Єдиний унікальний номер 185/2317/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2015 року. Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000235 від 01.02.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області,

українця, громадянина України, із неповною середньою освітою,

не працюючого, який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 31січня 2015 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, прийшов в магазин Продукти - 504, ТОВ АТБ - Маркет, який розташований за адресою: м. Павлоград, вул. Садовниченко, 4-А Дніпропетровської області, та реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне, протиправне вилучення майна з чужої власності, а саме шоколаду Рошен Екстрачорний шоколад з карамелізованим мигдалем та цільним лісовим горіхом та звернення даного майна на свою користь, підійшов до однієї з вітрин магазину продуктів, а саме з товарами кондитерського призначення, та діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрав - взяв в руки шоколад Рошен Екстрачорний шоколад з карамелізованим мигдалем та цільним лісовим горіхом в кількості 6 штук - вартістю 39 гривень 99 копійок кожна (згідно висновку товарознавчої експертизи 4/15 від 09.02.2015 року), який належить товариству з обмеженою відповідальністю АТБ - Маркет магазин Продукти - 504, та в подальшому викрадений товар сховав за комір куртки, та не маючи наміру розраховуватись обійшовши касові зони, вийшов з магазину продукти, та з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, та розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв товариству з обмеженою відповідальністю АТБ - Маркет магазину Продукти - 504 майнову шкоди на загальну суму 239,94 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Під час досудового розслідування 21 лютого 2015 року між представником потерпілого ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 55 КПК України надані повноваження представника потерпілого, та підозрюваним ОСОБА_3 було укладено угоду про примирення, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 185 КК України, те що підозрюваний повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, відшкодував завдані збитки, та узгодженого покарання, яке повинен нести обвинувачений, а саме штрафу у розмірі 850 грн. В угоді про примирення зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також зазначені наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання.

Представник потерпілого у підготовчому судовому засіданні пояснив, що він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечує проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкції ч.1 ст. 185 КК України, відповідає положенням загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення.

Таким чином, зміст угоди про примирення, укладеної 21 лютого 2015 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення, укладену між сторонами, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 21 лютого 2015 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0000235 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. у дохід держави.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1