБА_1 за
попередньою змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно проникли в будинок по
АДРЕСА_1, звідки таємно викрали апарат водонагрівальний проточний ВПЧ-23 В1-2,
вартістю 3080000 крб., що належав ОСОБА_4

Після цього ОСОБА_1 за попередньою
змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно
проникли в адміністративне приміщення Придніпровського управління Запорізького
алюмінієвого комбінату по вул.Обсерваторній, 5 у м. Світловодську, звідки таємно
викрали майно підприємства на суму
44622692 крб. (446 грн. 23 коп.), майно
ОСОБА_5 на суму 855000 крб. (8 грн. 55
коп.), ОСОБА_6 на суму 240000 крб. (2 грн.40 коп.), ОСОБА_7 на суму 300000 крб.
(3 грн.), ОСОБА_8 на суму 38400 крб. (38 коп.), при цьому пошкодили майно
підприємства на суму 41206135крб. (412 грн. 6 коп.).

У ніч на 11.10.1994 року ОСОБА_1 за
попередньою змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно проникли в адміністративне
приміщення Світловодської Райспоживспілки, звідки таємно викрали майно підприємства
в особливо великих розмірах на суму 30200000 крб. (302грн.), майно ОСОБА_9. на
суму 120000 крб. (1 грн.20 коп.), пачку грузинського чаю, що належав ОСОБА_10,
вартістю 10000 крб. (10 коп.), майно ОСОБА_11 на суму 30056 крб. (30 коп.),
ОСОБА_12 на суму 28000000крб. (280 грн.), при цьому пошкодили майно
підприємства на суму 12200000 крб. (122 грн.).

У ніч на 26.10.1994 року ОСОБА_1 за
попередньою змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно проникли в адміністративне
приміщення Світловодського лісгоспу по вул. Комсомольській, 37 в
м.Світловодську, звідки таємно викрали майно підприємства на суму 3770000крб. (37 грн. 70 коп.), 16000
крб. (16 коп.), які належали ОСОБА_13, майно ОСОБА_14 на суму 5750000 крб.(57 грн. 50 коп.), майно
ОСОБА_15 на суму 720000 крб. (7 грн.20 коп.), при цьому пошкодили майно
підприємства на суму 16000000 крб. (160 грн.).

У період з 28 до 31 жовтня 1994
року в нічний час ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно
проникли в побутовий корпус Світловодського автотранспортного господарства
Акціонерного об'єднання "Дніпроенергобудпром» по Кременчуцькому шосе у м. Світловодську,
звідки таємно викрали майно підприємства на суму 53500000крб. (535 грн.).

У ніч на 31.10.1994 року ОСОБА_1 за
попередньою змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно проникли в приміщення митного
посту "Світловодськ" Кіровоградської митниці по вул. Комсомольській,
30 в м.Світловодську, пошкодивши майно на суму 8281600 крб. (82 грн.82 коп.),
звідки таємно викрали майно на суму 6268796 крб. (62 грн. 69 коп.) та печатку
"Державний митний комітет України. Кіровоградська митниця №178", що
потягло порушення роботи цієї установи, а також гроші в сумі 685000 крб.(6грн.
85 коп.), що належали ОСОБА_16, та часи
ОСОБА_17, вартістю 300000 крб.(3 грн.), після чого незаконно проникли на другий
поверх вказаного приміщення, звідки викрали майно торгівельно-комерційного
підприємства "Комерсант" на суму
2440000 крб. (2 грн. 44 коп.), а також майно ОСОБА_18 на суму 6242000 крб.
(62 грн. 42 коп.), гроші в сумі 220000 крб.(2 грн. 20 коп.), що належали
ОСОБА_19, та майно, що належало ОСОБА_20, на
суму 450000 крб. (4 грн. 50 коп.)

У ніч на 17.11.1994 року ОСОБА_1 за
попередньою змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно проникли в майстерню по
ремонту взуття ОСОБА_21 по АДРЕСА_2, звідки таємно викрали майно останнього
на суму 16970000 крб. (169 грн. 70
коп.).

Після цього ОСОБА_1 за попередньою
змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно проникли в приміщення дитячої художньої
школи по вул. Чапаєва, 4 у м.
Світловодську, звідки таємно викрали майно на
суму 16865000крб. (168 грн.65 коп.).

У ніч на 25.11.1994 року ОСОБА_1 за
попередньою змовою з ОСОБА_2., пошкодивши майно на загальну суму 8082240
крб. (80 грн.82 коп.),
повторно незаконно проникли в приміщення районного туберкульозного диспансеру
Світловодської центральної районної лікарні по вул.Комсомольській, 34 у м.
Світловодську, звідки таємно викрали майно на
суму 4430000 крб. (44 грн. 30 коп.) та печатки тубдиспансеру і лікарів ОСОБА_22 і ОСОБА_23, що потягло
порушення роботи цієї установи.

Після цього ОСОБА_1 за попередньою
змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно проникли в приміщення їдальні
Світловодського комбінату твердих сплавів і тугоплавких металів, що знаходилася
в тому ж приміщенні, звідки викрали майно ОСОБА_24 на суму 2011740 крб. (201
грн. 12 коп.).

