Справа № 572/3712/14-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2015 року Сарненський районний суд Рівненської області
одноособово суддя ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 289 КК України;
ОСОБА_4 15 червня 2014 року біля 23 години по вул. Шкільній в с. Федорівка Сарненського району Рівненської області на ґрунті особистих неприязних стосунків, які виникли через конфлікт його дружини ОСОБА_7 з ОСОБА_6 умисно наніс останньому не менше 5 ударів кулаками обох рук по голові, спричинивши ОСОБА_6 садно у вилично-скроневій ділянці справа, садно носа справа, садно в лобно-надбрівній ділянці, синець підочної ділянки зліва, синець правої орбітальної ділянки, синець потиличної ділянки волосистої частини голови справа на фоні припухлості м`яких тканин, два садна передньої поверхні лівого колінного суглобу, тобто легкі тілесні ушкодження.
Продовжуючи свої протиправні дії, цього ж вечора ОСОБА_4 біля 23 години поблизу торгівельного кіоску „Продукти по вул. Шкільній в с. Федорівка, з метою помститись ОСОБА_6 за конфлікт, що між ними виник, всупереч волі останнього шляхом вільного доступу відкрито незаконно заволодів належним ОСОБА_8 автомобілем марки „Фольксваген Пасат, державний номер НОМЕР_1 , на якому від`їхав до вулиці Мічуріна в цьому ж селі, залишивши його в чагарнику неподалік свого місця проживання.
Обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та пояснив, що 15 червня 2014 року його дружина ОСОБА_7 біля кіоску в с. Федорівка вступила конфлікт з ОСОБА_8 , який вдарив її в обличчя, від удару вона впала. З метою захисту дружини він підійшов до них та отримав від ОСОБА_8 удар в праву частину тулубу, їх конфлікт переріс у бійку, в ході якого він наніс біля п`яти ударів в різні ділянки тіла ОСОБА_8 , і коли той відбіг по вулиці в напрямку школи, він його наздогнав та між ними відбулась друга сутичка, в ході якої він наносив удари потерпілому. Присутній при цьому ОСОБА_9 їх розбороняв, ударів не наносив. Повернувшись до кіоску, він побачив автомобіль ОСОБА_6 , ключі були в салоні машини. Бажаючи вберегти автомобіль від пошкоджень, сів за кермо, без дозволу власника завів двигун та разом із ОСОБА_9 поїхав до себе до дому, де і залишив авто, по дорозі він зупинявся поряд із ОСОБА_6 та сказав, що поверне йому авто після вибачень перед його дружиною. До лікарів не звертався, він не бачив, щоб крім нього хтось бив ОСОБА_6 .
На думку суду показання обвинуваченого не суперечать іншим доказам щодо обставин вчинення ним протиправних посягань на здоров`я та майно потерпілого, натомість наведені ОСОБА_4 доводи про відсутність в його діяннях ознак інкримінованих діянь суд вважає надуманими, їх слід оцінити критично, як дані з метою захисту від пред`явленого обвинувачення, вина обвинуваченого повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів показаннями потерпілого, незацікавлених свідків, документами, висновком експерта.
Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив обставини нанесення йому 15 червня 2014 року біля 23 години йому в с. Федорівка тілесних ушкоджень та несанкціонованого заволодіння його транспортним засобом ОСОБА_4 . При цьому зазначив, що причиною конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_4 , стала протиправна поведінка його дружини, з якою у нього виник конфлікт. Спочатку він отримав удар у вухо, від якого впав, потім коли відбіг, його наздогнали, отримав декілька ударів в лице та груди. Після того як ОСОБА_10 принесла документи з його автомобіля, ОСОБА_4 завів автомобіль, проїжджаючи біля нього, зупинився, просив вибачитись перед дружиною, на його прохання віддати автомобіль відмовив, поїхавши у невідомому напрямку. Претензій майнового характеру не має.
Допитана свідок ОСОБА_11 підтвердила показання потерпілого ОСОБА_6 , зазначила, що потерпілого били обоє ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_6 підійшов до неї, побачила, що він побитий. Вона на його прохання взяла в автомобілі техпаспорт. ОСОБА_4 під`їхав на автомобілі до них і зупинився, на прохання потерпілого віддати автомобіль, відмовив йому.
Допитані як свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_12 підтвердили обставини конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вони бачили, як та впала. В подальшому вони були очевидцями бійки між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які наносили один одному удари, вони їх розбороняли. Автомобіль забрав з місця події ОСОБА_4 , ОСОБА_9 сів з ним у салон, на пропозицію ОСОБА_6 вибачитись перед жінкою, останній відмовився. Автомобілем від`їхали до місця проживання ОСОБА_4 , де залишили неподалік.
Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 кожен окремо дали показання про те, що 15 червня 2014 року вони прибули в с. Федорівка за повідомленням ОСОБА_11 про факт побиття ОСОБА_6 . Вони бачили, як ОСОБА_4 , не дивлячись на попередження ОСОБА_6 про угон, заволодів його автомобілем марки „Фольксваген Пасат.
