Провадження №1-кп/761/1076/2014
В И Р О К
іменем України
16 грудня 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006961 щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, із середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 23 жовтня 2013 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненої на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
08 липня 2014 року, приблизно о 13 год. 40 хв., ОСОБА_3 з дитячою коляскою, знаходячись на пр-ті Перемоги № 94/1 в м. Києві, зайшла до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, що знаходилось в приміщенні даного магазину та належить ДП «Рітейл центр».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, ОСОБА_3 , перебуваючи в торгівельній залі магазину «Фуршет», підійшла до полички в м`ясному відділі та, видаючи себе за добросовісного покупця, взяла з полички один поліетиленовий пакет з ошийком свинячим без кістки вагою 4, 778 кг за ціною 60 грн. 60 коп. за 1 кг загальною вартістю 289 грн. 55 коп. та один поліетиленовий пакет з окороком яловичим вагою 2, 300 кг за ціною 58 грн. 10 коп. за 1 кг загальною вартістю 133 грн. 63 коп., які поклала до дитячої коляски.

Після цього, ОСОБА_3 з дитячою коляскою, де знаходились вищевказані м`ясні продукти сире м`ясо, видаючи себе за добросовісного покупця, пройшла через каси магазину та направилась до його виходу.

А всього ОСОБА_3 повторно таємно викрала чуже майно, що належить ДП «Рітейл центр» на загальну суму 423 грн. 18 коп., завдавши останньому матеріальної шкоди.

При цьому, ОСОБА_3 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки вона була затримана працівниками міліції.

Таким чином, ОСОБА_3 визнається винуватою за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнала повністю, щиро розкаялась у вчиненому та дала показання, згідно з якими, 08 липня 2014 року вона з дитиною в дитячій колясці перебувала в приміщенні магазину «Фуршет» на пр-ті Перемоги № 94/1 в м. Києві, де з прилавка взяла два поліетиленові пакети з м`ясом, які сховала до дитячої коляски. Після цього, вона взяла яблука та банани і направилась до каси магазину. Розрахувавшись на касі лише за яблука та банани, вона направилася до виходу з магазину, де і була затримана працівниками охорони. Зазначила, що крадіжку вчинила у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, при цьому, вона усвідомлювала, що вчиняє новий злочин під час іспитового строку. Просила суд суворо не карати її.

Враховуючи, що учасники судового провадження, визнали недоцільним дослідження доказів стосовно обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд розглянув кримінальне провадження за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження обставин провадження допитом обвинуваченої ОСОБА_3 .

Таким чином, винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у висунутому їй обвинуваченні суд вважає доведеною.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_3 вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про її особу, що вона раніше притягалась до кримінальної відповідальності та на шлях виправлення не стала, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 1998 року народження та ОСОБА_6 2012 року народження.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, суд вважає можливим врахувати щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, його наслідки, особу винної, зокрема, що вона раніше притягалася до кримінальної відповідальності, не працює, а також, беручи до уваги її ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав її винуватою, покарання у виді позбавлення волі, яке в даному випадку є необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України.

Крім того, суд на підставі ст. 71 КК України призначає обвинуваченій ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків, оскільки злочин нею вчинено в період іспитового строку, визначеного їй за вироком Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року, яким її засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, а на підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

При цьому, суд бере до уваги роз`яснення, що містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя