Справа №489/4138/14-к 23.03.2015 26.03.2015 23.03.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
Головуючого-судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
судового розпорядника: ОСОБА_5
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Миколаєва, громадянка України, отримала середню освіту, працевлаштована працює диспетчером таксувальником МОЦЕМД, раніше не судима, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженець м. Миколаєва, громадянин України, українець, має вищу освіту, не працює, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,
__________________________________________________________________
Ап. провадження: № 11-кп/784/175/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .
Учасники судового провадження:
Прокурор: ОСОБА_10
Обвинувачені: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
Захисники: ОСОБА_6 , ОСОБА_11 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Вироком суду ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України та призначено покарання:
· по ч. 3 ст. 191 КК України 3 роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих чи адміністративно господарських функцій строком на три роки;
· по ч. 1 ст. 366 КК України 2 000 грн. штрафу, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих чи адміністративно господарських функцій строком на 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_8 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання 3 роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих чи адміністративно господарських функцій строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України на ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 2 роки.
На підставі п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладені обов`язки періодично з`являтись для реєстрації в органи КВІ.
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України та призначено йому покарання:
· по ч. 3 ст. 191 КК України 3 роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих чи адміністративно господарських функцій строком на два роки;
· по ч. 1 ст. 366 КК України 2000 грн. штрафу, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих чи адміністративно господарських функцій строком на один рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 3 роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих чи адміністративно господарських функцій строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ.
Постановлено стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь Миколаївської ОДА 29 044 грн., та окремо з ОСОБА_8 6 963 грн. матеріальної шкоди завданої кримінальними правопорушеннями.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.12.2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінальних правопорушень.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , вважає, вирок суду незаконним та необґрунтованим, а висновки суду викладені в тексті рішення, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Вказує, що у вироку суду відсутні докази, які б вказували на наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених: ч 3 ст. 191; ч. 1 ст. 366 КК України.
На думку захисту, саме обвинувачена ОСОБА_8 вчиняла всі незаконні дії: проводила облік робочого часу, виконувала оформлення табелів та внесення відомостей, саме нею підписувались всі документи.
Крім того, саме ОСОБА_8 знімала з банківської картки ОСОБА_12 грошові кошти, що підтверджуються матеріалами справи.
Натомість, обвинувачений ОСОБА_7 під час досудового розслідування, так і під час розгляду справи судом першої інстанції, категорично заперечував свою причетність до вказаних злочинів, а також вказав, що робочі табелі не містять його підпису, що на думку захисту не було спростовано.
Обставини, встановлені судом першої інстанції
Вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнанні винними в тому, що ОСОБА_8 обіймаючи посаду диспетчера автомобільного транспорту Миколаївської міської станції швидкої допомоги, діючи за попередньою змовою з начальником автогаражу Миколаївської міської станції швидкої допомоги ОСОБА_7 , за вказівкою останнього, з корисливих мотивів, вносила недостовірні відомості в табелі обліку робочого часу, щодо перебування водія ОСОБА_12 на робочому місці та у плановій відпустці у період: з серпня 2011 року по лютий 2013 року, який фактично не працював і на роботу не виходив, за що вказаній особі були нараховані грошові кошти, які в подальшому обвинуваченою ОСОБА_8 були зняті з його рахунку та були передані ОСОБА_7 . Своїми діями ОСОБА_8 та ОСОБА_7 незаконно привласнили чужі кошти в розмірі - 12 509, 94 грн.
Також, у той же період часу, обвинувачена ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_7 , за вказівкою останнього, підробила подорожні листи на ім`я ОСОБА_12 та звіти про витрати пального автомобілем «ГАЗ 52», р/н НОМЕР_1 , в яких виконала підробку підписів водія ОСОБА_12 та механіка авто гаражу ОСОБА_13 та які в подальшому були використані для документального списання пального.
Талони на списане пальне в подальшому обвинуваченою ОСОБА_8 були передані обвинуваченому ОСОБА_7 на загальну суму 16 633, 99 грн.
Крім того, ОСОБА_8 у період з березня 2013 року по липень 2013 року, діючи повторно, вносила недостовірні відомості в офіційні документи табелі обліку робочого часу, щодо перебування ОСОБА_12 на робочому місці та у плановій відпустці.
