Справа № 127/1792/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.03.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені 24 грудня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009159 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше в силу ст. 89 КК України, не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 24.12.2014 року приблизно о 10 год. 30 хв., перебуваючи в салоні тролейбуса №5 сполученням «Вишенька Залізничний вокзал», який рухався між зупинками «лікарня ім. Пирогова З. Космодемянської» в м. Вінниці, побачив поруч із собою в салоні тролейбуса незнайому йому раніше ОСОБА_5 з жіночою сумкою на лівому плечі. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та, скориставшись неуважністю ОСОБА_5 таємно, шляхом вільного доступу, відкрив застібку жіночої сумочки та з неї викрав жіночий гаманець світло-коричневого кольору, в якому знаходились: карта пам`яті «Micro SD 4 Gb ( згідно висновку експерта №23 від 15.01.2015 року залишкова вартість гаманця на момент проведення експертизи складає 227,60 грн. та залишкова вартість карти пам`яті «Micro SD 4 Gb складає 54 грн.), кошти в сум і 101 грн.75 коп., посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ; читацький квиток бібліотеки ім. Пирогова № 01-1862 на ім`я ОСОБА_5 ; банківська карта «Ощадбанк» № НОМЕР_2 на імя ОСОБА_6 ; банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 ; банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_4 ; банківська карта «Приватбанк» № НОМЕР_5 ; аркуш паперу із кодом до банківської карти; 9 купонів на знижку; пластикова накопичувальна картка МП «Техніка» № 89101234, дисконтні картки: «Комфі», «Карі», «Ватсонс», «ТК Перехрестя», «Шик і Блиск», які не представляють матеріальної цінності, а всього майна на суму 383,10 грн. Після вказаного, ОСОБА_4 з гаманцем ОСОБА_5 вийшов зупинці громадського транспорту. Однак, розпорядитись викраденим майном не зміг, в зв`язку з чим не довів до кінця свій злочинний умисел ОСОБА_4 , оскільки одразу був зупинений працівниками міліції.

В судовому засіданні потерпілою та обвинуваченим подано суду угоду про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 23.02.2015 року, яку вони просили затвердити.

Зі змісту укладеної угоди вбачається, що потерпіла ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185КК України та покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання угоди та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний в результаті затвердження угоди про примирення. Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та зазначив, що угода про примирення є добровільною, наполягав на затвердженні угоди про примирення. При цьому по суті обвинувачення суду повідомив, що він повертаючись із райвідділку міліції побачив на тролейбусній зупинці біля лікарні ім. Пирогова дівчину з сумкою. Сумка була привідчинена, тому він вирішив скоїти крадіжку гаманця. Реалізовуючи свій умисел, перебуваючи на зупинці ім. Пирогова, він направився на посадку в тролейбус проходячи за дівчиною. Пасажирів було багато, тому, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігав в тролейбусі, він викрав гаманець із сумки дівчини, вийшов з тролейбуса на наступній зупинці та одразу був затриманий працівниками міліції. На даний час потерпілій шкоду відшкодував в повному обсязі, просив у потерпілої вибачення.

Потерпіла в судовому засіданні повідомила, що на даний час шкода їй відшкодована в повному обсязі, претензій до обвинуваченого вона не має, просила затвердити угоду про примирення, повідомивши що наслідки зазначеного їй зрозумілі.

Аналіз вказаних доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені злочину є доведеною та підтверджується показаннями обвинуваченого, який вину визнав та повідомив суду всі обставини злочину. Шкоду потерпілій відшкодовано в повному обсязі.

За таких обставин, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою та обвинуваченим і ухвалити вирок, яким призначити узгоджене покарання.

Заслухавши думку прокурора, показання обвинуваченого та думку потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про примирення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного чи обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно ст. 12 КК України злочин вчинений ОСОБА_4 , передбачений ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, раніше до кримінальної відповідальності притягувався, що підтверджується вимогою про судимість від 13.10.2014 року відносно ОСОБА_4 , в силу ст. 89 КК України є не судимим, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, що підтверджується відповідними відповідями на запити слідчого, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, добровільне відшкодування завданих потерпілій збитків. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
У судовому засіданні з повідомлених обвинуваченим та потерпілою даних встановлено, що угода про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 471 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України у виді обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбаченихпунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.
Потерпіла ОСОБА_5 також суду повідомила про те, що вона розуміє обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 23.02.2015 року, укладена між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , підлягає затвердженню.

Крім того, з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта від 15.01.2015 року №23 витрати на проведення експертизи становлять 307,45 гривень.
Також, вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374,471, 473, 474, 475 КПК України та ст. 65, 185 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 23.02.2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 24 грудня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009159.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 307,45 гривень.
Речові докази у кримінальному провадженні № 0009159, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити останній.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: