АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2508/13-к
Номер провадження 11-кп/786/308/2013
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України - Н.Т.
Головуючий у 1-й інстанції
Андрущенко-Луценко С.В.
Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2013 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Полтавської області
у складі:

Головуючого - судді Харлан
Н.М.,

суддів:
Тараненка Ю.П., Захожая О.І.,

при секретарі
Погорілій Ю.І.,

з участю прокурора Акулової
С.М.,

обвинуваченого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтава кримінальну
справу за апеляціями державного
обвинувача та обвинуваченого ОСОБА_2 на
вирок Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 16 вересня
2013 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Миргород Полтавської обл., українця,
громадянина України, одруженого, із
вищою освітою, працюючого оператором
АГЗП № 23 м. Миргород, проживаючого в
АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до
штрафу на користь держави в сумі 4500
гривень з позбавленням права керувати
транспортним засобом на строк 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Фінансового управління Миргородської
райдержадміністрації 1692 грн. 96 коп.
витрат на стаціонарне лікування
потерпілого.

По справі вирішено питання речових
доказів.

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний
винуватими у тому, що він, 7 лютого 2013
року близько 20 години 20 хв. перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння та
керуючи автомобілем «Чері Амулет»
державний номерний знак НОМЕР_1,
рухаючись зі швидкістю 60 км/год в м.
Миргороді по вулиці Гоголя, неподалік
будинку № 201, в напрямку центру,
порушив вимоги п.п.2.9, 10.1 Правил
дорожнього руху України, які
передбачають, що водієві забороняється
керувати транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння або перебуваючи
під впливом наркотичних чи токсичних
речовин та, що перед початком руху,
перестроюванням та будь-якою зміною
напрямку руху водій повинен
переконатися, що це буде безпечним і не
створить перешкод або небезпек іншим
учасникам руху. При цьому, ОСОБА_2
змінив напрямок руху праворуч і
виїхавши на праве узбіччя по своєму
напрямку руху, допустив зіткнення з
велосипедистом ОСОБА_3, який рухався в
попутному напрямку по краю проїзної
частини дороги.

Внаслідок цього зіткнення потерпілому
ОСОБА_3 було завдано тілесних ушкоджень
у вигляді перелому поперечних
відростків поясничних хребців, синців
в поясничній області з права, в області
3-го поясничного хребця, садна на
зовнішній поверхні лівої гомілки, які
за висновком судово-медичної
експертизи відносяться до тілесних
ушкоджень середнього ступеня тяжкості,
як такі, що спричинили тривалий розлад
здоров'я.

В апеляційній скарзі із внесеними
змінами державний обвинувач просить
вирок скасувати та провадження закрити
на підставі ст. 46 КК України, а
обвинуваченого ОСОБА_2 звільнити від
кримінальної відповідальності за ч.1
ст. 286 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений
ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати,
закрити кримінальне провадження та
звільнити його від кримінальної
відповідальності на підставі ст.46 КК
України у зв'язку із примиренням з
потерпілим. ОСОБА_2 вказує, що місцевим
судом необґрунтовано відмовлено в
задоволенні клопотання поданого
обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілим
ОСОБА_3 про звільнення обвинуваченого
від кримінальної відповідальності в
зв'язку з примиренням та добровільним
відшкодуванням шкоди потерпілому.

Крім того, обвинувачений вказує, що
районним судом не було враховано, що
вчинений ним злочин є злочином
невеликої тяжкості, необережним, що
обвинувачений примирився з потерпілим,
вперше притягується до кримінальної
відповідальності, повністю визнав вину
та просив суд врахувати його майновий
та сімейний стан, активно сприяв
слідству та вживав заходи для
примирення з потерпілим.

При не скасуванні даного вироку, просив
пом'якшити йому міру покарання до
мінімального розміру штрафу та не
призначати додаткової міри покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора
Акулової С.М. на підтримання внесених
до апеляційної скарги змін,
обвинуваченого, який частково
підтримав свою скаргу та просив вирок
суду скасувати, звільнити його від
кримінальної відповідальності, а
провадження закрити, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційна карга прокурора
із внесеними змінами підлягає до
задоволення, а скарга ОСОБА_2 підлягає
до часткового задоволення на підставі
наступного.

Як вбачається із матеріалів
кримінального провадження
обвинувачений у суді першої інстанції
заявив клопотання про звільнення його
від кримінальної відповідальності на
підставі ст. 46 КК України у зв'язку з
примиренням із потерпілим. Суд
відмовив у задоволенні вказаного
клопотання.

В подальшому, 16 вересня 2013 року між
потерпілим ОСОБА_3 та обвинуваченим
ОСОБА_2 була укладена угода про
примирення та узгоджено покарання у
виді штрафу в розмірі 200
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян без позбавлення права
керувати транспортним засобами, у
затвердженні якої ухвалою
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 16.09.2013 року
відмовлено. Мотивами прийнятого
рішення є те, що в угоді не зазначено
правової кваліфікації вчиненого
обвинуваченим злочин, не зазначені
істотні для закриття кримінального
провадження обставини, розмір шкоди,
завданої кримінальним
правопорушенням. Крім того, суд першої
інстанції вважає, що безпосереднім
об'єктом посягання виступають публічні
інтереси .

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції допущено неправильне
застосування закону України про
кримінальну відповідальність, а саме
незастосування судом закону, який
підлягає застосуванню, оскільки в
даному випадку суд безпідставно
відмовив у задоволенні клопотання про
звільнення обвинуваченого від
кримінальної відповідальності на
підставі ст. 46 КК України за
примиренням сторін.

Безпідставним є висновки суду про те,
що об'єктом посягання виступають
публічні інтереси, оскільки шкода
спричинена здоров'ю потерпілого
ОСОБА_3, який погодився на примирення
так як обвинувачений відшкодував йому
матеріальну шкоду та будь-яких інших
претензій не має.

Відповідно до ст. 46 КК України
передбачено звільнення від
кримінальної відповідальності у
зв'язку з примиренням винного з
потерпілим осіб, які вперше вчинили
злочин невеликої тяжкості або
необережний злочин середньої тяжкості.
Отже, звільнення особи від
кримінальної відповідальності за
наявності зазначеної вище передумови
та підстави є обов'язковим і
безумовним.

ОСОБА_2 вперше вчинив необережний
злочин, який відноситься до категорії
нетяжких згідно ст. 12 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції
зобов'язаний був звільнити ОСОБА_2 від
кримінальної відповідальності за ч.1
ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК
України та закрити провадження
відповідно до п.1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд
апеляційної інстанції, встановивши
обставини, передбачені статтею 284 цього
Кодексу, скасовує обвинувальний вирок
чи ухвалу і закриває кримінальне
провадження.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 284, 413, 417 КПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу державного
обвинувача із внесеними змінами
задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Вирок Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 16 вересня 2013 року щодо
ОСОБА_2 скасувати та звільнити його від
кримінальної відповідальності за ч.1
ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК
України, а дане кримінальне
провадження закрити відповідно до п.1
ч.2 ст. 284 КПК України.

С У Д Д І :

Харлан Н.М. Захожай
О.І. Тараненко Ю.П.