Свідок ОСОБА_7 зазначила, що 15 червня 2014 року в с. Федорівка ОСОБА_6 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, зачепивши її дзеркалом автомобіля, від чого вона впала. Цього ж вечора в зв`язку з цим у неї виник конфлікт з ОСОБА_6 , під час якого останній вдарив її рукою в лице, вона впала. На її захист підійшов чоловік ОСОБА_4 , у якого з ОСОБА_6 почалась бійка. ОСОБА_9 та ОСОБА_12 не втручались у бійку, а лише розбороняли хлопців. В подальшому чоловік забрав автомобіль, на якому приїхав ОСОБА_6 .
Вина ОСОБА_16 підтверджується пред`явленими суду стороною обвинувачення документами протоколом огляду місця події від 16 червня 2014 року, в ході якого на вулиці Мічуріна в с. Федорівка працівниками Сарненського РВ УМВС України на узбіччі дороги в бур`янах та чагарнику виявлений та оглянутий автомобіль марки „Фольксваген Пасат, державний номер НОМЕР_1 , задній номерний знак якого знаходився в багажнику; засвідченими копіями посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацією транспортного засобу, власником якого значиться ОСОБА_6 .
Протоколами проведення слідчого експерименту від 24 червня 2014 року з додатками ілюстративними таблицями, складеними з участю потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , в яких викладені фактичні обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . ОСОБА_6 а також заволодіння ОСОБА_4 проти волі потерпілого належним йому автомобілем. Викладені у вказаних документах фактичні дані повністю відповідають показанням потерпілого та свідків, а тому у суду немає підстав сумніватись у їх достовірності.
Висновком експерта № 156 від 16 червня 2014 року підтверджуються характер, локалізація, механізм утворення та час заподіяння тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , які в сукупності відповідають обставинам їх спричинення, викладеним в обвинуваченні.
Дії обвинуваченого кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження та за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.
Не знайшли підтвердження в судовому засіданні твердження сторони обвинувачення про наявність в діях ОСОБА_4 ознак викрадення автомобіля, оскільки обов`язкові кваліфікуючі ознаки для цього - корисливий мотив та мета обернути транспортний засіб на свою користь не встановлена та не підтверджена перед судом жодними фактичними даними. З огляду на це зазначені обставини підлягають виключенню з обвинувачення як і відомості про вартість автомобіля, які не є кваліфікуючими а також відомості про спричинення потерпілому майнової шкоди.
Натомість суд вважає достовірними доводи потерпілого про намір ОСОБА_4 помститися йому за конфлікт з дружиною, та приймає їх як мету протиправного вилучення транспортного засобу всупереч волі власника.
При цьому, встановлені в судовому засіданні передумови, що сприяли виникненню такого наміру у обвинуваченого, враховуються судом як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 .
Судом відхиляються доводи захисту про відсутність в діяннях ОСОБА_4 ознак умисного легкого тілесного ушкодження, і що такі ушкодження були нанесені у відповідь на насильство з боку потерпілого по відношенню до ОСОБА_7 в якості необхідної оборони. Сукупність достатніх достовірних доказів свідчить про відсутність в діяннях ОСОБА_4 ознак необхідної оборони, чи перевищення меж такої оборони, що б виключало злочинність та караність діяння, оскільки не здобуто даних про відвернення протиправного посягання ОСОБА_6 , натомість нанесення потерпілому ударів та спричинення йому тілесних ушкоджень відбувалось після припинення його конфлікту з ОСОБА_7 та було вмотивоване бажанням помститись за цей конфлікт.
Так само не знайшли свого підтвердження доводи захисту про наявність в діяннях підзахисного ознак самоправства, оскільки наявні достатні фактичні дані, з яких суд прийшов до переконливого висновку про вчинення ОСОБА_4 умисного з метою помсти за конфлікт з дружиною, протиправного вилучення транспортного засобу у власника всупереч його волі, що є спеціальним складом злочину із самостійною правовою кваліфікацією.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу ОСОБА_4 , який за місцем фактичного проживання характеризується негативно, як пом`якшуючі покарання обставини суд приймає вчиненя злочину вперше, відсутність претензій з боку потерпілого, вчинення злочину внаслідок неправомірних дій останнього, обтяжуючих покарання обставин не встановлено.
Суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Призначити покарання обвинуваченому за кожен із вчинених злочинів, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, слід у виді громадських робіт та обмеження волі відповідно, остаточне покарання слід призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
З огляду на обставини справи суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, у відповідності до вимог ст. 75 КК України покарання слід призначити із застосуванням інституту звільнення від його відбування з випробовуванням.
У відповідності до вимог ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 393 грн. 12 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 289 КК України, призначивши покарання:
за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 100 (сто) годин громадських робіт;
за ч. 1 ст. 289 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробовуванням з іспитовим строком на один рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 393 грн. 12 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_1 .