УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада
2007р.
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої судді
Іванів О.Й.,

суддів:
Кривобокової Н.М. , Ткачук Н.В.,

з участю:

прокурора
Гуцуляка В.К.,

захисника
ОСОБА_1,

засудженого
ОСОБА_2,

розглянувши
26 листопада 2007р. у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за
апеляціями засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_2
на вирок Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2007 року, -

встановила:

Вказаним вироком

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Арциз,
мешканця АДРЕСА_1, з середньою спеціальною освітою, не працює,
не одружений, раніше судимий:
14.03.2003 року Арцизьким районним судом Одеської області за ст.
185 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений 20.07.2005р. від відбування
призначеного покарання на підставі Закону України „Про амністію" від
31.05.2005 року, громадянин
України, -

Справа
№11-489/2007р.
Головуючий 1-ої інстанції Попович С.С.

Категорія ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3,
186 ч.2, 304 КК України Доповідач
Іванів О.Й.

засуджений:

· за ст. 185 ч.2
КК України на два роки позбавлення волі;

· за ст.
185 ч.3 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі;

· за ст.
186 ч.2 КК України на чотири роки позбавлення волі;

· за ст.
304 КК України на один рік позбавлення волі.

На підставі ст. 70
КК України, шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим,
призначено покарання - чотири роки позбавлення волі.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м.
Яремче, мешканець АДРЕСА_2, з неповною середньою освітою, не одружений,
українець, не працює, раніше судимий: 15.09.2003р.
Івано-Франківським міським судом за
ст. 185 ч. 5 КК України, із застосуванням ст. 69
КК України, на один рік шість місяців
позбавлення волі, громадянин
України, -засуджений за ст.
185 ч.3 КК України на три роки позбавлення волі.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець і мешканець АДРЕСА_3, з неповною середньою освітою, студент II курсу
технікуму „Статистики", не
одружений, українець, раніше не судимий, громадянин України, - засуджений за ст. 185
ч.3 КК України на три роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Згідно ст. 76
КК України на ОСОБА_4
покладено певні обов'язки. Запобіжний захід засудженим ОСОБА_3, ОСОБА_2 залишено попередній - тримання під
вартою.

Строк
відбування покарання ОСОБА_3 постановлено рахувати з 28 лютого 2006 року, ОСОБА_2 - з 7 лютого 2006 року.

За вироком суду
ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні таємного викрадення чужого майна, повторно,
у вчиненні таємного викрадення чужого майна за попередньою змовою групою
осіб, повторно, з проникненням у житло, у відкритому викраденні чужого

майна, поєднаного
із застосуванням насильства, що не є
небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, повторно та у втягненні неповнолітніх у
злочинну діяльність.

ОСОБА_2
та ОСОБА_4 визнані
винними у вчиненні таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, ОСОБА_2 ще й повторно.

Як встановив суд
злочини засудженими вчинено за наступних обставин.

20
жовтня 2005 року близько 19 год.
30 хв. ОСОБА_3 з приміщення лікарської кімнати приймального відділення
Івано-Франківської ОКЛ, що по вул. Федьковича,
97, таємно викрав майно
потерпілої ОСОБА_5 загальною вартістю 1060 грн.

В
листопаді 2005 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_2, якого втягнув у злочинну діяльність та
чотирма невстановленими досудовим слідством особами з гаражу дачного будинку
АДРЕСА_4, викрали майно потерпілої
ОСОБА_6 загальною вартістю 4550 гривень.

В
середині грудня 2005 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з неповнолітніми
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, втягнувши їх у злочинну діяльність, проникли в квартиру АДРЕСА_5, звідки таємно викрали майно потерпілої
ОСОБА_7 загальною вартістю 2500
гривень.

22
листопада 2005 року ОСОБА_3, за попередньою змовою з
невстановленими досудовим слідством особами,
біля 22 год. у дворі
будинку АДРЕСА_6, відкрито викрали у
потерпілогоОСОБА_8 шкіряну куртку,
мобільний телефон та інше майно загальною вартістю 1658 гривень, застосовуючи при цьому насильство, яке не було небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого.

25
листопада 2005 року ОСОБА_3 близько 23 год., перебуваючи у кафе „Транзит", що по вул.
Галицькій у м.
Івано-Франківську, відкрито
викрав зі столика для відвідувачів мобільні телефони потерпілих ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, спричинивши їм майнову шкоду
відповідно на 1465 гривень та 910 гривень.

27
грудня 2005 року ОСОБА_3 біля 20 год.
проник у квартиру АДРЕСА_7, звідки
таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_11 загальною вартістю 2030 гривень.

В апеляціях:

- засуджений
ОСОБА_3, не оспорюючи правильності кваліфікації своїх дій та
доведеності вини, просить пом'якшити
призначене покарання;

-
засуджений ОСОБА_2 постановлений щодо нього вирок вважає неправильним внаслідок
суворості призначеного покарання. Просить,
з врахуванням пом'якшуючих покарання обставин, вирок змінити, застосувати
ст. 69 КК України і пом'якшити
призначене покарання, а також
застосувати до нього ст. ст.
1, 2 Закону України „Про
амністію" від 9.06.2007 року та звільнити від покарання по відбуттю
половини призначеного строку.

Засуджений
ОСОБА_4 вироку
не оскаржував.

Під час
апеляційного розгляду справи засуджений ОСОБА_2 свою апеляцію підтримав, пояснив,
що судом недостатньо враховано пом'якшуючі покарання обставини та
призначено йому суворе покарання. Просить пом'якшити покарання, врахувавши при цьому, що злочин вчинив у неповнолітньому віці і на
даний час залишився без батька, який
помер.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_1, які просять задовольнити апеляцію, прокурора Гуцуляка В.К., який вважає,
що апеляції засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_2 слід залишити без
задоволення, а вирок без змін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів не вбачає підстав для їх
задоволення.

Висновки
суду щодо доведеності вини та правильності кваліфікацій дій засуджених в
апеляціях не оспорюються тому,
відповідно до ч.1 ст. 365 КПК України апеляційним судом не
перевіряються.

Призначаючи
засудженим покарання суд дотримав вимог
ст. 65 КК України, врахувавши при цьому ступінь тяжкості
вчинених злочинів, особи винних та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання.

До
обставин, що пом'якшують покарання
засудженого ОСОБА_3 суд відніс розкаяння особи у вчиненому, сприяння розкриттю злочинів та молодий вік.

При
призначенні покарання засудженому ОСОБА_2 судом враховано визнання ним вини у
вчиненому, розкаяння, позитивні дані, що характеризують особу, що злочини ним вчинено у неповнолітньому
віці.

З огляду
на те, що засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_2
раніше притягалися до кримінальної відповідальності, злочини вчинили до закінчення строку
погашення попередніх судимостей суд першої інстанції правильно призначив їм
покарання у виді позбавлення волі. При цьому ОСОБА_2 призначено судом
мінімальне покарання, передбачене
санкцією ч.3 ст. 185 КК України.

За
наведених обставин підстав для пом'якшення покарання, про що йдеться в апеляціях засуджених та
застосування до ОСОБА_2 у зв'язку з цим акту амністії, колегія суддів не знаходить.

Апеляційних
підстав для зміни чи скасування вироку не встановлено.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляції
засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду від
26 червня 2007 року щодо засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_2, - без змін.