Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/294/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника заявниці ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали заяви щодо вирішення питання про речові докази за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_8 звернулася до суду першої інстанції з заявою, в якій просить прийняти рішення щодо повернення належних їй грошових коштів у розмірі 762 847, 00 грн., які були вилучені співробітниками податкової міліції з автомобіля ОСОБА_9 23.02.2005 року, посилаючись на те, що вироком Ленінського районного суду від 27.04.2006 р. рішення про речові докази судом не прийнято.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_8 щодо вирішення питання про речові докази. В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції вказав, що згідно вироком Ленінського районного суду від 27.04.2006 р. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 визнані винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України. За змістом резолютивної частини зазначеного вироку, судом при його ухваленні вирішено питання про речові докази у даній кримінальній справі (№ 80-823), а саме речові докази залишено зберігатись при справі, даний вирок набрав законної сили. Зважаючи на те, що питання про речові докази при ухваленні вищевказаного вироку судом вирішено, а чинний КПК України, як і КПК 1960 року не передбачає права суду першої інстанції на повторне вирішення питань, за наслідками вирішення яких судоми прийнято рішення, що набрало законної сили районний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_8 про речові докази.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду, як незаконну та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити її заяву повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд не дослідив питання, які саме предмети були речовими доказами у даній справі і чи були грошові кошти долучені саме до цієї кримінальної справи. Вважає, що якщо належні їй грошові кошти були визначені в кримінальній справі в якості речових доказів, то вони в силу закону жодним чином не могли зберігатись при справі, а тому питання по речовим доказам у справі є невирішеним.

Заслухавши доповідача, у дебатах представника заявниці ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_8 та просив її задовольнити, думку прокурора, який просив ухвалу районного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, дослідивши матеріали кримінальної справи, зваживши доводи апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_13 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового судового розгляду з наступних підстав.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

Статтею 410 КПК України встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Так, в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що згідно з вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.04.06 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 визнані винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України. За змістом резолютивної частини вироку судом при його ухваленні вирішено питання про речові докази у даній кримінальній справі (№80-823), а саме, речові докази залишено зберігати при справі. Вирок набрав законної сили.

Зважаючи на те, що питання про речові докази при ухваленні вищевказаного вироку судом вирішено, а чинний КПК України, як і КПК 1960 року, не передбачає права суду першої інстанції на повторне вирішення питань, за наслідками вирішення яких судом прийняте рішення, що набрало законної сили, підстави для задоволення заяви ОСОБА_8 про речові докази відсутні.

Однак, з вказаним висновком районного суду колегія суддів погодитись не може.

З матеріалів кримінальної справи встановлено, що згідно з протоколом огляду місця події, з автомобіля ОСОБА_9 вилучено чотири поліетиленові пакети з готівковими коштами на загальну суму 762487 грн. (а.с. 14-15, т. 1).

У подальшому, вказані грошові кошти прибутковим касовим ордером (а.с. 90-91, т.1) внесено на рахунок Кіровоградської ОДПІ, який долучено до справи протоколом огляду предметів (а.с. 92, т.1) та постановою про визнання предметів речовими доказами (а.с. 93, т.1). Згідно з постановою про визнання предметів речовими доказами вказані грошові кошти постановлено зберігати згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №19 від 24.02.05 в фінансовому підрозділі Кіровоградської ОДПІ.

Крім того, постановою про виділення матеріалів для організації додаткової перевірки від 01.03.05 (а.с. 94, т.1) з кримінальної справи №11-0095, порушеної за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах невстановленими особами, за ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України, виділено матеріали для організації додаткової перевірки, а саме подання на проведення огляду житла чи іншого володіння особи, постанову на проведення обшуку житла та іншого володіння особи, протокол огляду місця події, копію пояснення ОСОБА_9 , службову записку, копію грошового чеку, копію подання на розкриття банківської таємниці, копію запиту та відповідь «Західінкоманку».

Поряд з цим, відповідно до постанови про виділення матеріалів з кримінальної справи № 80- 823 від 20.09.2005 року постановлено з матеріалів кримінальної справи № 80 823 виділити матеріали відносно ОСОБА_9 , 1978 р.н. та по виділеним матеріалам порушити кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 358 та ч. 2 ст. 366 КК України (а.с. 247 285, т. 11).

У той же час, дослідивши вирок Ленінського районного суду від 27.04.2006 р. стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції у вироку по кримінальній справі №80-823 не посилався на протоколи виїмки, огляду, обшуку автомобіля ОСОБА_9 (а.с. 86-151, т. 12).

Також, як вбачається з листа ГУ Міндоходів у Кіровоградській області від 18.11.14 №8753/10/11-28-09-03-03 (а.с. 176, т.12) кримінальну справу №11-0095 було об`єднано з кримінальною справою №80-823 20.07.2005, однак районним судом не встановлено, яке процесуальне рішення прийнято органом досудового розслідування за результатами додаткової перевірки виділених матеріалів.

Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді заяви ОСОБА_8 районним судом не вжито належних заходів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви, а тому висновок суду першої інстанції про те, що судом вирішено питання про речові докази у вироку є передчасним.

Разом з тим, оскільки судом першої інстанції не було досліджено ряд обставин, які впливають на правильність прийняття кінцевого рішення щодо поданої ОСОБА_8 заяви, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_8 щодо вирішення питання про речові докази скасувати, у зв`язку з неповнотою судового розгляду та призначити новий судовий розгляду у тому ж суді в іншому складі суду, під час якого суду першої інстанції необхідно з`ясувати вищевикладені факти, а також дати оцінку доводів, які викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_8 та відповідно до вимог ст. 370 КПК України постановити законне, обґрунтоване і справедливе рішення.

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 ставила питання про незаконність ухвали суду першої інстанції, а тому її апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 409, 410, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.01.2015 р., якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_8 щодо вирішення питання про речові докази, скасувати та призначити новий розгляд в тому ж суді в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4