Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Лагнюка М.М.,

суддів:
Франтовської Т.І., Кравченка С.І.,

за участю прокурора
Курапова М.В.,

розглянула в судовому засіданні 25
вересня 2014 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою
засудженої ОСОБА_1 на вирок
Волноваського районного суду
Донецької області від 9 серпня 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 9 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Волноваського районного суду
Донецької області від 9 серпня 2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянку України, раніше не судиму,

засуджено:

- за ч. 5 ст. 27, ч.2 ст. 364 України на 3 роки
позбавлення волі з позбавленням права
займати посади, пов'язані з виконанням
обов'язків матеріально-відповідальної
особи строком на 3 роки із стягненням в
дохід держави штрафу в сумі 10000 грн.;

- за ч. 3 ст. 191 КК України на 3 роки
позбавлення волі з позбавленням права
займати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих і
адміністративно-господарських
обов'язків строком на 3 роки;

- за ч. 4 ст. 191 КК України на 5 років
позбавлення волі з позбавленням права
займати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих і
адміністративно-господарських функцій
строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинання
менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у
виді 5 років позбавлення волі з
позбавленням права займати посади,
пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих і
адміністративно-господарських функцій
строком на 3 роки та штрафом у сумі 10000
грн. в дохід держави.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «Надра» 615227 грн. 10 коп.
матеріальної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів
на підставі ст. 81 КПК України 1960 року.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, судові рішення щодо яких у
касаційному порядку не оскаржено.

Згідно вироку суду, ОСОБА_2 у період
часу з 30 червня 2009 року по 14 квітня 2011
року у порушення пункту 3.9 посадової
інструкції начальника відділу №8
філіалу ПАТ КБ «Надра» Донецького РУ,
не виконуючи належним чином свої
службові обов'язки та контроль за
роботою касира-менеджера ОСОБА_1, яка
будучи матеріально-відповідальною
особою, користуючись відсутністю
контролю з боку начальника відділення
банку, у вказаний період при отриманні
грошових коштів в рахунок дострокового
погашення кредитів від клієнтів ПАТ КБ
«Надра» ОСОБА_4 у сумі 11385 грн., ОСОБА_5 у
сумі 28528 грн. 14 коп., ОСОБА_6 у сумі 23738
грн., ОСОБА_7 у сумі 25985 грн., ОСОБА_8 у
сумі 30254 грн. 60 коп., ОСОБА_9 у сумі 11685
грн., ОСОБА_10 у сумі 114107 грн., а всього на
суму 245683 грн. 74 коп., не оприбутковувала
їх до каси відділення банку, а
незаконно привласнила і витратила на
власні потреби.

При цьому, з метою приховування нестачі
грошових коштів, ОСОБА_1 видавала
клієнтам квитанції про прийом
готівкових коштів, а згодом у період до
10 травня 2011 року вносила до каси
відділення № 8 філії ПАТ КБ «Надра»
щомісячні платежі від імені
вищезгаданих клієнтів в рахунок
погашення їх кредитів, проте повністю
заборгованість за кредитами цих
клієнтів не погасила, чим спричинила
матеріальну шкоду ПАТ КБ «Надра» в
розмірі 189468, 45 гривень.

4 травня 2011 року о 19 годині 57 хвилин
ОСОБА_2, зловживаючи своїм службовим
становищем, за попередньою змовою з
касиром-менеджером ОСОБА_1, з метою
незаконного тимчасового використання
грошових коштів, знаходячись в
приміщенні відділення № 8 філії
ПАТ КБ «Надра», розташованого у м.
Волноваха по вул. Леніна, 31,
безпідставно поповнила корпоративну
картку ОСОБА_11 на суму 600 000 грн. Після
цього ОСОБА_2, діючи за попередньою
змовою з ОСОБА_1 і ОСОБА_3, передала
останньому виготовлену на ім'я ОСОБА_11
банківську картку з метою її
використання для погашення недостачі
грошових коштів, яка утворилась в
результаті скоєних раніше злочинних
дій ОСОБА_1 При цьому ОСОБА_3 у період з 7
по 8 травня та з 9 по 10 травня 2011 року в
нічний час, використовуючи автомобіль,
через банкомати в містах Маріуполі,
Донецьку, Красноармійську за допомогою
переданої йому для цієї цілі картки
забезпечив непомітне для служб банку
безперешкодне і швидке зняття з
рахунку ОСОБА_11 грошових коштів на
загальну суму 600 000 грн.

Крім того, у період з 25 грудня 2007 року по
14 вересня 2009 року ОСОБА_1, працюючи на
посаді касира-менеджера у відділенні
№8 філії ПАТ КБ «Надра», будучи
матеріально-відповідальною особою, в
порушення інструкції НБУ, отримала від
клієнтів ПАТ КБ «Надра» грошові кошти
на загальну суму 3457,87 грн., сплачувані
ними в якості одноразової комісії при
видачі кредитів і не оприбуткувала їх в
касі банку, а привласнила собі, чим
спричинила матеріальну шкоду ПАТ КБ
«Надра» на загальну суму 3457, 87 грн.

