Ухвала

іменем України

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Чуйко
О.Г.,суддів:Дембовського С.Г.,
Крижановського В.Я., при секретарі
Петрику В.В.,розглянувши в судовому
засіданні 4 вересня 2014 року в м. Києві
касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на
вирок Червоноградського міського суду
Львівської області від 25 грудня 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду Львівської
області від 14 березня 2014 року щодо

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, уродженця м.
Сокаль, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимого,
востаннє 05.09.2013 року вироком
Сокальського районного суду
Львівської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК
України на 1 рік 3 місяці позбавлення
волі,

за участю прокурора
Матюшевої О.В.,

в с т а н о в и л а:

Вироком Червоноградського міського
суду Львівської області від 25 грудня 2013
року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК
України на 3 роки 2 місяці позбавлення
волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом часткового
складання покарань за даним вироком і
вироком Сокальського районного суду
Львівської області від 05.09.2013 року,
ОСОБА_6 визначено покарання у виді 3
років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 14 березня 2014 року вирок
щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник просить
скасувати судові рішення та призначити
новий розгляд у суді першої інстанції.
Посилається на ту обставину, що суд
долучив до провадження матеріали, які
не досліджував; потерпілою по справі
визнана особа, якій не належало
викрадене майно. Крім того, вважає, що
судом неправильно застосовано закон
про кримінальну відповідальність,
оскільки ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185
КК України, однак у його діях відсутня
така кваліфікуюча ознака складу
злочину, як проникнення у приміщення та
сховище.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, який заперечував проти
задоволення скарги, перевіривши
матеріали кримінального провадження
та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

ОСОБА_6 засуджено за те, що він 7 квітня
2013 року, приблизно о 22 год., перебуваючи
поблизу наркологічного диспансеру по
вул. Винниченка, 2 у м. Червонограді,
проходячи повз відкрите вікно,
перехилився та зі столу, який
знаходився поряд з відкритим вікном,
шляхом проникнення у вказане
приміщення, таємно викрав належне
ОСОБА_7 майно, загальною вартістю 234
грн. та належне потерпілій ОСОБА_8
майно, загальною вартістю 1220 грн.

Крім того, ОСОБА_6 26 червня 2013 року,
приблизно о 20 год. 30 хв., перебуваючи у
приміщенні магазину СП «Київ-Захід» по
вул. Б.Хмельницького, 59 у м.
Червонограді, відтиснувши скло
просунув руку між зачиненими на замок
скляними дверцятами вітрини, таким
чином проникнувши у дане сховище,
звідки таємно викрав належне
ОСОБА_9 майно, загальною вартістю 8330
грн.

Доводи захисника про ту обставину, що
суд долучив до матеріалів
кримінального провадження документи,
які не були досліджені не є підставою
для скасування судових рішень,
оскільки, як убачається з вироку та
ухвали, суд діяв у межах вимог,
передбачених ст. 349 КПК України.

Як убачається з обвинувачення,
визнаного судом доведеним, при
вчиненні крадіжки 7 квітня 2013 року
ОСОБА_6 майнова шкода була завдана
ОСОБА_7, яка визнана потерпілою,
оскільки мобільний телефон, який став
предметом злочину, належав родині
ОСОБА_7.

Також, безпідставними є доводи про
відсутність у діях засудженого
кваліфікуючої ознаки злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
проникнення у приміщення та сховище.

Як убачається з матеріалів
кримінального провадження, під час
вчинення злочину 7 квітня 2013 року
ОСОБА_6 саме маючи умисел, направлений
на вчинення крадіжки, перехилився
через підвіконня у приміщення
наркологічного диспансеру
Червоноградської ЦМЛ та шляхом
проникнення у вказане приміщення,
таємно викрав майно потерпілих.

Під поняттям «сховище» слід розуміти
певні місця чи ділянки території,
відведені для постійного чи
тимчасового зберігання матеріальних
цінностей, які обладнані огорожею чи
технічними засобами або забезпечені
іншою охороною.

Під час вчинення злочину 26 червня 2013
року, ОСОБА_6, маючи умисел, спрямований
на викрадення майна з відокремленої
торгової секції, яка облаштована в
приміщенні крамниці та доступ до якої
був обмежений, усунувши перешкоду у
виді зачинених на замок дверцят шляхом
відтиску скла, проник у вказане
сховище, звідки викрав майно.

На вимогу ст. 419 КПК України, при
перегляді кримінального провадження
апеляційним судом, належним чином
перевірено наведені в апеляційних
скаргах засудженого та його захисника
доводи та прийнято рішення з
наведенням докладних мотивів, з яких
апеляційні скарги визнано
необґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення скарги захисника ОСОБА_5

Керуючись статтями 433, 434, 436, 442 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Червоноградського міського суду
Львівської області від 25
грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Львівської області від 14 березня
2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни,
а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 -
без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і :

О.Г. Чуйко С.Г. Дембовський В.Я.
Крижановський