Справа № 11-542/07 Головуючий
в 1 інстанції Лященко О. В.
ст. 358 ч.2 ч.3, Доповідач Лозовський А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 30
жовтня 2007 року

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого -
судді Лозовського А.О. суддів: Олексюка
Я.М. , Оксентюка В.Н. з
участю прокурора Смолюка Б.С
засудженого ОСОБА_1 захисника
ОСОБА_2 розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті
Луцьку кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах захисника ОСОБА_2 на
вирок Володимир-Волинського міського суду від 1 серпня 2007 року, яким ОСОБА_1 (ОСОБА_3) ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м. Воркута, Республіка Комі,
Російської Федерації,
українця, громадянина
України, з незакінченою вищою
освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого до затримання АДРЕСА_1, судимого вироком Кельменецького районного
суду, Чернівецької області від 10
листопада 2003 року за ст. ст. 305
ч.2, 309 ч.2, 70,
75, 76 КК України на 5 років
позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки засуджено,

за ст.
358 ч. 2 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;

за ст.
358 ч.3 КК України на 6 місяців арешту;

за ст.
332 ч.2 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі з конфіскацією
засобів вчинення злочину.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено за цим
вироком покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки позбавлення
волі з конфіскацією засобів вчинення злочину.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом
часткового приєднання до покарання,
призначеного за даним вироком,
невідбутого покарання за вироком Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 10 листопада 2003 року у виді 2 (двох) років
позбавлення волі остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на
строк 6 (шість) років з конфіскацією засобів вчинення злочину.

Строк
відбування покарання засудженому ОСОБА_1
визначено рахувати з моменту проголошення вироку - з 1 серпня 2007
року, зарахувавши в термін відбутого
покарання строк його тримання під вартою за попереднім вироком з 5

вересня 2003
року по 10 листопада 2003 року, та за
цим вироком з 30 березня 2007 року по 1 серпня 2007 року.

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.
Остриця, Герцаївського
району, Чернівецької області, румуна,
громадянина України, з
незакінченою вищою освітою,
одруженого, на утриманні двоє
малолітніх дітей, проживаючого
АДРЕСА_2, не працюючого, не судимого згідно ст. 89
КК України, засуджений, -

за
ч.2 ст.
358 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України у виді штрафу в
розмірі 1 700 гривень;

за ч.3 ст.
358 КК України у виді штрафу в розмірі 800 гривень;

за ч.
2 ст.
332 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України у виді штрафу в
розмірі 6 000 гривень.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених
покарань, остаточно визначено за цим
вироком покарання у виді штрафу в розмірі 8 500 гривень.

Вироком вирішено
долю речових доказів.

Розглядаючи
справу в апеляційному порядку, колегія
суддів судової палати, -

ВСТАНОВИЛА:

Даним
вироком ОСОБА_1 та ОСОБА_4 визнані
винними у тому, що в період з жовтня по
листопад 2006 року діючи з корисливих мотивів,
за попередньою змовою між собою організували незаконне переправлення
через державний кордон України громадянок Молдови ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, на підставі підроблених паспортів громадян
України для виїзду за кордон.

Так, ОСОБА_4,
за попередньою змовою з ОСОБА_1
, 22 жовтня 2006 року з автовокзалу в
м. Чернівці відправив рейсовим автобусом
сполученням «Чернівці-Тернопіль» громадянок Молдови ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з їхніми фотокартками, придбавши для них квитки на автобус для їх
подальшого переправлення за кордон на підставі підроблених паспортів громадян
України для виїзду за кордон.

Громадянки
Молдови ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, діючи згідно рекомендацій та порад ОСОБА_4,
виїхали з м.
Чернівці до м. Тернополя, де їх на автостанції зустрів ОСОБА_1 та поселив в
одну з квартир м. Тернополя, забравши в них їхні фотокартки для
організації переклейки в закордонні паспорти громадян України.

Наступного
дня ОСОБА_1, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4, попутнім транспортом передав фотокартки
громадян Молдови ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в м.
Київ невстановленим особам, з
метою переклейки в паспорти громадян України для виїзду за кордон.

24
жовтня 2006 року ОСОБА_1
діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4,
отримав з м. Києва від
невстановленої особи підроблені паспорти громадян України для виїзду за кордон
НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_8, в який була
внесена фотокартка ОСОБА_5, НОМЕР_2 на
ім'я ОСОБА_9,

в який була
вклеєна фотокартка ОСОБА_6, НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_10, в який була
вклеєна фотокартка ОСОБА_7.

25
жовтня 2006 року ОСОБА_1 діючи
за попередньою змовою з ОСОБА_4, автомобілем марки «ВАЗ-21061»
НОМЕР_4 перевіз громадянок Молдови ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 до Генерального консульства Республіки
Польща в м. Луцьку, де останні,
на підставі закордонних паспортів громадянок України для виїзду за
кордон, одержаних від ОСОБА_1 ,
отримали візи для виїзду в Республіку Польща терміном з 25 жовтня по 24
листопада 2006 року.

В той же
день ОСОБА_1діючи за
попередньою змовою з ОСОБА_4, автомобілем марки «ВАЗ-21061»
НОМЕР_4 перевіз вказаних громадянок Молдови в м. Дубно та на підставі завідомо для нього
підроблених паспортів громадянок України для виїзду за кордон, поселив їх в готель «Дубно», пред'явивши їх адміністратору, при цьому особисто заповнив від імені
ОСОБА_8 анкету для громадянина, що
прибув до готелю.

