Справа № 344/654/15-к
Провадження № 1-кп/344/173/15
У Х В А Л А
25 лютого 2015 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю : секретаря с/

ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглядаючи в ході підготовчого судового засідання обвинувальний акт в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звинувачується, у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту за ч. 1 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні захисник подала суду клопотання, яке підтримав обвинувачений про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження згідно з ч. 4 ст.309 КК України, мотивуючи тим, що свою вину ОСОБА_5 на досудовому слідстві визнав, розкаявся у вчиненому, на обліку в наркологічному диспансері не перебував, у зв`язку з перенесеною травмою голови страждає на часті головні болі, а вживання марихуани полегшували його стан. І, що 22 січня 2015 року звернувся з письмовою заявою до Івано-Франківського наркодиспансеру з метою лікування.

При цьому обвинувачений суду підтвердив, що він на наркоманію не страждав, на обліку в наркологічному диспансері не перебував. До лікувального закладу звернувся за порадою знайомих з метою оздоровлення вже після того як працівниками міліції в нього було виявлено наркотичні засоби і, що лікування від наркозалежності не проходив.

Прокурор вважає, що клопотання до задоволення не підлягає.

Вислухавши клопотання, думку сторін, вивчивши матеріали долучені до клопотання, суд враховує наступне.

Заява ОСОБА_5 від 22 січня 2015 року підтверджує, що він, перебуваючи в умовах СІЗО звернувся до Івано-Франківського наркодиспансеру з проханням взяти його на облік задля лікування від наркозалежності.

Відповідь Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру № 01-7/325 від 25 лютого 2015 року вказує, що до них поступила вказана заява обвинуваченого.

Ч. 4 ст. 309 КК України передбачає, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування він наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії передбачені ч. 1 цієї статті.

В той же час доказів початку такого лікування стороною захисту суду не надано, а обвинуваченим підтверджено, що таке лікування не розпочате, а ті ж документи, які долучено до клопотання не підтверджують наявність підстав для звільнення обвинуваченого.

Пленум Верховного Суду України в пункті 23 Постанови «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» № 4 від 26 квітня 2002 року, вказав, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави ( ч. 4 ст. 309 КК України ), суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

При вказаних обставинах підстави та умови, необхідні для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності відсутні, а тому суд вважає, що клопотання необґрунтоване та до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, ст. 309 КК України, керуючись ст. ст. 284, 314, 369-372, ч. 2 ст. 392 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання захисника про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття провадження на підставі ч. 4 ст. 309 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1