Справа № 396/1235/15-к
Провадження № 1-кп/396/111/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.07.2015 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-
Обвинувачений ОСОБА_4 05 травня 2015 року вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.
05 травня 2015 року близько 20.00-21.00 год. обвинувачений ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через її, на його думку, схильність до зловживання спиртними напоями, тобто неправильний спосіб життя, та реалізовуючи його, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та передбачуючи суспільно небезпечні наслідки, перебуваючи на території домоволодіння за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , підібрав на подвір`ї господарську штикову лопату та відломивши від неї держак, з метою нанесення ним удару своїй матері в той час, коли ОСОБА_5 перебувала в стані алкогольного сп`яніння та знаходилась в положенні сидячи на порозі її будинку, підійшов до лівого боку та наніс їй один удар дерев`яним держаком, яку тримав у руках, в область нижньої частини спини.
В результаті удару, стан здоров`я ОСОБА_5 погіршився та 06.05.2015 року о 9.00 її було госпіталізовано до Новоукраїнської центральної районної лікарні, де встановлено діагноз: розрив селезінки, забій правої нирки та надано медичну допомогу та проведено хірургічне втручання.
Згідно висновку експерта №138 від 30.05.2015 року у ОСОБА_5 мались тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота з розривом селезінки. Вказані тілесні ушкодження виникли від не менше одного травматичного контакту з тупим об`єктом, можуть відповідати строку, вказаному в постанові та відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення та не могли виникнути при падіння з висоти власного зросту.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні у повному обсязі, пояснивши що йому зателефонував менший брат, з проханням заспокоїти осіб в стані алкогольного сп`яніння, прийшовши на АДРЕСА_2 , де проживає його мати яка була в стані алкогольного сп`яніння та разом із знайомим почали викопувати стовбці огорожі, в результаті словесного конфлікту наніс держаком лопати удар по спині останньої.
Не бажав щоб наступили такі наслідки та ушкодження, про скоєне щиро шкодує.
Крім особистих пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 його вина підтверджується у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі сукупністю досліджених в судовому засіданні наступними доказами в судовому засіданні:
- заявою потерпілої ОСОБА_5 про розгляд справи у її відсутність, цивільний позов не подає.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні крім його підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів:
-висновком експерта №138 від 30.05.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 мались тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота з розривом селезінки. Вказані тілесні ушкодження виникли від не менше одного травматичного контакту з тупим об`єктом, можуть відповідати строку, вказаному в постанові та відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення та не могли виникнути при падіння з висоти власного зросту.
За згодою учасників розгляду провадження, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, згоди учасників судового провадження, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись показами обвинуваченого, матеріалами, які характеризують особу обвинуваченого та висновками експертизи.
При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим, законним представником, іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З врахуванням вище зазначеного, суд дослідив та перевірив представлені по справі докази у зазначеному вище порядку, надав їм належну оцінку в їх сукупності та приходить до висновку про винність обвинуваченого.
Аналізуючи та оцінюючи здобуті у провадженні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена, його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України та приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України, оскільки ним заподіяно умисне тяжке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , яке по своєму характеру відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх нанесення, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №138 від 30.05.2015р..
Відповідно до положень КК України та Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених МОЗ, загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку, як встановлено і в даному випадку.
Ніяких інших обставин при яких потерпіла могла отримати тілесні ушкодження встановлені висновками експертів ні досудовим слідством, ні судом не встановлено.
Відповідно до ст.ст. 22, 93 КПК України, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, обвинувачений не довів суду, що тілесні ушкодження потерпілій спричинені не навмисно.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65,67 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини вчинення, участь обвинуваченого та ініціативу при вчиненні правопорушення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя та ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, скоєно обвинуваченим тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжує відповідальність, судом не встановлено.
Особу винного обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином України, за місцем проживання характеризується посередньо, як особа що не схильна до шкідливих звичок,з сусідами підтримує дружні відносини, фізично здоровий, скарг на стан здоров`я немає, не працює, розлучений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.
Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази провадження, суд дійшов висновку та вважає, так наявні обставини, які помякшують покарання, думку потерпілої, висловленої в підготовчому судовому засіданні про наявність в її діях вини, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідно скоєному, тобто необхідним і достатнім для виправлення особи.
Суд, вважає, за необхідне призначити покарання в межах мінімальної санкції статті та вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільсьтва, і він підлягає звільненню від відбуття покарання з випробовуванням, відповідно до ст. 75 КК України і покладенням на нього додаткового обов`язку, передбаченого ст. 76 ч. 1 п. 4 КК України, якого суд вважає достатньо для виправлення та попередження обвинуваченим кримінальної діяльності.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Речові докази, процесуальні витрати відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження- особисте зобов`язання, до набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 370-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання за ч.1 ст. 121 КК України у вигляді 5(п`яти) років позбавлення волі.
В силу ст. 75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.
На підставі ст.76 ч. 1 п. 4 КК України зобовязати обвинуваченого ОСОБА_4 не виїджати і не змінювати постійного місця проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції та періодично зявлятися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції, а також повідомляти про зміну місця проживання та роботи.
Захід забезпечення кримінального провадження- особисте зобов`язання, відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1