АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2013 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Стуковенкової Т.Г.

суддів Капелюхи В.М., Чернусь К.П.

за участю секретаря Лісіна С.В.

прокурора Брусенцової І.В.

адвоката Куценко В.А.

обвинуваченої ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження №0000353 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_2 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2013 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку міста Дніпропетровська, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1, раніше судиму 2.11.2012 року за ч.1 ст.317 КК України за ч.1 ст.317 КК України до 4 років позбавлення воді, звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки

засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Доля речових доказів вирішена відповідно до закону.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винною та засуджено за те, що 24.12.2012 року приблизно о 10:00 годині, знаходячись на території ринку, розташованого на мікрорайоні Будівельник в м. Дніпродзержинську, у невстановленої слідством особи (матеріали у відношенні останньої виділені в окреме провадження), незаконно придбала з метою особистого вживання, без мети збуту, рідину коричневого кольору в кількості 2.0 мл., поміщену в одноразовий медичний шприц ємністю 2.0 мл., яка являється особливо небезпечним наркотичним засобом опій ацетильований, яку стала незаконно зберігати при собі, з метою особистого вживання, без мети збуту.

В той же день, а саме 24.12.2012 року, о 13:25 годині, співробітниками міліції біля будинку № 26 по вул. Медичній в м. Дніпродзержинську ОСОБА_2, була затримана і при огляді її особистих речей - жіночої сумочки, був виявлений одноразовий медичний шприц, обємом 2.0 мл. з рідиною світло-коричневого кольору об'ємом 2.0 мл., яка згідно висновку експерта від 15.01.2013 року у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого складає 0,045 гр., який ОСОБА_2 незаконно придбала та стала незаконно зберігати при собі, з метою особистого вживання, без мети збуту.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати, в звязку з невідповідністю призначеного покарання внаслідок суворості. При цьому вказує, що при призначенні покарання судом не в повному обсязі враховано визнання нею своєї вини, щиросердечне каяття, її стан здоровя, і те, що в неї на утриманні знаходиться неповнолітня дитина.

Вказує, що вона є наркозалежною особою і під впливом співробітників міліції вона була змушена відмовитись від захисту та дала згоду на розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Стверджує, що здійснювала добровільну видачу наркотичних засобів, що можуть підтвердити свідки, оскільки їй було повідомлено, що це необхідно для документування збуту наркотичних засобів та притягнення їх збувальників до відповідальності, а співробітники міліції запевнили її, що судовий розгляд є формальною процедурою документування злочинної діяльності збувальників наркотичних речовин.

Просить призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги і просив вирок суду залишити без задоволення, пояснення адвоката Куценко В.А. і обвинуваченої ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляції, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи, що містяться в апеляційній скарзі, зіставивши їх з наявними в провадженні матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з'ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз'яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається із журналу судових засідань та їх звукозапису ОСОБА_2 повністю визнавала свою вину в придбанні у раніше їй знайомої особи циганської національності опію ацетильованого в кількості 2 мл. для власного споживання в якості наркотичного засобу і в цей же день була затримана працівниками міліції, які вилучили у неї медичний шприц обємом 2 мл. з раніше придбаним наркотичним засобом.

Проводячи по даному провадженню скорочене судове слідство, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 вину визнавала повністю і фактичних обставин вчинення нею злочину не оспорювала.

Приймаючи таке рішення, головуючий по справі з'ясовував у обвинуваченої чи правильно вона розуміє фактичні обставини справи, а саме у вчиненні якого правопорушення вона обвинувачується, а також роз'яснив учасникам судового засідання зміст ч.3 ст. 349 КПК України, а саме про відсутність у них права подальшого оспорювання цих фактичних обставин в апеляційному порядку.

ОСОБА_2 не заперечувала проти розгляду кримінального провадження в скороченому порядку ( а.с. 26, 30), (звукозаписи судових засідань від 28.02.13 9:55:08 та від11.03.2013 10:35:06)

За змістом ч.2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, апеляція обвинуваченої щодо оскарження фактичних обставин справи та її доводи в цій частині, розгляду не підлягають.

Доводи обвинуваченої щодо призначення їй суворого покарання колегія судів вважає безпідставними.

Відповідно до положень ст. 65 КК України при призначенні покарання суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання і призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд при обранні виду і міри покарання обвинуваченій ОСОБА_2 врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, обставини, які помякшують покарання, до яких відніс щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, а також знаходження на утриманні неповнолітньої дитини та стан її здоровя. Правильно оцінивши в сукупності вказані обставини, а також те, що обвинуваченою даний злочин вчинено в період іспитового строку, судом , з дотримання вимог ст.71 КК України, призначено ОСОБА_2 покарання у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів.

З урахуванням викладеного, колегія судів вважає, що підстави для скасування вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_2, про що ставиться питання в апеляції - відсутні.

Керуючись ст.ст. 407, 405, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2013 року відносно ОСОБА_2 без змін.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

провадження № 11-кп/774/149/13 Головуючий у 1 інстанції Стребіж Н.М.

Категорія ч.2 ст.309 КК України Доповідач Стуковенкова Т.Г.