Справа № 711/9306/2012
Провадження № 1/307/7/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , України, одруженої, на утримання двоє неповнолітніх дітей, з вищою освітою, працюючої провідним спеціалістом Тячівського РЦЗ, раніше не судимої, у вчиненні злочину , передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 27 липня 2012 року, близько 18.00 год., в смт. Солотвино, на 122 км автодороги Мукачево-Рогатин-Львів, грубо порушуючи вимоги п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України, зміст яких полягає в тому, що у разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, тобто керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21104» держномер НОМЕР_1 , рухаючись в смт. Солотвино по вул. Спортивні, в напрямку м. Тячів, не впоралась з керуванням, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину дороги з ліва на право, внаслідок чого громадянка ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забою головного мозку середнього ступеню важкості, субдуральної гідроми з права, які відносяться до групи середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Підсудна ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнала частково, у вчиненому щиро покаялася та пояснила, що в її користуванні знаходиться легковий автомобіль марки «ВАЗ 21104», держномер НОМЕР_1 і на даному автомобілі 27.07.2012 року після обіду вона разом з своєю дочкою ОСОБА_7 поверталися додому з відпочинку на солених озерах в смт. Солотвино. Її донька сиділа на задньому сидінні. Проїжджаючи в смт. Солотвино по центральній автодорозі в напрямку м. Тячів вона їхала зі швидкістю близько 55 км/год. Їдучи по вказаній дорозі вона побачила як на відстані близько 50 метрів з лівої сторони проїзної частини дороги почали переходити проїзну частину дороги дві жінки. Вона трохи зменшила швидкість щоб їх пропустити, але жінки не доходячи до осьової лінії зупинились. Вона подумала, що вони її пропускають і продовжила рух. А коли вона доїхала до жінок на відстань близько 5-10 метрів, то одна з жінок почала перебігати проїзну частину дороги з ліва на право, а інша жінка залишилась стояти на місці. Побачивши це вона навіть не встигла загальмувати, а тільки інстинктивно повернула кермо автомобіля в право. Уникнути зіткнення не вдалося і вона на невеликій швидкості збила цю жінку передньою лівою частиною автомобіля. Жінка впала на ліву частину переднього лобового скла, а потім на асфальтне покриття проїзної частини дороги. Після зіткнення вона відразу зупинила автомобіль на правій обочині, викликала швидку. Одразу після ДТП жінка була при свідомості і говорила, що не розуміє чому перебігала дорогу не на пішохідному переході. Навідувала потерпілу в лікарні, купляла їй ліки, які терміново були потрібні, пропонувала відшкодувати шкоду, але та відмовлялася і сказала, що претензій немає. Однак в подальшому її родичі запросили нереальну суму, яку вона не спроможна відшкодувати і тому до цього часу нічого не відшкодувала. Просить її суворо не карати і застосувати щодо неї акт амністії, так як вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Цивільний позов визнала частково, на суму документально підтверджених матеріальних витрат на лікування і 15000 гривень в відшкодування моральної шкоди посилаючись на її важкий майновий стан та ту обставину, що ДТП сталася також з вини потерпілої, яка порушуючи Правила дорожнього руху переходила дорогу не у встановленому місці.
