У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Федченка О.С. і
Школярова В.Ф.

за участю прокурора Дрогобицької О.М.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 11 листопада 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2. на вирок
колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Хмельницької області від 14 липня 2008 року щодо ОСОБА_1 та касаційною скаргою
захисникаОСОБА_3. на окрему ухвалу цього ж суду, постановлену на адресу
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області для
вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

громадянин України, такий, що був судимий:

- 16 червня 2007 року Волочиським районним судом

Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України

на три роки позбавлення волі зі звільненням

відповідно до ст. 75 КК України від відбування

покарання з випробуванням протягом однорічного

іспитового строку;

- 3
вересня 2007 року цим же судом за

ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням правил,

передбачених ч. 4 ст. 70 КК України, на п'ять років

позбавлення волі зі звільненням відповідно

до ст. 75 КК України від відбування покарання

з випробуванням протягом трирічного

іспитового строку; -

засуджений
до позбавлення волі:

- за
п.п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на тринадцять років з конфіскацією всього
майна;

- за ч.
2 ст. 186 КК України на чотири роки;

- за ч.
4 ст. 187 КК України на вісім років з конфіскацією всього майна;

- за ч.
2 ст. 15, ч. 1 ст. 152 КК України на три роки.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань ОСОБА_1 визначено
покарання у виді позбавлення волі строком на чотирнадцять років з конфіскацією
всього майна.

На підставі ст. 71 КК України до
покарання за цим вироком частково приєднано покарання, невідбуте за вироком
Волочиського районного суду Хмельницької області від 3 вересня 2007 року, і
ОСОБА_1 за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення
волі строком на шістнадцять років з конфіскацією всього майна.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,

громадянин України, такий, що судимості не мав,

засуджений
до позбавлення волі:

- за
п.п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на десять років з конфіскацією всього
майна;

- за ч.
2 ст. 186 КК України на чотири роки;

- за ч.
4 ст. 187 КК України на вісім років з конфіскацією всього майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом
часткового складання покараньОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді
позбавлення волі строком на дванадцять років з конфіскацією всього майна.

Постановлено стягнути солідарно із
ОСОБА_1 і ОСОБА_4. на користь потерпілої ОСОБА_5. 100 тисяч гривень моральної
шкоди, а в частині її позову до засуджених про відшкодування 55 680 гривень
майнової шкоди - справу провадженням закрито.

Постановлено також стягнути із ОСОБА_1
на користь ОСОБА_6 5 тисяч гривень
моральної шкоди.

Доля речових доказів судом вирішена
відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

ОСОБА_1 таОСОБА_4. засуджені за
злочини, які вони, як установив суд першої інстанції, вчинили за таких
обставин.

17 листопада 2007 року приблизно о 21-ій
годині ОСОБА_1 таОСОБА_4., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння на вулиці
Леніна в с.м.т. Війтівці Волочиського району Хмельницької області, біля
будинку НОМЕР_1побачилиОСОБА_7 який
був п'яний і спав на землі. Діючи за попередньою змовою між собою, засуджені
вирішили заволодіти його майном. З цією метою вони застосували до потерпілого
насильство, яке не було небезпечним для його життя чи здоров'я, і відкрито
викрали з його кишень 70 гривень. Під час грабежу ОСОБА_1 обшукував одяг
потерпілого, аОСОБА_4. утримував його за руки, не даючи ОСОБА_7можливості
захищатись.

Після цього вони залишили потерпілого і
попрямували додому, однак через деякий час знову повернулись до ОСОБА_7і
повторно обшукали його. Не виявивши в нього інших цінностей, якими можна було б
заволодіти, ОСОБА_1 наніс йому два-три удари ногами по тулубу, чим спричинив
фізичний біль.

Побоюючись упізнання їх потерпілим,
ОСОБА_1 таОСОБА_4. з метою приховати відкрите викрадення належних
ОСОБА_7грошей, вирішили його вбити. Діючи узгоджено, вони спочатку перекинули
ОСОБА_7через паркан, а потім віднесли до закинутої криниці. Там вони з
корисливих мотивів напали на потерпілого, заволоділи його майном, а саме -
чобітками вартістю 80 гривень, і умисно, протиправно заподіяли йому смерть,
скинувши живого вниз головою в криницю, внаслідок чого ОСОБА_7 утопився.

24 лютого 2008 року приблизно о 23-ій
годині ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з метою
згвалтування ОСОБА_6 1925 року народження, розбив вікно і пошкодив замок вхідних
дверей, проникнувши у такий спосіб в її будинок, що знаходився в с.м.т.
Війтівці Волочиського району Хмельницької області. Там, застосовуючи до
потерпілої фізичне насильство, він роздягнув її та намагався вступити з нею у
статеві зносини, однак свій умисел не довів до кінця з фізіологічних причин.

