АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-139/11
Номер провадження 11/786/561/2013
Категорія: ч.2 ст.115 - О.Т.
Головуючий у 1-й інстанції Яценко
Володимир Васильович
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Полтавської області
у складі:

головуючого - судді Гонтар
А.А.

суддів: Гавриша
В.М., Захожая О.І.

за участю

секретаря судового засідання Гринь
А.В.

прокурора Деряги
Л.М.

захисника ОСОБА_2

засудженого
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві кримінальну
справу за апеляціями першого
заступника прокурора Полтавської
області та засудженого ОСОБА_3 на вирок
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 22 липня 2011
року,-

В С Т А Н О В И
ЛА:

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, уродженець с. Розничі
Маневицького району Волинської
області, з середньою освітою, не
одружений, не працюючий, мешканець
АДРЕСА_1 не судимий, -

засуджено за п.п.1,4 ч.2 ст..115 КК України
до покарання у виді довічного
позбавлення волі. сім'я

Стягнуто з ОСОБА_3 моральну шкоду на
користь потерпілих ОСОБА_4 - 10000 грн.,
ОСОБА_5 - 50000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку, близько 20 год. 27.12.2010
року ОСОБА_3., перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння у будинку
ОСОБА_6 АДРЕСА_2, на ґрунті раптово
виниклих неприязних відносин, в ході
сварки, з особливою жорстокістю вчинив
умисне вбивство двох осіб - ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_4 та його співмешканки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, нанісши їм
металевим кільцем, ногами та
відламаною ним ніжкою від дерев'яного
столу численні удари по голові.

За висновком судово-медичних експертиз
причиною смерті ОСОБА_6 стали шок
крововтрата, що виникли при сполученій
травмі голови та шиї, а смерть ОСОБА_7
настала від тупої черепно-мозкової
травми з переломами кісток черепу. В
момент спричинення їм тілесних
ушкоджень обоє могли відчувати
нестерпний біль.

В апеляції прокурор, який приймав
участь в суді першої інстанції, просить
вирок суду змінити у зв'язку з
неправильним застосуванням закону,
посилаючись на те, що суд першої
інстанції не вирішив питання про
судові витрати, які просить стягти з
засудженого в сумі 412 грн.80 коп.

В апеляції засуджений ОСОБА_3
просить пом'якшити покарання, оскільки
при його обранні суд, на думку апелянта,
не врахував деякі обставини, що
пом'якшують покарання - наявність на
його утриманні малолітньої дитини,
стан його здоров'я, поведінку
потерпілих, які розпочали бійку,
привівши його в схвильований стан, і те,
що він не бажав їхньої смерті.

Заслухавши доповідача, прокурора
Дерягу Л.М. на підтримання апеляції
та внесення змін у вирок і стягнення з
засудженого судових витрат за
проведення експертиз; засудженого
ОСОБА_3 , який також підтримав свою
апеляцію, просив про пом'якшення
покарання та звертав увагу колегії
суддів на те, що позов потерпілого
ОСОБА_5 розглянутий в порядку
цивільного судочинства; провівши
часткове слідство та судові дебати;
надавши засудженому останнє слово;
перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи поданих
апеляцій, колегія суддів не знаходить
підстав для їх задоволення.

Висновки суду про заподіяння смерті
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 саме засудженим
ОСОБА_3 ніким не оспорюються,
відповідають фактичним обставинам
справи, ґрунтуються на розглянутих в
судовому засіданні доказах і є вірними.

Мотивуючи такі висновки, суд
обґрунтовано послався на показання
самого ОСОБА_3, який в своїх показаннях
як в суді першої інстанції, так і під
час апеляційного перегляду справи
повністю визнав свою вину та
розповідав про обставини заподіяння
ним смерті потерпілим. Також суд
послався на показання потерпілих
ОСОБА_4, ОСОБА_5, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9
ОСОБА_20, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13;
протоколи огляду місця події,
відтворення обстановки та обставин
події за участю засудженого; висновки
судово-імунологічних експертиз щодо
виявлення на одязі засудженого крові,
що походить від убитих; висновки
судово-медичних експертиз щодо причин
смерті загиблих, характер, кількість і
локалізацію нанесених їм тілесних
ушкоджень; висновки
медико-криміналістичних експертиз
щодо знарядь вбивства; висновки
трасологічної експертизи, згідно якої
виявлений в будинку убитих слід від
взуття належить засудженому.

