Справа
№ 1-10,
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01
березня 2007 року
Диканський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого -
голови суду Новака Д.І.

при секретарі - Серзі Н.Л.

з
участю прокурора - Рощепи Я.В.

та захисника - ОСОБА_1.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Диканька кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з середньою
освітою, військовозобов'язаного, позапартійного, неодруженого, непрацюючого,
раніше не судимого

в скоєні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2. 23 вересня
2006 року у вечірній час знаходився в кафе «Мрія», що в АДРЕСА_2, де розпивав
спиртні напитки. Проходячи біля столика, за яким спав потерпілий ОСОБА_3.,
підсудний ОСОБА_2. побачивши, що неподалік на підлозі лежить мобільний телефон,
вирішив незаконно ним заволодіти. З цією метою біля 24 години 23 вересня 2006
року, скориставшись тим, що інші особи на нього не дивилися, а потерпілий спав,
підсудний ОСОБА_2. непомітно взяв з підлоги належний потерпілому ОСОБА_3.
мобільний телефон «Самсунг - Х - 700» вартістю 707 грн. 40 коп. та заховав його
в кишеню свого одягу, таємно викравши таким чином вказаний телефон. Після
цього, поставивши в нього нову акумуляторну батарею та стартовий пакет з іншим
номером, підсудний користувався цим телефоном як своїм протягом декількох
місяців до вилучення його в нього в грудні 2006 року працівниками міліції.

В судовому засіданні підсудний
ОСОБА_2. вини у вчиненні крадіжки телефону не визнав. При цьому пояснив, що
дійсно 23 вересня 2006 року він перебував у кафе «Мрія» смт. Диканька, де із
знайомими вживав спиртне. Бачив тоді, що неподалік за іншим столиком в кафе
сидів потерпілий ОСОБА_3., який у нетверезому стані дрімав. Йдучи близько 24
години черговий раз до бару, він побачив на підлозі мобільний телефон, який він
підняв, показав своїм знайомим та запитав чи не знають вони чий це телефон. Так
як власник телефону не знайшовся, то він забрав його собі в надії, що власник
цього телефону буде його розшукувати і звернеться до нього. Так як ніхто за
телефоном не звертався, то він купив стартовий пакет з новим номером та став
користуватися цим телефоном. Крадіжки телефону цього не вчиняв, а його знайшов, а тому вини у
скоєнні крадіжки не визнає.

Перевіривши та оцінивши зібрані
по справі докази в їх сукупності, суд, незважаючи на заперечення підсудним вини
у вчиненні злочину, вважає його винність у скоєнні крадіжки мобільного телефону
доведеною повністю і об'єктивно слідуючою сукупністю доказів :

- письмовою
заявою потерпілої (ар. с. 6), з якої вьачається, що вона прохає притягти до
кримінальної відповідальності бувшого чоловіка ОСОБА_4. за злісне ухилення від
сплати аліментів на неповнолітню дитину;

- показаннями
потерпілої ОСОБА_5., яка в суді пояснила, що підсудний по справі повинен
сплачувати аліменти, згідно рішення Диканського районного суду Полтавської
області на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини всіх видів
заробітку, але не менше Ѕ прожиткового мінімуму, але повністю вказані аліменти
сплачені ним не були, а так з березня 2005 року та по лютий 2008 року дані
аліменти він сплачував частково. Надалі, коли підсудний почав працювати в ПАП
«Диканське» кошти вираховувалися з його заробітку, але коли він звільнився
відтіль він взагалі перестав їх сплачувати;

- показаннями
свідка ОСОБА_6., яка в суді пояснила, що вона являючись пенсіонеркою вже не
взмозі займатися тяжкою фізичною працею і іноді наймає людей і тому на початку
липня, а потім і в серпні 2008 року вона запропонувала підсудному скосити їй
траву на сіно, на що останній погодився та за виконану роботу отримав кошти в
сумі 150 грн. Далі в кінці серпня 2008 року вона також просила його перекрити
шифером дах на що він також погодився та за отриману роботу отримав кошти в
сумі 200 грн.;

- показаннями
свідка ОСОБА_7., яка в суді пояснила, що вона маючи похилий вік вже не взмозі
займатися тяжкою фізичною працею і іноді наймає людей і тому на початку липня
та серпня 2008 року запропонувала підсудному скосити їй траву на сіно, на що
останній погодився та за виконану роботу отримав кошти в сумі 200 грн.;

