У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Паневіна В.О.

суддів

Коротких О.А., Гриціва М.І.,

за участю прокурора

Гладкого О.Є.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 8 квітня 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Одеської області на вирок
Біляївського районного суду Одеської області від 21 лютого 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

таку, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк два
роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК
України засуджену звільнено від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком два роки з покладенням обов'язків не виїжджати за межі
України без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти про
зміну місця проживання та систематично з'являтися в ці органи на реєстрацію.

В апеляційному порядку справа
не розглядалася.

ОСОБА_1 визнано винною у тому,
що вона 15 січня 2005 року близько 19 год. проникла у АДРЕСА_1, звідки вчинила
крадіжку майна на загальну суму 582 грн., що належало ОСОБА_2

У касаційному поданні
прокурор порушує питання про скасування вироку з направленням справи на новий
судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та
істотними порушеннями кримінально-процесуального закону. На думку прокурора, резолютивна
частина вироку суперечить мотивувальній, оскільки в мотивувальній частині
вироку при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, дії
засудженої кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, а в резолютивній
засудженій призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України. Крім того, вказує,
що суд поклав на засуджену обов'язки не передбачені в ч. 1 ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, думку прокурора, який частково підтримав касаційне
подання, перевіривши матеріали справи та доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що воно підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Викладені в касаційному
поданні доводи про порушення судом вимог ст. 335 КПК України при постановленні
вироку, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів
справи, в оригіналі вироку Біляївського районного суду Одеської області від 21
лютого 2007 року дії засудженої ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК
України. За тією ж статтею засудженій призначено покарання. Таким чином,
посилання прокурора в касаційному поданні на суперечливість мотивувальної та
резолютивної частин вироку щодо кваліфікації
дій засудженої, є необґрунтованими.

Разом з тим, звільняючи
ОСОБА_1 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням,
суд поклав на неї обов'язки, які не передбачені ч. 1 ст. 76 КК України,
зокрема, не виїжджати за межі України без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи, а також систематично з'являтися на реєстрацію в
ці органи.

Відповідно до ч. 1 п.п. 2, 4
ст. 76 КК України на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням,
може бути покладено обов'язки не виїжджати без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи за межі України лише на постійне проживання, а
також періодично з'являтися для реєстрації в ці органи.

У зв'язку з тим, що на
ОСОБА_1 судом при звільненні від відбування покарання покладені обов'язки, які
не передбачені законом, таке рішення суду підлягає виключенню з вироку.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

Касаційне подання заступника
прокурора Одеської області задовольнити частково.

Вирок Біляївського районного суду
Одеської області від 21 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з вироку рішення суду про
покладення на ОСОБА_1 обов'язків не виїжджати за межі України без дозволу
органів кримінально-виконавчої системи та систематично з'являтися на реєстрацію
в ці органи.

У решті вирок залишити без зміни.

Судді:

Паневін В.О. Коротких О.А. Гриців М.І.