Також вона у період з 22 серпня 2009 року
по 27 січня 2010 року, отримала від
клієнтів вказаного банку грошові кошти
на загальну суму 2275, 6 грн., сплачені
ними в якості погашення кредиту, не
оприбуткувала їх в касі банку та
присвоїла собі, чим спричинила
матеріальну шкоду ПАТ КБ «Надра» на
вказану суму.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 9 грудня 2014 року вирок
місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1
просить змінити судові рішення та
перекваліфікувати її дії з ч.ч.3, 4 ст. 191
КК України на ч. 2 ст. 364 КК України
та застосувати ст. 75 КК України. Вказує
на те, що суд при призначенні покарання
належним чином не врахував наявні по
справі пом'якшуючі обставини, зокрема
те, що вона перебувала у стані
вагітності. Крім того ОСОБА_1 ставить
питання про застосування щодо неї акту
амністії, оскільки вона виховує
неповнолітню дитину. Зазначає, що судом
було неправильно вирішено по справі
цивільний позов.

Заслухавши доповідь суді, пояснення
прокурора, який не погодився з
касаційною скаргою засудженої,
перевіривши матеріали кримінального
провадження і обговоривши наведені у
касаційній скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК
України у касаційній скарзі не
оспорюється.

Висновки суду про доведеність вини
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів,
передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 191 КК України за
обставин, встановлених судом,
відповідають матеріалам справи,
підтверджені дослідженими в судовому
засіданні та викладеними у вироку
доказами, оціненими у їх сукупності.
Істотних порушень
кримінально-процесуального закону при
збиранні та оцінці цих доказів, у
зв'язку з чим їх слід визнати
неналежними чи недопустимими, по
справі не встановлено.

З об'єктивної сторони злочин,
передбачений ст. 191 КК України, полягає
у привласненні винним чужого майна, яке
знаходилось у його правомірному
володінні внаслідок наданих йому
повноважень щодо цього майна
(управління, розпорядження, зберігання
або доставка такого майна), або ж
розтраті чи заволодінні майном шляхом
зловживання службовою особою своїм
службовим становищем.

Відповідно до встановлених судом
фактичних обставин справи, ОСОБА_1 на
час вчинення інкримінованого їй діяння
працювала на посаді касира-менеджера у
відділенні № 8 філії ПАТ КБ «Надра» та
була матеріально-відповідальною
особою.

При цьому, виконуючи свої посадові
обов'язки, ОСОБА_1 мала керуватись у
своїй діяльності постановою Правління
Національного банку України від 14.08.2003
№ 337 «Про затвердження Інструкції про
касові операції в банках України» та
«Правилами здійснення касових
операцій в ПАТ КБ «Надра», згідно яких в
силу своїх службових обов'язків вона
була наділена повноваженнями щодо
розпорядження грошовими коштами банку.

Під час виконання своїх обов'язків
ОСОБА_1 при отриманні грошових коштів в
рахунок дострокового погашення
кредитів від клієнтів ПАТ КБ «Надра» не
оприбутковувала їх до каси відділення
банку, а незаконно привласнювала і
витрачала на власні потреби.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинила
злочини, передбачені ч.ч.3, 4 ст. 191 КК
України є обґрунтованими і підстав для
перекваліфікації її дій колегія суддів
не вбачає.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд, у
відповідності з вимогами ст. 65 КК
України, врахував тяжкість вчинених
злочинів, дані про особу засудженої, в
тому числі і ті, на які ОСОБА_1
посилається у своїй касаційній скарзі,
обставини, що пом'якшують покарання та
призначив їй покарання, яке є
справедливим, необхідним і достатнім
для її виправлення та попередження
нових злочинів.

Часткове визнання вини ОСОБА_1 було
взято судом до уваги при призначенні
покарання та не спростовує висновки
суду про призначення їй покарання у
виді позбавлення волі.

Підстав для пом'якшення засудженій
покарання та застосування ст.ст.
75, 79 КК України і звільнення ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням,
як про те ставиться питання в
касаційній скарзі, колегія суддів не
вбачає.

Цивільний позов по справі вирішено у
відповідності з вимогами закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
є підставами для скасування судових
рішень, колегія суддів не встановила.

Щодо доводів ОСОБА_1 про застосування
акту амністії, то вони також не
ґрунтуються на вимогах закону,
оскільки наявність у ОСОБА_1
неповнолітньої дитини, щодо якої її не
позбавлено батьківських прав, не дає
підстави для застосування положень п.
«в» ст. 1 Закону України «Про амністію у
2014 році», оскільки вчинений ОСОБА_1
злочин, передбачений ч. 4 ст. 191 КК
України, відноситься до категорії
тяжких згідно ст.12 КК України, а тому
амністія відповідно до п. «в» ст. 4 цього
Закону може бути застосована після
відбуття не менше половини
призначеного строку основного
покарання.

За таких обставин колегія суддів
вважає постановлені по справі судові
рішення законними та обґрунтованими і
підстав для задоволення касаційної
скарги не вбачає.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960
року п.п. 11,15 розділу ХІ «Перехідні
положення» КПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а:

Вирок Волноваського районного суду
Донецької області від 9 серпня 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 9 грудня 2013 року щодо ОСОБА_1
залишити без зміни, а її касаційну
скаргу - без задоволення.

С у д д і:

підпис підпис
підпис

М.М. Лагнюк Т.І. Франтовська С.І.
Кравченко

Згідно з оригіналом

Суддя
С.І. Кравченко