В період зазначеного часу, ОСОБА_8 використовуючи банкомати здійснювала зняття грошових коштів, зарахованих на підставі вищезазначених підроблених документів. За вказаний період ОСОБА_8 було незаконно отримано кошти в розмірі 3 735, 27 грн.
Крім того, ОСОБА_8 в період з березня по травень 2013 року, діючи повторно, підробила подорожні листи на ім`я ОСОБА_12 та звіти про витрати пального, в які вносила недостовірні відомості, щодо витрат пального, руху автотранспорту та виконала підписи від імені водія ОСОБА_12 та механіка автогаражу ОСОБА_13 та які використовувала для документального списання пального, чим спричинила збитки підприємству на суму 3 225, 7 грн.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції
Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні вимоги викладені в тексті його апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника, заслухавши позицію обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника-адвоката ОСОБА_11 , які не погоджувались з доводами захисника ОСОБА_6 , думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.
Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, підтверджується доказами, викладеними у вироку суду першої інстанції. Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що по справі немає доказів вини ОСОБА_7 та судом першої інстанції обставини справи встановлені невірно, на думку колегії суддів, є голослівними. Про пряму причетність ОСОБА_7 до привласнення коштів та паливно-мастильних матеріалів комунального підприємства, надання підроблених звітних документів прямо вказали обвинувачена ОСОБА_14 та свідок ОСОБА_12 .. ОСОБА_8 в апеляційному суді підтвердила, що була підлеглою у ОСОБА_7 і повністю виконувала його вказівки щодо складання фіктивних документів стосовно ОСОБА_12 та отримувала з банкоматів гроші по зарплатній картці ОСОБА_12 , яку їй передав саме ОСОБА_7 . Одна з таких карток була знайдена під час обшуку саме у ОСОБА_7 і про це свідчив і ОСОБА_12 , який підтверджував, що зарплатну банківську картку отримав, але зразу ж її передав ОСОБА_7 . Не заслуговують на увагу і твердження захисника в частині того, що покази ОСОБА_7 про те, що він не ставив свої підписи у звітних документах, які є речовими доказами у справі, оскільки такі твердження спростовуються показами ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , а також процесом проходження звітних документів до бухгалтерії комунального підприємства. Судом встановлено, що підпис ОСОБА_7 у табелях обліку робочого часу працівників авто гаражу, у звітах про рух та використання паливно-мастильних матеріалів і експлуатації транспортних засобів підприємства - є обов`язковим. Такий підпис ОСОБА_7 у цих документах є і без його підпису жоден документ не міг бути прийнятий бухгалтерією підприємства.
Висновки експерта №1861 про те, що достовірно не можна підтвердити чи виконані підписи у цих документах ОСОБА_7 у зв`язку з недостатністю характерних ознак почерку цього обвинуваченого, на думку колегії суддів, не спростовує факт виконання цих підписів саме ОСОБА_7 .. Більш того, систематичне підроблення звітів і на протязі достатньо тривалого часу без участі ОСОБА_7 не могло вчинятись, навіть, в силу службових обов`язків ОСОБА_7 , як начальника авто гаражу підприємства, згідно яких контроль за роботою водіїв підприємства, експлуатації ними транспортних засобів і використання ними паливно-мастильних матеріалів та зап.частин, є прямим обов`язком цієї службової особи.
Посилання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що ОСОБА_8 і після звільнення ОСОБА_7 з посади продовжувала підробляти документи та знімати кошти з картки ОСОБА_12 , що може свідчити про самостійний характер її дій, також не можуть бути взяті до уваги, оскільки Чнботар самостійно лише продовжувала вчиняти протиправні дії, на які її спонукав сам ОСОБА_7 і це тривало зовсім короткий проміжок часу.Це підтвердила сама ОСОБА_8 , а також пояснила, що зняті кошти продовжувала використовувати для придбання канцелярських приладь, вкрай необхідних для роботи.
На думку колегії суддів, обставини справи судом першої інстанції встановлені вірно і повністю підтверджуються доказами, дослідженими у суді першої інстанції.
Будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права під час розгляду справи у суді не допущено. Вирок суду першої інстанції слід вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим. Підстав для його зміни або скасування колегія суддів не вбачає.
Покарання цьому обвинуваченому судом першої інстанції призначено відповідно до вимог ст..ст. 65-67 КК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст..ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.12.2014 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цей вирок - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий : Судді :