Доводи засудженого про те, що наносячи
удари потерпілим він не мав умислу на
позбавлення їх життя, спростовуються
його власними показаннями про умисне
нанесення чисельних ударів металевим
предметом, ніжкою від дерев'яного
столу, руками та ногами у життєво
важливі органи потерпілих. Такі
показання засудженого повністю
узгоджуються з висновками
судово-медичних експертиз трупів.

Таким чином, по справі зібрано
достатньо доказів, які викривають
ОСОБА_3, як особу, яка вчинила з
особливою жорстокістю вчинила
вбивство двох осіб, в тому числі, особи
похилого віку.

Виходячи з встановлених судом
фактичних обставин справи, дії ОСОБА_3
правильно кваліфіковані судом за п.п.1,4
ч.2 ст.115 КК України.

Як вбачається зі змісту апеляційної та
касаційної скарг, засуджений , не
оспорюючи встановлених судом
фактичних обставин справи вважає, що
призначаючи покарання суд не врахував
всіх пом'якшуючих обставин та
призначив занадто суворе покарання.

Ставлячи питання про пом'якшення
призначеного покарання, засуджений
ОСОБА_3 просить врахувати неправильну,
на його думку, поведінку потерпілих,
яка призвела до того, що він не
контролював свої дії коли наносив
удари потерпілим.

Однак, такі твердження апелянта
спростовуються висновками комплексної
амбулаторної психолого-психіатричної
експертизи, згідно яких в момент
скоєння злочину ОСОБА_3 не страждав
будь-якими психічними захворюваннями,
не перебував у стані тимчасового
розладу психічної діяльності, не
виявляє ознак слабоумства та не
знаходився у стані фізіологічного
афекту або в іншому особливому
емоційному стані, який би міг істотно
вплинути на його свідомість і
діяльність. При дослідженні
особистісних особливостей під
експертний ОСОБА_3 виявив
достатню активність темпу психічних
процесів і станів, низьку вразливість,
відсутність імпульсивності, виражену
емоційну нестійкість, високий індекс
психопатизації зі схильністю до
антисоціальних вчинків та
алкоголізації, які не могли суттєво
вплинути на його свідомість та
діяльність в момент скоєння
інкримінованого йому діяння.

За результатами медичного огляду від
06.11.2013 року, ОСОБА_3 перебуває на Д
обліку психіатра медичної частини СІЗО
з приводу наслідків ЗЧМТ у вигляді
епілептичних нападів, постійно отримає
амбулаторне лікування. Стан здоров'я
задовільний.

За таких обставин, доводи апелянта щодо
необхідності врахування його
емоційного стану під час вчинення
злочину, а також теперішнього
незадовільного стану здоров'я не
ґрунтуються на матеріалах справи.

В ході часткового слідства засуджений
стверджує, що він не обмовляв та не
обмовляє себе у вчиненні злочину за
який його засуджено, що він сам
зізнався працівникам міліції у скоєнні
злочину та активно сприяв у його
розкритті, розповідав та показував на
місці обставини його вчинення. При
цьому посилається на те, що працівники
міліції застосовували до нього фізичну
силу під час уточнення його показань
та з метою примусити зізнатись в інших
злочинах. Вважає, що застосування до
нього недозволених методів повинно
вплинути на міру покарання.

Твердження засудженого ОСОБА_3 про те,
що до під час досудового слідства до
нього застосувались недозволені
методи перевірялось в ході часткового
судового слідства і не знайшло свого
підтвердження. За результатами
проведеної прокуратурою Полтавської
області перевірки щодо застосування до
засудженого ОСОБА_3 незаконних методів
дізнання та досудового слідства
кримінальне провадження закрите у
зв'язку з відсутністю в діях
працівників УМВС України в Полтавській
області складу злочину.