- показаннями
свідка ОСОБА_8., який в суді пояснив, що він маючи пилораму в середині липня, а
також в серпні 2008 року декілька разів просив підсудного допомогти йому
попиляти дерево на що той погоджувався і за виконану роботу отримував кошт в
загальній сумі 250 грн.;

- показаннями
свідка ОСОБА_9., який в суді пояснив, що 11. 09. 2008 року він звертався за
допомогою до підсудного викопати яму на кладовищі, щоб поховати свою близьку
людину на що той погодився та за виконану роботу отримав кошти в сумі 100 грн.;

- показаннями
свідка ОСОБА_10., який в суді пояснив, що в його провадженні знаходиться
виконавчий лист АО-17 від 21. 06. 2002 року про стягнення з підсудного ОСОБА_4.
на користь ОСОБА_5. на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_11. аліменти у
розмірі ј частини усих видів заробітку, але не менше Ѕ частини прожиткового
мінімуму і на даний момент в підсудного виникла заборгованість з березня 2005
року, яку він частково погашав, але потім взагалі перестав платити на що було
зроблено офіційне попередження про кримінальну відповідальність, але підсудний
проігнорував вказане попередження і тому
виконавче провадження було надіслано до райвідділу міліції;

- виконавчим
листом № АО-17 (а. с. № 10-11), з якого вбачається, підсудний ОСОБА_4. дійсно
повинен сплачувати аліменти на користь Колосової З. на утримання неповнолітньої доньки в розмірі
ј частини, але не менше Ѕ частини неоподаткованого мінімуму;

- довідки-розрахунку
заборгованості відділу державної виконавчої служби Диканського районного
управління юстиції (ар. с. № 41-44), згідно якого видно, що згідно підрахунку у
підсудного ОСОБА_4. мається заборгованість, яка станом на 30. 09. 2008 року
складає 4 923 грн. 06 коп.

Оцінивши зібрані по справі
докази, суд вважає доведеною винність підсудного ОСОБА_2. у вчиненні злочину та
вірною кваліфікацію його злочинних дій за ст. 185 ч.1 КК України як крадіжка
чужого майна, так як підсудний у нічний час 23 вересня 2006 року, побачивши, що
на підлозі неподалік столика потерпілого лежить мобільний телефон «Самсунг - Х
- 700», скориставшись сном потерпілого, непомітно для інших осіб, з метою
звернення вказаного телефону на свою користь, підняв цей телефон вартістю 707
грн. 40 коп. та заховав його у кишеню свого одягу, вчинивши таким чином таємне
викрадення цього телефону.

Твердження підсудного в суді про
те, що, підібравши з підлоги мобільний телефон, він показував його присутнім у кафе, виясняв, кому він належить,
щоб його повернути, а не знайшовши власника, телефон залишив у себе, щоб
повернути пізніше власнику, суд, виходячи з викладеної вище сукупності доказів,
вважає такими, що не відповідають дійсності, і розцінює їх як намагання
підсудного уникнути відповідальності за вчинення крадіжки.

Як встановлено при розгляді
справи після виявлення ним та утримання у себе мобільного телефону «Самсунг - Х
- 700» підсудний працівників кафе, органи міліції, інші органи влади чи
присутніх тоді в кафе громадян не повідомив, як і не зробив пізніше якихось
об'яв по розшуку власника телефону з метою його повернення, а, навпаки, замінив
у цьому телефоні стартовий пакет та номер і користувався ним більше двох
місяців як своїм до того часу, поки він не був виявлений та вилучений у нього
працівниками міліції.

Вказані обставини свідчать, що в
момент заволодіння телефоном умисел підсудного був спрямований на його таємне
викрадення, реалізацію якого підтверджують і всі послідуючі дії підсудного.

Твердження свідків ОСОБА_12. та
ОСОБА_13. в суді, що після 23 - ї години 23 вересня 2006 року підсудний кожному
з них показував знайдений мобільний телефон «Самсунг - Х - 700» з метою
повернення його власнику, суд вважає такими, що не відповідають дійсності та
розцінює їх як завідомо неправдиві показання суду, виходячи із слідуючого.