Розглянувши кримінальну справу, суд вважає, що вина підсудної ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого її злочину в судовому засіданні повністю доведена. Крім її особистого визнання фактичних обставин справи це стверджується зібраними під час досудового слідства і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 27.07.2012 року вона знаходилася в смт. Солотвино, де відпочивала на солених озерах. А після обіду вона разом з своєю знайомою ОСОБА_9 знаходилися біля проїзної частини дороги вулиці Спортивна і хотіли перейти проїзну частину на праву сторону, тобто з ліва на право в напрямку міста Тячів. До пішохідного переходу не було належного тротуару, а тому до нього не дійшли. Перед тим подивилися по сторонам і переконавшись у відсутності транспортних засобів дійшли до осьової лінії. Потім знову подивились по сторонам і також переконавшись, що немає транспортних засобів почали переходити дорогу швидким кроком. ОСОБА_9 знаходилася позаду неї. В цей час вона відчула сильний біль від удару і втратила свідомість. До свідомості прийшла в автомобілі швидкої допомоги. Далі її відвезли в Тячівську районну лікарню, де вона знаходилася до 30.07.2012 року, а потім її відвезли в обласну лікарню. Цивільний позов підтримала і просить призначити підсудній покарання відповідно до діючого законодавства.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні ствердила, що 27.07.2012 року вона разом з своєю знайомою ОСОБА_6 відпочивали на солених озерах в смт. Солотвино. Близько 17.00 год. вони поверталися додому і йшли на зупинку, щоб поїхати в м. Ужгород. Переходячи проїзну частину дороги вулиці Спортивна вони подивились по сторонам і переконавшись, що немає транспортних засобів, почали переходити проїзну частину. До пішохідного переходу не було належного тротуару, а тому вони переходили проїзну частину в цьому місці. Попереду йшла ОСОБА_6 і вона раптово відчула звук удару і повернувшись побачила, що автомобіль «ВАЗ» збив ОСОБА_6 . Самого зіткнення вона не бачила, так як в той час дивилася в протилежну сторону. Також не бачила наближення автомобіля і не чула його звук.
Неповнолітній свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 27.07.2012 року вона разом з своєю мамою ОСОБА_5 ,на їхньому автомобілі поверталися з відпочинку з смт. Солотвино. Вона сиділа на задньому сидінні і більше них нікого в автомобілі не було. Самої події вона не бачила і нічого згадати не може.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона разом з ОСОБА_6 відпочивали на солених озерах в смт. Солотвино. А 27.07.2012 року, коли збиралися додому, переходячи проїзну частину дороги вулиці Спортивна, ОСОБА_6 і ОСОБА_9 йшли попереду, а вона позаду на відстані 3-4 метри від них. Побачивши за 8-10 метрів наближення автомобіля вона крикнула їм, однак на її думку водій розгубився, не загальмував і допустив наїзд на ОСОБА_6 .. Автомобіль одразу зупинився, з нього вийшла жінка і почала плакати.
З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події, схеми місця ДТП та фото таблиці до нього від 27.07.2012 року встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди.
(а.с. 4-16)
З протоколу відтворення обстановки та обставин події від 20.08.2012 року, проведеного з участю ОСОБА_5 , встановлено місце і спосіб вчинення злочину.
( а.с. 77-82)
Відповідно до висновку експерта по дослідженню технічного стану системи керування автомобіля від 22.08.2012 року за №123/08 та фото таблиці до нього на момент проведення огляду транспортного засобу робача гальмівна система та системи рульового керування автомобіля ВАЗ 21104 держномер НОМЕР_1 були працездатними і їх технічний стан відповідав вимогам ПДР України, ознак несправності їх не виявлено.
(а.с. 46-48)
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 23.08.2012 року № 124/08 у заданій дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ 21104» держномер НОМЕР_1 ОСОБА_5 у відповідності до вимог п.п. 12.3 та 1.10 ( в частині визначення поняття «небезпека для руху») ПДР України повинна була, з технічної точки зору, негайно та своєчасно застосувати екстрене гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, яким був вихід пішоходів на проїзну частину дороги.
При заданих вихідних даних водій автомобіля «ВАЗ 21104» держномер НОМЕР_1 ОСОБА_5 мала технічну можливість уникнути скоєння наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування.
Умовами настання даної ДТП є обставини, пов`язані з тим, що пішохід ОСОБА_6 , яка переходила дорогу поза пішохідним переходом, не надавши дорогу автомобілю, своїми діями створила водію автомобіля «ВАЗ 21104», держномер НОМЕР_1 ОСОБА_5 небезпеку для руху, яка наставала з такої відстані, що водій ОСОБА_5 мала технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом негайного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, як того вимагає п. 12.3 ПДР України, але вона несвоєчасно, з запізненням, вже після наїзду застосувала гальмування.
