Справа № 703/1210/15-к р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2015 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
- за ч. 1, ч.4 ст. 358 КК України ,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , в невстановлений слідством день та час в грудні 2014 року, знаходячись на території ринку поблизу Південного вокзалу ст. ім. Т. Шевченка Одеської залізниці знайшов чистий бланк пенсійного посвідчення, в який того ж дня, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , шляхом вклеювання власної фотокартки, внесення у відповідні графи своїх анкетних даних, номера посвідчення, виду та розміру пенсії, терміну дії та поставивши відбиток п`яти копійкової монети у вигляді зображення Державного гербу України, підробив пенсійне посвідчення з метою подальшого використання для безкоштовного проїзду в приміському залізничному транспорті.
Він же, 20 грудня 2014 року, о 10 годині 38 хвилин, перебуваючи поруч з квитковою касою залізничного вокзалу ст. ім. Т. Шевченка Одеської залізниці, що по вул. Московська, 7 в м. Сміла, з метою безкоштовного проїзду у приміському електропоїзді сполученням ст. ім. Т. Шевченка ст. Знам`янка Одеської залізниці, умисно надав касиру завідомо підроблене пенсійне посвідчення, в результаті чого отримав квиток для безкоштовного проїзду до ст. Райгород Одеської залізниці.
Він же, 22 грудня 2014 року о 10 годині 30 хвилин, перебуваючи біля квиткової каси залізничного вокзалу ст. ім. Т. Шевченка Одеської залізниці, що по вул. Московська, 7 в м. Сміла, з метою безкоштовного проїзду у приміському електропоїзді сполученням ст. ім. Т. Шевченка ст. Знам`янка Одеської залізниці, умисно надав касиру завідомо підроблене пенсійне посвідчення, за що отримав квиток для безкоштовного проїзду до ст. Райгород Одеської залізниці.
Він же, 23 грудня 2014 року о 14 годині 47 хвилин, перебуваючи біля квиткової каси залізничного вокзалу ст. Цвіткове Одеської залізниці, що вул. Привокзальній, 10, Городищенського району, Черкаської області, з метою безкоштовного проїзду у приміському електропоїзді сполученням ст. Цвіткове ст. ім. Т. Шевченка Одеської залізниці, умисно надав касиру завідомо підроблене пенсійне посвідчення та отримав квиток для безкоштовного проїзду до ст. ім. Т. Шевченка Одеської залізниці.
Він же, 24 грудня 2014 року о 10 годині 48 хвилин, перебуваючи біля квиткової каси залізничного вокзалу ст. ім. Т. Шевченка Одеської залізниці, з метою безкоштовного проїзду у приміському електропоїзді сполученням ст. ім. Т. Шевченка ст. Знам`янка Одеської залізниці, надав касиру завідомо підроблене пенсійне посвідчення та отримав квиток для безкоштовного проїзду до ст. Райгород Одеської залізниці.
Він же, 24 грудня 2014 року о 13 годині 02 хвилини, перебуваючи у вагоні електропотяга № 6503 сполученням «Знам`янка Шевченка», з метою безкоштовного проїзду у вищевказаному приміському електропоїзді, умисно надав касиру завідомо підроблене пенсійне посвідчення та отримав квиток для безкоштовного проїзду від ст. Райгород до ст.ім.Т.Шевченка Одеської залізниці.
Він же, 26 грудня 2014 року о 09 годині 03 хвилини, перебуваючи біля квиткової каси залізничного вокзалу ст. ім. Т. Шевченка Одеської залізниці, з метою безкоштовного проїзду у приміському електропоїзді сполученням ст. ім. Т. Шевченка ст. Цвіткове Одеської залізниці, умисно надав касиру завідомо підроблене пенсійне посвідчення та отримав квиток для безкоштовного проїзду до ст. Цвіткове Одеської залізниці.
Він же, 27 грудня 2014 року о 09 годині 05 хвилин, перебуваючи біля квиткової каси залізничного вокзалу ст.ім.Т.Шевченка Одеської залізниці, з метою безкоштовного проїзду у приміському електропоїзді сполученням ст. ім. Т. Шевченка ст. Цвіткове Одеської залізниці, умисно надав касиру завідомо підроблене пенсійне посвідчення і отримав квиток для безкоштовного проїзду до ст. Цвіткове Одеської залізниці.
Він же, 3 січня 2015 року, о 13 годині 01 хвилині, перебуваючи у вагоні електропотяга № 6503 сполученням «Знам`янка Шевченка», з метою безкоштовного проїзду у вищевказаному приміському електропоїзді, умисно надав касиру завідомо підроблене пенсійне посвідчення і отримав квиток для безкоштовного проїзду від ст. Райгород до ст. ім. Т. Шевченка Одеської залізниці.
Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав повністю і пояснив, що дійсно, в грудні 2014 року, перебуваючи на ринку, що біля Південного вокзалу ст. Шевченка, знайшов чистий бланк пенсійного посвідчення. Принісши його додому, вклеїв в нього свою фотокартку, монетою номіналом 5 копійок наніс відбиток гербу України, а також заповнив посвідчення, вказавши свої анкетні дані, номер посвідчення, розмір пенсії та інші графи. Підробне посвідчення неодноразово використовував для безкоштовного проїзду в с. Райгород, Кам`янського району поки не був затриманий працівниками міліції, які вказане посвідчення виявили та вилучили.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. Тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за клопотанням учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження всіх доказів стосовно обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого, обмежившись лише його допитом та дослідженням письмових даних, які характеризують його особу.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення документу з метою його використання, за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який в скоєному розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, скоїв злочини, які не становлять значної суспільної небезпеки, має незадовільний стан здоров`я, а тому вважає за можливе призначивши йому покарання у виді обмеження волі, застосувати ст. 75 КК України і звільнити його від покарання з випробуванням.
Оскільки обвинувачений не працює і не має ніяких доходів то суд вважає за можливе наявні в справі процесуальні витрати за проведення судових експертиз віднести на рахунок держави.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 358 КК України 1 рік обмеження волі;
- за ч. 4 ст. 358 КК України 2 роки обмеження волі.
Відповідно до з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно визначити покарання 2 роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтися в ці органи для реєстрації.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній особисте зобов`язання.
Звільнити ОСОБА_4 від оплати процесуальних витрат в сумі 2 948,40 грн. за проведення технічної та почеркознавчої експертиз віднісши їх на рахунок держави.
Речові докази: пенсійне посвідчення та 11 квитків залишити в справі.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Головуючий: ОСОБА_1