Номер провадження: 11-кп/785/762/15
Номер справи місцевого суду: 495/1259/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляцію обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.03.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і житель АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючий, громадянин України, не одружений, раніше неодноразово судимий за скоєння умисних, в тому числі корисливих злочинів, останній раз 14.09.2011 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 24.10.2014 року за відбуттям покарання,

визнаний винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілих: ОСОБА_9 3870 грн., ОСОБА_10 5500 грн., ОСОБА_11 7200 грн., ОСОБА_12 4000 грн., ОСОБА_13 1400 грн., ОСОБА_14 10000 грн. матеріальної і 15000 грн. моральної шкоди, ОСОБА_15 14000 грн. матеріальної і 10000 грн. моральної шкоди, ОСОБА_7 6000 грн. матеріальної і 5000 грн. моральної шкоди, ОСОБА_16 16750 грн. матеріальної і 13250 грн. моральної шкоди,

Під вартою з 13.01.2015 року.

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 близько 8 години 50 хвилин 03.12.2014 року з корисливою метою проник через незачинені двері до приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_13 на загальну суму 288.70 грн.

Він же, близько 11 години 12.12.2014 року з корисливою метою шляхом пошкодження вікна проник до приміщення житлового будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_15 на загальну суму 6305 грн.

Він же, близько 13 години 17.12.2014 року з корисливою метою шляхом пошкодження дверей проник до приміщення житлового будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_7 на загальну суму 4155 грн.

Він же, близько 11 години 30 хвилин 18.12.2014 року з корисливою метою через незачинені двері проник до приміщення житлового будинку АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 3000 грн.

Він же, близько 11 години 24.12.2014 року з корисливою метою шляхом підбирання ключа від вхідних дверей проник до приміщення житлового будинку АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_16 на загальну суму 16750 грн.

Він же, близько 23 години 25.12.2014 року з корисливою метою шляхом пошкодження вхідних дверей проник до приміщення житлового будинку АДРЕСА_7 , звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 7306.04 грн.

Він же, близько 16 години 29.12.2014 року з корисливою метою проник до приміщення житлового будинку АДРЕСА_8 , звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_14 на загальну суму 9655.30 грн.

Він же, близько 17 години 01.01.2015 року з корисливою метою шляхом пошкодження вікна проник до приміщення житлового будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 2800 грн.

Він же, близько 11 години 11.01.2015 року з корисливою метою проник до приміщення житлового будинку АДРЕСА_9 , звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 3515 грн.

Він же, близько 14 години 11.01.2015 року з корисливою метою через незачинені двері проник до приміщення житлового будинку АДРЕСА_7 , звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_17 на загальну суму 650 грн.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів та кваліфікації дій, вважає вирок суду необґрунтованим в частині призначеного покарання та занадто суворим. Вказує, що прокурор в судовому засіданні просив суд призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, однак суд, на його думку, на порушення вимог ч. 3 ст. 337 КПК України вийшов за межі висунутого обвинувачення і призначив йому більш тяжке покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Таке рішення суду вважає немотивованим, адже сам прийшов до відділу міліції, повідомив про вчинені ним злочини та сприяв у їх розкритті, у зв`язку з чим з метою захисту його прав та основоположних свобод, просить вирок суду змінити та пом`якшити йому покарання до 3 років позбавлення волі, апеляцію розглянути у його відсутності.

В запереченнях на апеляцію обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 просить розглянути апеляцію у його відсутності, прийняти до уваги, що ОСОБА_8 не відшкодував завданої ним шкоди та залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідача, потерпілу ОСОБА_7 та прокурора про залишення апеляції без задоволення, а вироку суду без змін, вивчивши доводи апеляції та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, вказаних у вироку, встановлена в судовому засіданні відповідно до вимог кримінального процесуального закону і дії його правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, що в апеляції не оскаржується.

При обранні обвинуваченому покарання суд врахував суспільну небезпеку і характер вчинених злочинів, ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу винного, сукупність пом`якшуючих покарання обставин та обґрунтовано призначив йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Доводи апеляції про пом`якшення призначеного судом покарання не можуть бути прийняті колегією суддів, оскільки при призначенні покарання суд врахував пом`якшуючі покарання обставини, в тому числі і приведені в апеляції.

Твердження обвинуваченого в апеляції про те, що суд без наведення належних мотивів, на порушення вимог ч. 3 ст. 337 КПК України вийшов за межі висунутого обвинувачення і необґрунтовано призначив йому більш тяжке, ніж просив прокурор, покарання, оскільки він сам прийшов до відділу міліції, повідомив про вчинені ним злочини та сприяв у їх розкритті, не можуть бути прийняті колегією суддів. При цьому суд врахував, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини та злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, в період, коли судимість з нього не знята і не погашена у встановленому законом порядку повторно вчинив цілий ряд тяжких корисливих злочинів, суспільно-корисною працею не займається, завдану його діями шкоду потерпілим не відшкодував. Його поведінка свідчить про наявність у нього стійкої установки на скоєння злочинів і небажанні ставати на шлях виправлення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв правильне рішенням в частині призначення ОСОБА_8 покарання і порушень закону не допустив, в зв`язку з чим підстав для задоволення апеляції, зміни або скасування вироку не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.03.2015 року відносно нього за ст. 185 ч. 3 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою у той же строк із дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду ОСОБА_2

Одеської області

ОСОБА_3

ОСОБА_4