Справа № 1006/5128/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/66/14 Доповідач у 2 інстанції Шроль
Категорія 41 28.03.2014

ВИРОК
Іменем України

27 березня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляцією прокурора на вирок Бородянського районного суду Київської області від 29 листопада 2012 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, не одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, з вищою освітою, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна,за ч.1 ст.317 КК України на 3 роки позбавлення волі;за ч.1 ст.310 КК України на 4 місяці арешту. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 5-ти років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

У відповідності до вироку ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він в квітні 2012 року на заплаві річки Здвиж поблизу с. Соснівка Іванківського району Київської області, діючи умисно, посіяв насіння коноплі та протягом квітня-серпня 2012 року незаконно вирощував, а саме знищував бур`ян, підживлював добривом невстановлену кількість рослин коноплі, частину з яких в серпні 2012 року зірвав, а 12 рослин коноплі 28 вересня 2012 року були виявлені і вилучені працівниками міліції.

В серпні 2012 року, ОСОБА_7 , перевіз зірвані ним поблизу с. Соснівка Іванківського району Київської області рослини коноплі до місця проживання квартири АДРЕСА_2 , де висушив їх, частину подрібнив через сито та одержаний особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, вагою в перерахунку на суху речовину 1344 г, зберігав з метою подальшого збуту до 26 вересня 2012 року.

30 серпня 2012 року, приблизно о 20-й годині, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 збув, а саме продав особі на прізвище ОСОБА_9 за 50 грн. подрібнену речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, вагою в перерахунку на суху речовину 4,80 г.

26 вересня 2012 року, приблизно о 13-й годині, в смт. Бородянка Київської області, ОСОБА_7 надав приміщення, а саме балкон власної квартири АДРЕСА_2 , для вживання наркотичного засобу - канабісу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які вживали наркотичний засіб за допомогою пристрою для куріння.

26 вересня 2012 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 збув, а саме продав особі на прізвище ОСОБА_9 за 50 грн. подрібнену речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом вагою в перерахунку на суху речовину 3,10 г.

В апеляції прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким призначити засудженому покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.1 ст.310 КК України 3 роки обмеження волі, за ч.1 ст.317 КК України 4 роки позбавлення волі, остаточне покарання за правилами ст.70 КК України визначити у виді 7-ми років позбавлення волі з конфіскацією майна. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд не в повній мірі врахував обставини справи, а саме характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів та дані про особу засудженого, не призначаючи додаткового покарання у виді конфіскації майна, що передбачено санкцією ч.2 ст.307 КК України, не навів у вироку мотиви прийнятого рішення, а також при прийнятті рішення про звільнення засудженого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, не обґрунтував належним чином висновок про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляцію, засудженого та його захисника з числа близьких родичів,які заперечили проти задоволення апеляції, провівши часткове судове слідство, заслухавши сторін у судових дебатах та останнє слово засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.317, ч.1 ст.310 КК України, за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій сторонами у апеляційному порядку не оскаржується.

Призначаючи покарання засудженому за ч.2 ст.307 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Врахувавши наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вірно застосував ст.69 КК України та призначив основне покарання нижче від найнижчої межі, передбаченою санкцією, без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, тому доводи прокурора в цій частині є безпідставними.

Також з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України ОСОБА_7 призначені покарання за ч.1 ст.317 КК України та ч.1 ст.310 КК України.

На підставі ст.70 КК України судом першої інстанції остаточне покарання ОСОБА_7 визначено шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого без порушень правил призначення покарань за сукупністю злочинів.

Разом з тим, місцевий суд не звернув уваги на точні положення закону, а саме ст.75 КК України, яка застосовується лише у тому разі, коли для цього є умови та підстави, на які слід послатися у вироку. При вирішенні зазначених питань суд має належним чином досліджувати і оцінювати всі обставини, які мають значення для справи.

Так, приходячи до висновку про необхідність застосування ст.75 КК України та можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, суд не врахував тих обставин, що ним вчинена сукупність злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, один з яких є тяжким, злочини вчинював у період проходження курсу лікування від наркотичної залежності, значну кількість наркотичних засобів, яка зберігалася ним з метою збуту.

Зазначені обставини свідчать про неправильне звільнення судом першої інстанції обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та про необхідність скасування вироку у частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.365, 366, 378 КПК України (1960 року), п.п.11,15 розділу «Перехідні положення» КПК України 2012 року, колегія суддів

З А С У Д И Л А:

Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 29 листопада 2012 року щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання скасувати.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визначити покарання :

-за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК україни у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;
-за ч.1 ст.317 КК України у виді 3-х років позбавлення волі;
-за ч.1 ст.310 КК України у виді 4-х місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначити шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

До набрання вироком чинності запобіжний захід ОСОБА_7 залишити підписку про невиїзд.

У решті вирок залишити без зміни.

На вирок можуть бути подані касаційні скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяця з моменту проголошення вироку.

Суддя: Суддя: Суддя: