Справа №560/1517/14-к
Провадження №1-кп/560/3/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2015 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000158 від 19 березня 2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого помічником машиніста РПЧ-3, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
19 березня 2014 року біля 18-00 години ОСОБА_4 , знаходячись у власному житловому будинку, під час сварки із своєю дружиною ОСОБА_5 , що виникла на грунті особистої неприязності, умисно завдав декілька ударів кулаками по голові останньої, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої половини обличчя, садна ранки лобно-скроневої ділянки зліва, синець лобно-скроневої ділянки справа, забійної рани верхньої губи зліва, які в сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи №57 від 20.03.2014 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

Крім того, 31 липня 2014 року, біля 10-00 години ОСОБА_4 , знову, знаходячись у власному житловому будинку, під час сварки із своєю дружиною ОСОБА_5 , що виникла на грунті особистої неприязності, умисно завдав декілька ударів по спині останньої, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: гематоми поперекової ділянки зліва, гематоми передньо-внутрішньої поверхні лівого передпліччя, які в сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи №213 від 01.08.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що в березні 2014 року він, перебуваючи у себе в будинку, посварився із своєю дружиною ОСОБА_5 , однак тілесних ушкоджень своїй дружині він не спричиняв, після чого вийшов з будинку та поїхав на роботу. Також додав, що в липні 2014 року його дружина привела додому електрика, щоб полагодити бурякорізку, а ОСОБА_4 в цей час, готував на кухні сніданок. Згодом ОСОБА_4 вийшов на вулицю, поспілкуватись з електриком, а коли повернувся на кухню, то побачив, що було вимкнене світло. Потім пішов до коридору та увімкнув автомат електролічильника. В цей час у коридорі знаходилась його дружина ОСОБА_5 , яка сказала вимкнути лічильника, так як на дворі працює електрик. На що ОСОБА_4 сказав, що він включив тільки свою сторону, інша ж сторона відключена. Після чого, між ними виникла суперечка, в ході якої, ОСОБА_5 дістала з кишені газовий балончик та бризнула ОСОБА_4 в обличчя. ОСОБА_4 пішов до умивальника в кухні промити очі, а далі пішов до дружини запитати навіщо вона це зробила і розбив зі злості скарбничку. Після чого, ОСОБА_4 цілий день знаходився у себе в будинку і тілесних ушкоджень дружині не вчиняв.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що увечері 19.03.2014 року знаходилась у своєму будинку в с.Колки Дубровицького району Рівненської області. Йдучи по вітальній кімнаті будинку до неї підбіг її чоловік ОСОБА_4 та вдарив її декілька разів кулаком в голову, після чого вона вибігла на вулицю. Окрім цього додала, що зранку 31.07.2014 року, у них у господарстві працював електрик, який підключав овочерізку, а тому вона відключила електрорубильника на світло. Після цього, ОСОБА_4 прийшов та знову включив електрорубильника, відштовхнувши її. Тоді ОСОБА_5 запитала, скільки він може її штовхати, на що у відповідь ОСОБА_4 взяв стілець та кинув по ній і почав вимагати викликати працівників міліції. Потім ОСОБА_5 дістала зі своєї кишені газовий балончик та бризнула ним в лице ОСОБА_4 , після чого вибігла з будинку.

Вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.125 КК України, доведена сукупністю доказів, зібраних по кримінальному провадженню, перевірених і досліджених в судовому засіданні, зокрема показаннями наступних свідків:

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що в березні 2014 р їздила разом із ОСОБА_5 по справах в Республіку Білорусь. Повернувшись біля 15-ї год. неушкодженими, вони з ОСОБА_5 розійшлись по домівках. Після цього, вона знову зустріла ОСОБА_5 , яка вже була з синяками на обличчі. Зі слів останньої, її побив чоловік ОСОБА_4 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є донькою обвинуваченого і потерпілої пояснила, що безпосереднім свідком вказаних подій вона не була і в березні 2014 року вона проживала в м.Сарни Рівненської області. Проте одного вечора в березні 2014 року до неї зателефонувала мати ОСОБА_5 та повідомила, що її побив чоловік ОСОБА_4 . Після цього, вона поїхала до ОСОБА_4 на роботу, оскільки він працює помічником машиніста на залізниці. Однак, коли вона у нього про це запитала, то він відповів, що матір не бив і йому невідомо звідки у неї тілесні ушкодження. На наступний день вона бачила на матері синяки та побої. Також додала, що коли вона жила вдома, то ОСОБА_4 неодноразово на її очах бив матір, однак звертатись до міліції вона та інша сестра матері не дозволяли. Стосовно побиття матері ОСОБА_4 у липні 2014 року їй також повідомляла по телефону мати.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є донькою обвинуваченого і потерпілої пояснила, що безпосереднім свідком подій вона не була, але додала, що з батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вона з серпня 2013 року не проживає. Однак, коли вона проживала з ними, то неодноразово бачила, як ОСОБА_4 бив матір, але до останніх випадків побиття вона та її сестра просили матір в міліцію не звертатись.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що безпосереднім свідком вказаних подій вона не була, але у березні 2014 року ОСОБА_5 їздила в Республіку Білорусь. Повертаючись вона заїхала по дорозі до ОСОБА_9 , після чого біля 17 години поїхала додому. Близько 21-ї год. до неї зателефонувала ОСОБА_8 та повідомила, що її побив ОСОБА_4 і вона погано себе почуває. Після цього, ОСОБА_9 взяла необхідні медикаменти, які були у неї вдома та побігла до ОСОБА_5 додому. Коли ОСОБА_9 зайшла до неї в будинок, то побачила, що у ОСОБА_5 спухле лице, після чого дала їй таблетку та близько 24-ї год. пішла додому.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що у березні 2014 року, близько 18-ї год. побачила, як додому приїхала ОСОБА_5 . Окрім неї, на подвір`ї також знаходився її чоловік ОСОБА_4 . Поспілкувавшись з ОСОБА_5 декілька хвилин, ОСОБА_10 поїхала на роботу. Однак згодом помітила, що забула вдома мобільний телефон та повернулась. Біля будинку її покликала ОСОБА_5 та показала, як її побив ОСОБА_4 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що безпосереднім свідком події він не був, але зі слів своєї дружини почув, що коли в березні 2014 року вона їхала на роботу, то її покликала ОСОБА_5 , яка показала на собі тілесні ушкодження, що їй наніс ОСОБА_4 . Також додав, що відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 близько 3-х років є натягнутими.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який працює інспектором РНГФ Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області пояснив, що 19.03.2014 року, після повідомлення чергового по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ним у складі слідчо-оперативної групи було здійснено виїзд в с.Колки Дубровицького району. Приїхавши на місце події ОСОБА_12 побачив на обличчі ОСОБА_5 подряпини та сліди крові. У будинку окрім неї більше нікого не було. Як пояснила ОСОБА_5 тілесні ушкодження їй спричинив чоловік ОСОБА_4 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який працює оперуповноваженим СДСБЕЗ Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області пояснив, що під час несення служби 19.03.2014 року, ним у складі слідчо-оперативної групи було здійснено виїзд в с.Колки Дубровицького району, де за повідомленням ОСОБА_5 їй заподіяв тілесні ушкодження її чоловік ОСОБА_4 . Приїхавши на місце події, у ОСОБА_5 на обличчі, були помітні синці та подряпини. У будинку окрім неї більше нікого не було. Зі слів ОСОБА_5 тілесні ушкодження, шляхом нанесення ударів, їй спричинив її чоловік ОСОБА_4 , який перебував у нетверезому стані.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що 19.03.2014 року, вона разом із ОСОБА_5 їздили в Республіку Білорусь за продуктами харчування. Ніяких пошкоджень на ній не було. Приблизно через два, чи три дні помітила, на обличчі ОСОБА_5 синці. На запитання, що з нею трапилось, ОСОБА_5 відповіла, що її побив чоловік ОСОБА_4 . Також додала, що її чоловік ОСОБА_4 і раніше завдавав їй тілесні ушкодження.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що в кінці липня 2014 року ОСОБА_5 попросила полагодити у неї вдома бурякорізку. Приїхавши до її будинку в с.Колки Дубровицького району ОСОБА_15 відразу почав лагодити біля сараю бурякорізку, який знаходився в п`ятнадцяти метрах від будинку. На подвір`ї біля будинку ОСОБА_15 також бачив ОСОБА_4 , який потім зайшов в будинок. Згодом ОСОБА_15 попросив ОСОБА_5 вимкнути в будинку електрорубильник. Коли ОСОБА_5 пішла в будинок то її не було 10 хв., а потім вона вибігла з будинку заплаканою та повідомила, що її побив чоловік ОСОБА_4 , завдавши їй удари по спині. Через деякий час, з будинку вийшов також і ОСОБА_4 .

Показання свідків допитаних в судовому засіданні не викликають жодних сумнівів в їхній об`єктивності, оскільки узгоджуються з іншими письмовими доказами вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

З висновку судово-медичної експертизи №57 від 20.03.2014 року вбачається, що у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: гематоми лівої половини обличчя, садна ранки лобно-скроневої ділянки зліва; синця лобно - скроневої ділянки справа та забійної рани верхньої губи зліва. Вказані ушкодження виникли внаслідок не менше як трьох травматичних дій тупим, твердим предметом із обмеженою контактуючою поверхнею і можуть відповідати 19.03.2014 року та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (а.п.12-13).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту та фототаблиць до нього від 13 травня 2014 року, потерпіла ОСОБА_5 вказала, яким чином та при яких обставинах її чоловік ОСОБА_4 заподіяв їй тілесні ушкодження (а.п. 25-29).

З висновку судово-медичної експертизи №213 від 01.08.2014 року, у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: гематоми поперекової ділянки зліва; гематоми передньо-внутрішньої поверхні лівого передпліччя. Вказані ушкодження виникли внаслідок не менше як двох травматичних дій тупим, твердим предметом, що можуть відповідати 31 липня 2014 року та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (а.п.67-68).

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, які у суду не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, а його умисні дії, які виразились в спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання(з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий (а.п.55), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 51), на Д обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п. 53).

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_4 , його вина у скоєному ним кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні, так як встановлені обставини справи підтверджуються показаннями свідків, які узгоджуються із іншими доказами, зібраними по справі, а тому позицію обвинуваченого суд розцінює як спробу пом`якшити свою участь.

Обставин, які відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжуєь покарання, що передбачена ст. 67 КК України є повторність.

Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, має постійне місце роботи, однак суд враховує характер і обставини скоєння злочину, зокрема те, що він використовуючи незначний привід для конфлікту, не маючи реальної необхідності для застосування сили, безпідставно умисно завдавав потерпілій тілесні ушкодження. Тому при обранні обвинуваченому міри покарання, суд приймає до уваги також конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, та відношення обвинуваченого до вчиненого, тож враховуючи вищевикладене та думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні щодо обвинуваченого, суд дійшов до переконання обрати відносно ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, оскільки вважає таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів з його боку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувались.

Процесуальних витрат по кримінальному провадженню немає.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374, 394, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Керуючись ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис
З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду Рівненської області ОСОБА_1 .