(а.с. 49-52)
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 526 від 30.07.2012 року, № 543 від 06.08.2012 року, № 155 від 20.08.2012 року, № 64 від 09.10.2013 року, № 29 від 05.03.2014 року у потерпілої ОСОБА_6 встановлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому сідничної та лонної кістки тазу справа, ЗЧМТ, струс головного мозку, забійні рани носа, чола, верхньої губи, лівого плеча і правого колінного суглобу, садна лівої верхньої кінцівки, чинців обличчя та нижніх кінцівок, забою головного мозку середнього ступеню важкості, субдуральної гідроми з права, які характерні для ДТП, що мало місце 27 липня 2012 року.
( а.с. 38-40, 61-68, 193-206, 228-241)
А згідно до висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи №66 від 28.11.2014 року тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забою головного мозку середнього ступеню важкості, субдуральної гідроми справа, згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
( а.с. 260-275)
Таким чином, оцінивши в сукупності забрані по справі наведені докази , суд кваліфікує дії підсудної ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання підсудній ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про особу винної, яка по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судима, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Обставини справи, що пом`якшують покарання підсудній ОСОБА_5 : часткове визнання своєї вини і щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання підсудної ОСОБА_5 суд не знайшов.
Враховуючи наведене, за наявністю альтернативної санкції ч.1 ст. 286 КК України , з урахуванням наявності на утриманні підсудної двох малолітніх дітей, суд вважає, що відносно підсудної ОСОБА_5 необхідно і доцільно призначити покарання в виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.
Разом з цим суд враховує, що відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України особи, не позбавлені батьківських прав, які на момент набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Враховуючи, що ОСОБА_5 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року має двох малолітніх дітей( а.с. 287, 288), інкримінований їй злочин не є тяжким та остання просить застосувати щодо неї акт амністії, суд вважає, що ОСОБА_5 підпадає під дію п. » в» ст. 1 цього Закону, а тому її слід звільнити від основного та додаткового покарання.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, зазначені вимоги в судовому засіданні частково доведені письмовими доказами, зокрема товарними чеками та квитанцією на придбання лікарських препаратів на суму 698.54 гривень( а.с. 139), а тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення на суму 698.54 гривень.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, умови настання даної ДТП, які також пов`язані з тим, що пішохід ОСОБА_6 , яка переходила дорогу поза пішохідним переходом, не надавши дорогу автомобілю, своїми діями створила водію ОСОБА_5 небезпеку для руху, моральні страждання потерпілої у зв`язку з вчиненням відносно неї злочину, фізичні страждання від перенесеного болю і необхідністю лікування, а тому позов про відшкодування моральної шкоди в грошовому виразі слід задовольнити частково, на суму 18000 гривень, яка є необхідною і достатньою для відновлення життєвих зв`язків потерпілої.

Речовий доказ по справі: автомобіль марки ВАЗ 21104 , номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_5 , слід залишити їй як власниці.
Керуючись ст.ст.323-324 КПК України , 1960 року, суд ,
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити їй покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу в сумі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.
На підставі ст. 1 п. » в» Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного їй покарання у виді штрафу в сумі 3 400 гривень та позбавлення права керувати транспортними засобами на один рік внаслідок акту амністії.

Запобіжний захід відносно засудженої ОСОБА_5 до набуття вироком законної сили залишити попередній підписку про невиїзд.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 698 гривень 54 копійки в відшкодування матеріальних витрат та 18000 гривень в відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Судових витрат немає.
Речовий доказ по справі: автомобіль марки ВАЗ 21104 , номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_5 , залишити їй як власниці.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 15 діб з моменту його оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1