Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_1.,
суддів:ОСОБА_2. і ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4.,
засудженого ОСОБА_5,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 11 грудня 2014 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на постанову Подільського районного суду м. Києва від 3 березня 14 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2014 року у кримінальній справі щодо ОСОБА_5,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 12 серпня 2013 року засуджено

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що судимості не мав,

· за ч. 5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків строком на 3 роки;

· за ч. 3 ст. 212 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців з позбавленням права обіймати посади пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків строком на 2 роки;

· за ч. 2 ст. 27 і ч. 2 ст. 366 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків строком на 1 рік;

· за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків строком на 3 роки.

Згідно з вимогами ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням йому іспитового строку 3 роки, з покладенням на нього обов'язків, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 30 серпня 2013 року апеляцію прокурора на вирок щодо ОСОБА_5 визнано такою, що не підлягає розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2013 року апеляцію прокурора залишено без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 30 серпня 2013 року - без зміни.

Заступником прокурора м. Києва 5 лютого 2014 року до Подільського районного суду м. Києва подано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження вироку Подільського районного суду м. Києва від 12 серпня 2013 року щодо ОСОБА_5

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 3 березня 2014 року прокурору відмовлено у задоволенні клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження, а касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва визнано такою, що не підлягає розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2014 року апеляцію прокурора, який брав участь в суді першої інстанції залишено без задоволення, а постанову Подільського районного суду м. Києва від 3 березня 2014 року - без зміни.

В касаційній скарзі прокурор посилаючись на істотні порушення як судом першої, так і апеляційної інстанцій вимог кримінально-процесуального законодавства при постановленні оскаржуваних судових рішень, просить скасувати їх та направити кримінальну справу на новий судовий розгляд. Обґрунтовуючи скаргу прокурор зазначає, що місцевим судом в оскаржуваній постанові неналежно мотивовано висновок щодо неповажності причин пропуску прокуратурою строку на касаційне оскарження. Апеляційним судом у свою чергу порушено вимоги ст. 377 КПК України 1960 року, а саме не надано належної оцінки допущеним місцевим судом порушенням, та не наведено достатніх доводів на спростування вимог прокурора в апеляції.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційну скаргу, засудженого ОСОБА_5, який просив залишити касаційну скаргу прокурора баз задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Строки і порядок касаційного оскарження судових рішень, зазначених у ч. 2 ст. 383 КПК України 1960 року визначені положеннями ст.ст. 386, 387 КПК України 1960 року, відповідно до яких вироки місцевих судів, які перешкоджають подальшому провадженню у справі, ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків, можуть бути подані протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили і подаються безпосередньо до касаційного суду.

Фактично вирок Подільського районного суду м. Києва від 12 серпня 2013 року щодо ОСОБА_5 набрав законної сили 19 листопада 2013 року, тобто після ухвалення Апеляційним судом м. Києва судового рішення про залишення постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 30 серпня 2013 року, якою апеляцію прокурора на вирок щодо ОСОБА_5 визнано такою, що не підлягає розгляду. З цього моменту, як визнав суд першої інстанції, з чим погоджується й колегія суддів, прокурор не був позбавлений можливості оскаржити вирок безпосередньо до касаційного суду в порядку, визначеному Кримінально-процесуальним Кодексом України 1960 року.

Отже, зазначені прокурором у клопотанні про відновлення строку касаційного оскарження причини, з яких пропущено строк касаційного оскарження вироку, не можна визнати поважними.

За наведених обставин, суд першої інстанції законно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про поновлення строку касаційного оскарження вироку Подільського районного суду м. Києва від 12 серпня 2013 року щодо ОСОБА_5 та виклав свій висновок у належно мотивованому судовому рішенні від 3 березня 2014 року.

Апеляційний суд розглядаючи апеляційну скаргу на постанову Подільського районного суду м. Києва від 3 березня 2014 року дійшов правильного висновку про залишення цієї постанови без зміни, вказуючи на підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою, та навів мотиви прийнятого рішення. З таким висновком апеляційного суду погоджується й колегія суддів.

За наведених обставин, оскаржувані прокурором судові рішення є законними та обґрунтованими, й підстав для їх скасування не встановлено.

Керуючись ст. 394, ст. 396 КПК України 1960 року, п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 3 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2014 року у кримінальній справі щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції - без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3