АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/274/15 Справа № 703/6045/14-к Категорія: 185 ч.3, 104 ч.4 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаря ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

законного

представника н/л ОСОБА_9

обвинуваченого н/л ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою законного представника неповнолітнього ОСОБА_10 його матері ОСОБА_9 на вирок Смілянського міськрайонного суду від 06 січня 2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель

АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України ОСОБА_10 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання та з`являтися періодично для реєстрації.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 34800 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 147 грн. 42 коп. на користь держави.

Позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в сумі 80 000 грн. залишено без розгляду.

Вирішена доля речових доказів, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_10 визнаний винним та засуджений за те, що 31 липня 2014 року близько 7 год. 50 хв. за попередньою змовою з неповнолітньою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, проникли через вікно в будинок АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , звідки таємно, умисно, з корисливою метою викрали гроші в сумі 38 800 грн., чим завдали матеріальної шкоди потерпілому на вказану суму.

На вирок суду законний представник неповнолітнього ОСОБА_10 , його мати ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, визначити частку шкоди, яка була завдана її сином ОСОБА_10 .

В обґрунтування своїх вимог скаржниця посилається на те, що при розгляді справи суд допустив порушення норм матеріального і процесуального права, однак не вказує в чому ж полягають ці порушення.

Звертає увагу на те, що форма і зміст позовної заяви потерпілого про відшкодування шкоди не відповідають вимогам закону, однак знову ж таки не зазначає в чому саме полягають ці порушення.

Крім цього, скаржниця вважає, що розгляд справи проведено неповно, висновки суду не підтверджені доказами, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, але не зазначає які саме докази не досліджені, не взяті до уваги та чому висновки суду не підтверджені доказами.

Скаржниця вважає, що суд безпідставно стягнув з неї всю суму заподіяної шкоди, оскільки злочин вчиняв не лише один її син, тому повинна бути виділена частка. Вона із-за складного матеріального і сімейного стану не має можливості відшкодовувати всю суму заподіяної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення законного представника неповнолітнього ОСОБА_10 , його матері ОСОБА_9 в підтримку апеляції в частині лише стягнення шкоди, думку захисника в підтримку апеляції, пояснення потерпілого, який просив апеляцію законного представника залишити без задоволення, думку прокурора про залишення апеляції законного представника без задоволення перевіривши та обговоривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду щодо винності ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочині ґрунтується на зібраних в справі доказах, які досліджені в судовому засіданні і їм дана вірна юридична оцінка.

Кваліфікація дій обвинуваченого є правильною.

Колегія суддів не може погодитись із доводами законного представника неповнолітнього ОСОБА_10 його матері ОСОБА_9 про нібито неповне дослідження зібраних доказів, що не взяті певні докази, які істотно впливають на висновки суду щодо винності ОСОБА_10 , оскільки апелянтка так і не могла пояснити в чому ця неповнота полягає та які саме докази не взяті до уваги.

Перевірені матеріали справи свідчать про повноту судового розгляду, повноту дослідження зібраних доказів і в справі відсутні докази, які могли негативно вплинути на висновки про винуватість або невинуватість ОСОБА_10 .

Що стосується питання розв`язання цивільного позову потерпілого, то суд у відповідності до вимог закону прийняв обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст.1177 ЦК України майнова шкода фізичній особі, яка потерпіла від злочину стягується з винної особи.

Згідно ч.2 ст. 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується у частці, якої не вистачає, або у повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальниками.

На підставі ч.1 ст.1182 ЦК України шкода завдана спільними діями кількох неповнолітніх осіб відшкодовується ними у частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Встановлено, що суд розглянув справу відносно одного неповнолітнього, який визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України і яким завдано майнової шкоди потерпілому на загальну суму 38 800 грн., 4000 грн. потерпілому було відшкодовано.

Відносно іншого неповнолітнього справа виділена в окреме провадження, справа судом не розглядається і невідомо чи він буде визнаний винним чи ні, тому вимоги законного представника неповнолітнього ОСОБА_10 , його матері ОСОБА_9 про визначення частки заподіяної шкоди для відшкодування потерпілому є на даний час безпідставні, оскільки лише на винну особу визнану судом покладається обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, якщо інший неповнолітній буде визнаний судом винним у вчиненні злочину і заподіянні шкоди потерпілому разом із ОСОБА_10 , то тоді законний представник має право домовлятися за частку відшкодування, або звертатись до суду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку і визначення частки заподіяної шкоди для відшкодування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього ОСОБА_10 , його матері ОСОБА_9 на вирок Смілянського міськрайонного суду від 06 січня 2015 року щодо засудження неповнолітнього ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту проголошення ухвали апеляційного суду, але може бути оскаржений в касаційному порядку на протязі 3 місяців.

Головуючий :

Судді :