Також в ході часткового слідства не
знайшли свого підтвердження доводи
засудженого щодо перебування на його
утриманні малолітньої дитини., матір'ю
якої є ОСОБА_15. Згідно матеріалів
справи, ОСОБА_15 не заперечує, що батьком
її малолітньої дитини є ОСОБА_3. Однак,
на час народження дитини, між ними
склалися дуже погані стосунки через
пиятику та агресивну поведінку ОСОБА_3.
Через це, зі слів ОСОБА_15, батьком
малолітньої ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_6
записано не ОСОБА_3, а ОСОБА_17 З
листопада 2010 року ОСОБА_15 та ОСОБА_3
разом вже не проживати. (т.2 а.с.63-64).
Згідно копії свідоцтва про народження,
батьком ОСОБА_16 записано ОСОБА_17 (т.4
а.с.52).

З урахуванням вище викладеного, доводи
засудженого про перебування на його
утриманні малолітньої дитини є
безпідставними та не заслуговують на
увагу.

З матеріалів справи вбачається, що вона
неодноразово розглядалася судами
різних інстанцій. Зокрема, ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 02.08.2012 року вирок Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області щодо ОСОБА_3 скасовано в
частині вирішення цивільного позову
потерпілого ОСОБА_5 з направленням
справи в цій частині на новий судовий
розгляд у порядку цивільного
судочинства. Рішенням Чорнухинського
районного суду Полтавської області від
25.02.2013 року відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди (т.4
а.с.364).

За таких обставин, вирок суду в частині
вирішення цивільного позову ОСОБА_5
підлягає до скасування в ревізійному
порядку із закриттям в цій частині
провадження по справі.

Відповідно до вимог ст.65 КК України
особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне і
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів. Суд,
призначаючи покарання, зобов'язаний
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого злочину, дані про особу
винного та обставин справи, що
пом'якшують і обтяжують покарання.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 вчинив злочин перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, на час
вчинення злочину не працював, за місцем
проживання характеризується
негативно.

Як вбачається зі змісту вироку, при
призначенні міри покарання суд
врахував особу ОСОБА_3, який раніше не
судимий, однак негативно
характеризується за місцем проживання,
вчинив особливо тяжкий злочин,
пов'язаний з умисним протиправним
заподіянням смерті двох людей.

Посилання у вироку на те, що ОСОБА_3
притягувався до адміністративної
відповідальності 23.02.2009 р. за ст.173-2
КУпАП та 09.12.2010 року за ст.185 КУпАП
матеріалами справи не підтверджується,
а тому безпідставно враховано судом,
як негативні дані про особу ОСОБА_3

Обставинами, що пом'якшують покарання
суд визнав явку з повинною, щире
каяття. Обставинами, що обтяжують
покарання - вчинення злочину особою, що
перебуває у стані алкогольного
сп'яніння, вчинення злочину щодо особи
похилого віку (відносно потерпілого
ОСОБА_6.) ІНФОРМАЦІЯ_4 народження.

З урахуванням вище зазначеного, суд
прийшов до переконливого висновку про
те, що покарання у виді позбавлення
волі на певний строк буде недостатнім
для виправлення ОСОБА_3 та попередження
вчинення ним нових злочинів, а тому в
зв'язку з підвищеною небезпечністю
ОСОБА_3 для суспільства, суд
обґрунтовано призначив засудженому
покарання у виді довічного позбавлення
волі.

За змістом ст.373 КПК України,
необхідність вирішення питання щодо
судових витрат не є підставою для зміни
вироку суду. В той же час, це питання
може бути вирішено місцевим судом в
порядку ст.409 КПК України (1960 р.)

За таких обставин, апеляційні вимоги
прокурора щодо зміни вироку суду в
частині вирішення питання про судові
витрати не підлягають до задоволення,
як безпідставні.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України (1960
року) та п. п. 11,13,15 розділу ХІ "Перехідні
положення " КПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляції першого заступника прокурора
Полтавської області та засудженого
ОСОБА_3 залишити без задоволення.

В порядку ст.365 КПК України (в редакції
1960 р.) вирок Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 22.07.2011
року стосовно засудженого ОСОБА_3
змінити, скасувавши його в частині
вирішення цивільного позову
потерпілого ОСОБА_5 та закривши в цій
частині провадження по справі.

Рекомендувати суду в порядку ст. 409 КПК
України вирішити питання про судові
витрати.

В іншій частині вирок Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 22.07.2011 року стосовно
засудженого ОСОБА_3 залишити без змін.

С У Д Д І :

ГОНТАР А.А.
ГАВРИШ В.М. ЗАХОЖАЙ
О.І.