У період з 26 до 28 листопада 1994
року ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно проникли в
приміщення продовольчого складу торгівельного підприємства громадського
харчування "Школяр» по вул. Комсомольській, звідки викрали майно в
особливо великих розмірах на суму
88619100 крб. (886 грн.19 коп.).

У період з 2 до 19 січня 1995 року
в нічний час ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно
проникли в приміщення музичної кімнати гуртожитку виробничого об'єднання
"Олімп" по вул. Леніна, 94-а, звідки таємно викрали майно в особливо
великому розмірі на суму 18600000 крб.
(186 грн.).

У ніч на 04.01.1995 року ОСОБА_1 за
попередньою змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно проникли в приміщення магазину
№1 Світловодського міськкоопторгу по вул. Молодогвардійській, звідки викрали
майно на суму 5971800 крб. (59 грн.72 коп.), а також майно, що належало
ОСОБА_25, на суму 230000 крб. (2 грн.30
коп.), при цьому пошкодили майно підприємства на суму 3860000 крб. (38 грн. 60 коп.).

У період з 6 до 8 січня 1995 року
ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2., пошкодивши майно ОСОБА_26на суму
1360000крб. (13грн. 60 коп.), повторно незаконно проникли в приміщення його
майстерні по АДРЕСА_3, звідки таємно викрали майно останнього на суму 40207000 крб. (402 грн.07 коп.),
спричинивши потерпілому значну матеріальну шкоду.

У ніч на 20.01.1995 року ОСОБА_1 за
попередньою змовою з ОСОБА_2. повторно незаконно проникли в адміністративне
приміщення заводу "Спецзалізобетон" по вул. Дружби у м.
Світловодську, звідки таємно викрали
майно на загальну суму 71576000 крб. (715 грн.76 коп.).

Крім того, органами досудового слідства
ОСОБА_1 обвинувачувався у тому, що він на початку 1991 року, не маючи
відповідного дозволу, у невстановлених осіб і невстановленому місці незаконно
придбав три патрони калібру 7,62 мм., що є бойовими припасами, які до
25.01.1995 року незаконно зберігав по місцю свого проживання в АДРЕСА_4. У
цьому обвинуваченні винуватість ОСОБА_1судом визнано недоведеною і його
виправдано.

Ухвалою Апеляційного суду
Кіровоградської області від 21 серпня 2007 року вирок Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 1 червня 2006 року щодо ОСОБА_1
залишено без зміни.

У касаційному поданні і доповненні до нього прокурор, який
брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, не заперечуючи
доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_1, доводить, що
останньому призначено надмірно м'яке покарання та безпідставно визнано
обтяжуючою покарання обставиною - вчинення злочину за попередньою змовою групою
осіб, що є кваліфікуючою ознакою вчинених засудженим злочинів. Указує, що в
порушення вимог ст. 334 КПК України суд, засудивши ОСОБА_1за ч.1 ст. 393 КК
України, не виклав у вироку формулювання обвинувачення за цим епізодом,
визнаного судом доведеним, та не навів у
вироку докази, якими він обґрунтував
висновок про доведеність винуватості засудженого у вчиненні злочинів,
чим допустив істотні порушення вимог кримінально-процесуального законодавства. Посилається на те, що при призначенні ОСОБА_1
покарання суд першої та апеляційної інстанції не врахував, що за ті ж самі дії
ОСОБА_1 раніше був засуджений вироком Світловодського міського суду від 14 червня
1995 року до 4 років 9 місяців позбавлення волі, і цей вирок постановою
президії Кіровоградського обласного суду від 25 жовтня 1995 року був скасований
за касаційним поданням прокурора за м'якістю призначеного засудженому покарання, а тому при новому судовому
розгляді справи йому необхідно було призначити більш суворе покарання, ніж
позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців.
Зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам
ст.377 КПК України. З огляду на це,
просить судові рішення щодо ОСОБА_1скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, який просив задовольнити касаційне подання з доповненнями до нього,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що воно підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.395 КПК України
касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення в тій
частині, в якій воно було оскаржене.

Законність та обґрунтованість
виправдання ОСОБА_1у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у
касаційному поданні не заперечується.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.334 КПК України у мотивувальній частині
обвинувального вироку повинно бути викладено формулювання обвинувачення,
визнаного доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків
злочину, форми вини і мотивів злочину та докази, на яких ґрунтується висновок
суду.

Суд порушив зазначені вимоги закону та, окрім того, не врахував
роз'яснення, викладені в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України
"Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного
Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення
вироку" від 29.06.1990 року № 5, відповідно до яких необхідно
обґрунтовувати обвинувачення конкретними доказами по кожному епізоду
обвинувачення, визнаного судом доведеним, не обмежуючись лише зазначенням
прізвища свідка, потерпілого або назви проведеної експертизи тощо.

Так, суд визнав ОСОБА_1винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.393
КК України, однак у мотивувальній частині вироку взагалі не сформулював
обвинувачення за цим законом, визнане
судом доведеним.

