Справа № 11 -601-07
Головуючий у 1 -й інстанції:
КК Доповідач апеляційної інстанції: Пісной І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської області

у складі:
головуючого Ржепецького О.П. суддів Маркової Т.О., Пісного І.М.
за участю прокурора Земляного В.М.
засудженого ОСОБА_1
захисника ОСОБА_2

28
серпня 2007 року розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2

на вирок
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 31 травня 2007
року, яким

ОСОБА_1,

який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чаплинка

Херсонської
області, не судимий,

-
засуджений за ст. 187 ч.4 КК України до;
за ст. 289 ч.3 КК України до 7 років
позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено 8
років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому мана.

Постановлено
стягнути солідарно з ОСОБА_1
та ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 2161 грн.33 коп. у відшкодування
матеріальних збитків, та 12000 грн.
моральної шкоди; на користь НДЕКЦ при УМВС в Миколаївській області 111 грн. 61
коп.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнаний
винним в тому, що 28 серпня 2006
року, близько 2 години, в 6-ти км
у північно-західному напрямку від м.
Снігурівка, Миколаївської
області, на території орендованих
земель, де розміщені тимчасові жилі
приміщення „балагани", за
попередньою змовою з раніше засудженим за вчинення цього злочину ОСОБА_5 та
іншою особою, в стані алкогольного
сп'яніння напали на ОСОБА_4, наносячи
численні

удари
руками, ногами, дерев'яною палкою та молотком по різним
частинам тіла, в тому числі по
голові, завдавши тяжких тілесних
ушкоджень, та заволоділи майном та
грошима потерпілого на загальну суму 1625 грн.

Там же
вони незаконно заволоділи транспортним засобом цього ж потерпілого -
автомобілем ВАЗ 21061, вартістю 13130
грн.

Захисник
ОСОБА_2 та засуджений в своїх апеляціях
просять вирок скасувати, а справу
направити на додаткове досудове розслідування. Посилаються на обвинувальний
ухил при розслідуванні справи та розгляді її в суді, не вказуючи в чому саме він полягає. На думку
захисника неправильно розділені справи щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3, апелянти вважають що було порушено право на
захист ОСОБА_1 - що судочинство велось українською мовою, та що у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був один і той же
захисник, хоча були протиріччя їх
інтересів. Звертають увагу на протиріччя в показаннях потерпілого, які не усунуті. Стверджують, що обвинувачення обгрунтоване на неконкретних
доказах, та на доказах здобутих
незаконним шляхом.

Заслухавши
доповідь судді; засудженого в підтримання апеляції, який пояснив,
що потерпілого не бив та майном ОСОБА_4 не заволодівав; захисника
ОСОБА_2 в підтримання апеляції, який
вказав на існуючі на його думку процесуальні порушення, які викладені в його апеляції; прокурора, який просив вирок залишити без зміни, а апеляцію без задоволення, посилаючись на законність та обгрунтованість
вироку; дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає її не підлягаючою
задоволенню за таких підстав.

Висновки
суду про доведеність вини засудженим в скоєнні вказаного у вироку злочину, за обставин встановлених судом, - відповідають фактичним обставинам справи та
підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, детальний аналіз яких наведений у вироку.

Доводи
засудженого про те, що він потерпілого
не бив та його майном не заволодівав,
колегія суддів вважає як неспроможні та такі, що спростовуються здобутими доказами, зокрема показаннями потерпілого про те, що його було побито руками, ногами,
молотком та дерев'яною палицею по голові та рукам, вимагаючи при цьому гроші, мобільний телефон та ключі від автомобіля.
Потерпілий чітко вказав, що бачив
дерев'яну палицю саме в руках засудженого ОСОБА_1

В
судовому засіданні ОСОБА_1
не заперечував нанесення ним ударів ногою по голові ОСОБА_4, що план заволодіння автомобілем розроблявся
раніше. Ці його показання збігаються й з його ж показаннями під час досудового
слідства.

Про
побиття потерпілого та заволодіння його майном давав показання й свідки ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Свідок
ОСОБА_9 дав показання про те, що ОСОБА_1 пропонував йому
викрасти автомобіль, але він відмовився.

Доводи
апелянтів про наявність протиріч в показаннях потерпілого, колегія суддів розцінює як неспроможні.
Протиріччя в показаннях потерпілого відсутні. Проте в показаннях засудженого
протиріччя є. В суді він давав показання про те, що разом з ОСОБА_3 та 303улею збирався
доїхати на

автомобілі
до м. Херсона та щоб водієм був сам
потерпілий. Але молоток та палицю взяли щоб розбити в автомобілі скло. Далі він
пояснював що план заволодіння автомобілем розроблявся раніше. Такі протиріччя
та неузгодженості колегія суддів розцінює як спосіб захисту з метою уникнути
відповідальності.

Процесуальні
порушення по справі колегією суддів не виявлено. Право на захист ОСОБА_1 не порушено. Під
час досудового слідства ОСОБА_1
при його дипитах роз'яснювалось право давати свідчення рідною мовою та
користуватися послугами перекладача і він заявляв що бажає давати показання
українською мовою (л.с. 169). Народився та навчався засуджений в с.
Чаплинка, на Херсонщині.
За таких обставин доводи про нерозуміння ОСОБА_1
української мови безпідставні. Кримінальні справи щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_1 роз'єднані у
відповідності з вимогами Кримінально-процесуального кодексу. Якихось протиріч
інтересів між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 немає,
вони є повнолітніми, а тому
перешкоди щодо їх захисту одним адвокатом відсутні.

Також
безпідставні доводи щодо неконкретності доказів. Суд чітко виклав у вироку
докази, на яких грунтується
обвинувачення. Фактичні дані, які
підтверджують обвинувачення містяться в показаннях засуджених, потерпілого,
свідків, а також підтверджені
об'єктивними даними, що містяться в
письмових доказах і щодо їх конкретності сумнівів не виникає. Дані ж про
здобуття доказів незаконним шляхом - відсутні.

Покарання
засудженому призначене у повній відповідності до вимог ст. 65-67 КК України з урахуванням тяжкості
скоєного, даних про особу
засудженого, пом'якшуючих та обтяжуючих
покарання обставин. За санкціями 4.4 ст.
187 та ч.3 ст. 289 КК України призначене
ОСОБА_7 покарання є мінімальним.

За таких
обставин вирок належить залишити без зміни,
а апеляцію без задоволення.

Керуючись ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляцію
засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 31 травня 2007 року
щодо ОСОБА_1 - без
зміни.