1
листопада 2006 року ОСОБА_1діючи за
попередньою змовою з ОСОБА_4, автомобілем марки «ВАЗ-21061»
НОМЕР_4 перевіз вказаних громадянок Молдови ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_5 C.O. з м. Дубно у м.
Луцьк, де біля 13 години на
автозаправці «WOG» по вул. Володимирській, забрав у них паспорти громадян Молдови, надав підроблені паспорти громадянок України
для виїзду за кордон та в присутності ОСОБА_11 передав вказаних осіб водію
автомобіля марки «Форд-Скорпіо» НОМЕР_5 ОСОБА_12.

При
цьому ОСОБА_1 діючи на виконання єдиного умислу з
ОСОБА_4, використовуючи карту
автомобільних доріг Республіки Польща,
розповів ОСОБА_12. про орієнтовне місце доставки вказаних громадян, а саме залізничні вокзали в м. Хрубешові чи в м. Замості. Після чого ОСОБА_12 діючи згідно
рекомендацій ОСОБА_1 посадив громадянок Молдови в автомобіль марки
«Форд-Скорпіо» НОМЕР_5 та виїхав з м. Луцька
до республіки Польща через пункт пропуску «Устилуг».

1
листопада 2006 року о 15 годині прикордонним нарядом прикордонного контролю
пункту пропуску «Устилуг» громадянки Молдови ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_5 були затримані при спробі перетину державного кордону України на
підставі паспортів громадян України для виїзду за кордон НОМЕР_1 на ім'я
ОСОБА_8, в який була вклеєна фотокартка
ОСОБА_5, НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_9, в який була вклеєна фотокартка ОСОБА_6, НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_10, в який була вклеєна фотокартка ОСОБА_7

В
особистій апеляції і доповненні до неї засуджений ОСОБА_1вказує, що вирок Володимир-Волинського міського суду
за яким його засуджено є надто суворим,
оскільки суд не врахував поганий стан його здоров'я, сімейні обставини, тобто тяжкий матеріальний стан, відсутність обтяжуючих обставин. Суд
неправильно застосував до нього ст. 71 КК України, так як 5 вересня 2006 року у нього
закінчився трьохрічний іспитовий строк,
а злочин вчинено з

жовтня по листопад 2006 року.
Прохає вирок відносно нього змінити,
застосувати ст. 69 КК України та призначити мінімальну міру
покарання.

В
поданій апеляції захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 стверджується про невідповідність висновків
суду першої інстанції фактичним обставинам справи та невідповідністю
призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі
засудженого, що він є єдиним утриманцем
сім'ї. Висновки суду не підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Прохає
ОСОБА_1 виправдати за ч.3 ст.
358 КК України за відсутністю в його діях складу злочину

Заслухавши
доповідача, який виклав суть вироку і
доводи апеляцій думку прокурора про залишення вироку без змін, засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали свої апеляції, розглянувши справу, колегія суддів судової палати
встановила, що апеляції засудженого та
його захисника до задоволення не підлягають.

З
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 раніше засуджувався вироком
Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10 листопада 2003 року
до позбавлення волі, із звільненням від
відбування покарання з випробуванням.
Однак, належних висновків він не
зробив і в період іспитового строку знову вчинив злочини, що свідчить про його небажання стати на шлях
виправлення. Іспитовий строк закінчувався не 5 вересня 2006 року як вказує
ОСОБА_1 в доповненні до апеляції, а 10 листопада 2006 року і злочин ним вчинено
в період іспитового строку, а тому ст. 71
КК україни застосовано судом на законних підставах.

При
таких обставинах суд прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_1 не можливе без ізоляції його від суспільства.

З вироку
вбачається, що суд першої інстанції
правильно врахував всі пом'якшуючі покарання обставини, в тому числі і ті, на які посилаються в апеляціях засуджений та
його захисник, тому йому правильно
призначене покарання, передбачене
санкціями ст. ст.
358 ч.2, 358 ч.3, 332 ч.2 КК України, при складанні покарань за сукупністю злочинів
суд застосував принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим і лише
частково приєднав невідбуте покарання за вироком Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 10 листопада 2007 року.

Підстав для
застосування ст. 69 КК України колегія судді не знаходить.

У
відповідності ст. 365 КПК України висновки суду щодо фактичних
обставин скоєння ОСОБА_1 злочинів, які ним
не оспорювались і стосовно яких відповідно до вимог ч.1 ст.
299, 301 КПК України докази не
досліджувались, колегія суддів судової
палати не перевіряє.

З
протоколу судового засідання не вбачається,
що ОСОБА_1 не визнав, що він не використовував підроблені
документи. Адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні не заявляв клопотання про повне
дослідження доказів по справі, а тому
його посилання в апеляції на те, що
ОСОБА_1 слід виправдати за ст.
358 ч.3 КК України є безпідставним.

Підстав
для зміни або скасування вироку щодо ОСОБА_1
колегія суддів не знаходить.

На
підставі вищевикладеного і керуючись
ст. ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів
судової палати, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду
від 1 серпня 2007 року відносно нього - без зміни.