Також, як убачається з матеріалів справи, в суді ОСОБА_1 частково визнавав
свою вину, стверджуючи, що частину інкримінованих йому епізодів злочинної
діяльності він не вчиняв, по деяких епізодах заперечував обставини вчинення
злочину та їх наслідки.

Проте суд не спростував показання ОСОБА_1, дані ним на свій захист, а у
вироку лише перелічив джерела доказів, якими, на думку суду, підтверджується
винуватість підсудного, а не навів самі докази, якими є фактичні дані, на підставі яких
встановлюється наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння,
винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Таким чином, по справі допущено істотні порушення
кримінально-процесуального закону, які перешкодили суду постановити законний і
обґрунтований вирок.

Крім того, ОСОБА_1 з порушенням вимог кримінального та кримінально-процесуального
закону було призначено покарання, яке не відповідає тяжкості вчинених ним
злочинів та даним про особу засудженого внаслідок м'якості.

Так, суд у вироку вказав, що,
призначаючи ОСОБА_1 покарання, він ураховує дані про особу засудженого,
який є раніше судимим, посередньо характеризується за місцем проживання, має
двох неповнолітніх дітей, обтяжуючі по пом'якшуючі покарання обставини, а також
те, що з моменту вчинення злочину пройшов тривалий час.

Разом з тим, судом не було враховано тяжкості вчинених умисних злочинів (18
епізодів злочинної діяльності), та безмотивно визначено як пом'якшуючу
покарання обставину те, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчинених злочинах,
оскільки, як убачається з протоколу судового засідання, по деяких епізодах він
вину не визнав, а по деяких - визнав частково; збитки, завдані злочинами, потерпілим не відшкодовані; окрім того, з
15.02.1996 року ОСОБА_1 як такий, що втік з-під варти з суду, перебував у розшуку (т.3 а.с.324).

При призначенні покарання ОСОБА_1
судом також не було дотримано вимог п.7 ст.374, ст.375 КПК України та не
враховано те, що за ті ж самі дії ОСОБА_1 раніше був засуджений вироком
Світловодського міського суду Кіровоградської області від 14.06.1995 року на 4
роки 9 місяців позбавлення волі (т.3 а.с.204-214), і цей вирок постановою
президії Кіровоградського обласного суду від 25.10.1995 року був скасований за
касаційним поданням прокурора за м'якістю призначеного засудженому покарання (т.3 а.с.255-257), а
тому при новому судовому розгляді справи йому за вимогами закону потрібно було
призначити більш суворе покарання, ніж позбавлення волі на строк 4 роки 9
місяців, тим більше в умовах збільшення обвинувачення і визнання
ОСОБА_1винуватим також за ч. 1 ст. 393 КК України.

Також при призначенні ОСОБА_1 покарання на підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів судом було неправильно застосовано кримінальний закон, який
передбачає, що однакові за видом та розміром покарання поглиненню не
підлягають, внаслідок чого неправильно застосовано принцип поглинення менш
суворих покарань більш суворим. Крім
того, всупереч вимогам ст.67 КК України,
судом ураховано як обтяжуючі покарання обставини - вчинення злочину
повторно за попередньою змовою групою осіб, що є кваліфікуючими ознаками вчинених засудженим злочинів,
а тому вони не могли враховуватися ще
раз як обтяжуючі покарання обставини.

З огляду на наведене, постановляючи обвинувальний вирок, суд неправильно
застосував кримінальний закон, допустив істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону та призначив ОСОБА_1 надмірно м'яке покарання, а тому вирок суду в
цій частині підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Апеляційний суд не звернув увагу на
зазначені порушення, допущені місцевим судом, та при постановленні ухвали про
залишення вироку суду без зміни не
дотримав вимог ст. 377 КПК України.

Зокрема, залишаючи
апеляції засудженого та прокурора без задоволення, апеляційний суд не навів в ухвалі
переконливих підстав прийняття такого рішення, не дав вичерпної відповіді на доводи
апеляцій та доповнень до неї засудженого, не сформулював належним чином висновки щодо обґрунтованості
засудження ОСОБА_1і правильності призначеного йому покарання.

У зв'язку з викладеним підлягає скасуванню й ухвала Апеляційного суду Кіровоградської
області від 21.08.2007 року у частині залишення без зміни обвинувального вироку
суду щодо ОСОБА_1.

При новому судовому розгляді справи суду належить повно і всебічно
дослідити всі обставини справи, наявні докази, дати їм належну оцінку і постановити
законний та обґрунтований вирок. У разі встановлення винуватості ОСОБА_1у
вчиненні злочинів йому належить призначити покарання у відповідності до вимог
закону.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне
подання прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.

Скасувати
вирок Світловодського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 1 червня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Кіровоградської області від 21 серпня 2007 року в частині засудження ОСОБА_1за ч. 1 ст. 89 КК України 1960 року,
ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 357, ч. 1
ст. 393 КК України, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд у той же місцевий суд в іншому складі суду.

Судді:

Федченко О.С. Кліменко М.Р. Вус С.М.