З показань ОСОБА_12., допитаного
в якості свідка в ході досудового слідства (а.с. № 34) вбачається, що в кафе
«Мрія» 23 вересня 2006 року він був постійно з підсудним, однак тоді він йому
не говорив, про знахідку мобільного телефону потерпілого, його не показував, а
показав його лише наступного дня та запитав, де до нього можна купити акумуляторну
батарею.

Свідок ОСОБА_13. взагалі в ході
досудового слідства не допитувався, а будучи допитаним за клопотанням
підсудного в судовому засіданні, став стверджувати, що йому в кафе «Мрія» 23
вересня 2006 року підсудний показував знайдений мобільний телефон та запитував
чий він.

При цьому показаннями в суді
потерпілого ОСОБА_3. встановлено, що коли через деякий час, шукаючи свій мобільний телефон, він запитав свідка ОСОБА_13. чи не має він відомостей за його телефон, то
цей свідок заявив, що нічого не знає і до нього з цього приводу ніхто не
звертався. Що це мало місце підтвердив в суді і сам свідок ОСОБА_13.

В судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_12. та ОСОБА_13. є близькими друзями підсудного і саме через це,
вважає суд, та прохання самого підсудного ці свідки дали вказані вище завідомо
неправдиві показання з метою уникнення відповідальності підсудного ОСОБА_2. за
скоєння крадіжки мобільного телефону потерпілого.

Суд вважає безпідставними твердження
в суді підсудного про те, що до нього в ході досудового слідства з боку
працівників міліції застосовувалися незаконні методи дізнання і слідства, так як проведеною в порядку судового
доручення перевіркою органами прокуратури цих заяв було встановлено, що такі
заяви підсудного не відповідають дійсності.

Що це так вбачається також з
показань у судовому засіданні як самого підсудного, так показань свідка
ОСОБА_14., матері підсудного, що з
приводу насилля до підсудного в ході досудового слідства чи під час його
проведення, вони ні в органи прокуратури, ні в медичні заклади за меддопомогою,
ні в інші органи не зверталися і нікому про це не говорили.

Приймаючи до уваги вказані
обставини, аналізуючи показання підсудного в його явці з повинною, письмовому
поясненні, протоколі допиту в якості підозрюваного та обвинуваченого, що
викладені ним власноручно, в яких він з глибокою деталізацією викладає
обставини викрадення ним мобільного телефону
потерпілого, які об'єктивно стверджуються іншими доказами по справі, суд
вважає, що ці показання підсудного про обставини вчинення злочину є
достовірними і правдивими, а тому бере їх до уваги та поряд з іншими доказами кладе їх в
обґрунтування обвинувального вироку.

Виходячи з викладеного вище в
сукупності, суд вважає безпідставним
твердження про відсутність в діях
підсудного складу злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України.

Призначаючи покарання підсудному,
суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані
про особу підсудного та обставини, що
обтяжують та пом'якшують покарання.

Обставини, що пом'якшують покарання підсудному, суд
враховує явку із повиною підсудного,
його молодий вік, відсутність тяжких наслідків вчиненого, повне відшкодування завданої шкоди, шляхом
повернення викраденого, те, що він вперше притягується до кримінальної
відповідальності та позитивно характеризується.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного, суд враховує вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

Враховуючи ряд вказаних обставин,
які пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, суд з урахуванням особи підсудного, який має молодий вік та вперше
притягується до кримінальної відповідальності, вважає можливим застосувати ст.
69 КК України та призначити підсудному більш м'який вид покарання, ніж
передбачений санкцією ст. 185 ч.1 КК України, а саме у вигляді громадських
робіт, яке буде необхідним і достатнім для виправлення підсудного і
попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного
та керуючись ст.ст.323, 324 КПК України,
суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України та за цією
статтею із застосуванням ст. 69 КК України
призначити йому покарання у вигляді ста п'ятдесяти годин громадських
робіт.

Міру запобіжного заходу
засудженому ОСОБА_2. до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді
підписки про невиїзд.

Речові докази у вигляді мобільного телефону «Самсунг Х - 700»
ІМЕІ 24246 та акумуляторної батареї марки «Самсунг», що знаходяться
на зберіганні у потерпілого ОСОБА_3, залишити цьому потерпілому.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Полтавської області протягом 15 діб з
моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд.

Головуючий: (підпис)

Копія
вірна:

Голова
Диканського районного суду
Д.І. Новак