На вирок надійшла касаційна скарга засудженогоОСОБА_1 та його захисника
ОСОБА_2, у якій вони просять вирок змінити, перекваліфікувати дії зі ст. 115 ч.
2, п.п. 6, 9, 12 КК України на ст. 119 ч. 1 КК України, а зі ст. 187 ч. 4 КК
України на ст. 186 ч. 2 КК України та пом'якшити ОСОБА_1 покарання.
Вмотивовуючи своє прохання, касатори посилаються на те, що наміру позбавляти
життя потерпілого уОСОБА_1 не було. У колодязь потерпілий упав випадково,
вислизнувши з рук засудженого та ОСОБА_4 Стверджують, що показання на
досудовому слідстві, в якихОСОБА_1вказував, що потерпілого вкинули в колодязь з
метою позбавлення його життя, він давав без участі захисника, тобто з
порушенням права на захист. Крім того, оспорюють правильність кваліфікації дій
за ч. 4 ст. 187 КК України. Заперечують факт застосування до ОСОБА_7при
заволодінні його чобітками небезпечного для його життя чи здоров'я насильства,
або ж погрози його застосування. З огляду на це, просять діїОСОБА_1 перекваліфікувати
з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України, тобто на грабіж, вчинений
за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Вирок у частині засудженняОСОБА_1 за ст.ст. 186 ч. 2, 15 ч. 2, 152 ч. 1 КК
України (епізоди грабежу ОСОБА_7і замаху на згвалтуванняОСОБА_6) касаторами не
оспорюється. Тому колегія суддів, виходячи із положень ст. 395 КПК України, в
обговорення питань доведеності вини та правильності кваліфікації дій
засудженого за цими епізодами обвинувачення не входить.

Захисник ОСОБА_3 порушує питання про скасування окремої ухвали,
постановленої цим же судом на адресу кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Хмельницької області, про вирішення питання про притягнення його до
дисциплінарної відповідальності за відмову від захисту прав та законних
інтересівОСОБА_1 Своє прохання касатор обґрунтовує тим, що участі у справі не
міг взяти з причини захворювання на хворобу, яка унеможливлювала його
пересування, а, отже, і явку в засідання суду.

Вирок щодо ОСОБА_4 не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про законність та
обґрунтованість вироку і безпідставність касаційної скарги засудженогоОСОБА_1
та його захисника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, а також обговоривши
доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що названа вище
касаційна скарга задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_3.
необхідно задовольнити, врахувавши при цьому позитивну думку прокурора з цього
приводу.

Висновки суду про винуватістьОСОБА_1 у злочинах, за які він засуджений,
відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку
доказами.

Як видно із даних протоколу судового засідання, ОСОБА_1 на відміну від
показань, які давав за участю захисника на досудовому слідстві та в яких
стверджував, що вбивство ОСОБА_7вчинив спільно з ОСОБА_4 шляхом вкидання того в
криницю з метою приховання вчиненого ними стосовно потерпілого грабежу та
заволодіння його майном, показання під час судового слідства змінив і
стверджував, що умислу на позбавлення життя потерпілого не мав. За його
показаннями, нахиливши ОСОБА_7над криницею, вони мали намір лише його налякати.
Однак, оскільки тримали потерпілого за ноги, а штани, в які той був одягнутий,
виявились мокрими, то не втримали його, він вислизнув з їх рук і впав у
криницю.

Суд з наведенням у вироку переконливих мотивів на законних підставах
відкинув показанняОСОБА_1, які він давав у судовому засіданні і в яких
стверджував, що вбивство потерпілого вчинив з необережності, та обґрунтовано
при доведенні вини засудженого послався на його ж показання на досудовому
слідстві, аналіз яких у сукупності з іншими доказами давав суду підстави
вважати, що він при позбавленні життя
ОСОБА_7діяв з прямим умислом, переслідуючи при цьому мотиви користі та
приховання іншого злочину.

На підтвердження правильності такого висновку слугує та обставина, що,
вкидаючи вниз головою потерпілого, який перебував у безпорадному стані
внаслідок сильного алкогольного сп'яніння, в криницю з водою, засуджений
усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав, що ніякий
інший наслідок, ніж смерть ОСОБА_7не настане, і бажав її настання.

Тому доводи касаційної скарги
засудженого та його захисника про те, що в ситуації, яка склалась, ОСОБА_1 діяв
необережно, позбавлені підстав.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і
доводи касаційної скарги про неправильність кваліфікації дійОСОБА_1 за ч. 4 ст.
187 КК України.

З об'єктивної сторони розбій,
відповідно до ч. 1 ст. 187 КК України є нападом з метою заволодіння чужим
майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка
зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Розбій характеризується нападом, який
може бути відкритим або несподіваним для потерпілого (таємним). Напад завжди
супроводжується насильством над потерпілим як способом подолання дійсного чи
можливого опору з метою заволодіння чужим майном. При цьому обов'язковою
ознакою розбійного нападу є не всяке насильство чи погроза його застосувати, а
небезпечне для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу.

Наявними у матеріалах справи доказами
доведено, що ОСОБА_1, скориставшись безпорадним станомОСОБА_7 який виник у того
внаслідок сильного алкогольного сп'яніння, спільно за попередньою змовою із
ОСОБА_4 спочатку вчинили грабіж, відкрито викравши у ОСОБА_7гроші, а через
деякий час - таємний напад, який полягав у тому, що перенесли безпорадного
потерпілого до криниці, перехилили вниз головою і вкинули у воду, попередньо
заволодівши його взуттям.

ДіїОСОБА_1 по вкиданню ОСОБА_7у криницю
суд обґрунтовано розцінив як напад з метою заволодіння майном потерпілого,
поєднаний із застосуванням до нього насильства, небезпечного для життя.

З огляду на те, що внаслідок таких
дійОСОБА_1 настала смертьОСОБА_7 суд правильно кваліфікував їх за цим епізодом
обвинувачення за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч. 4, 115 ч. 2
п.п. 6, 9, 12 КК України.

Підстав для перекваліфікації дійОСОБА_1
зі ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 9, 12 КК України на ст.ст. 119 ч. 1, 186 ч. 2 КК
України не вбачається.

Призначене ОСОБА_1 покарання відповідає
вимогам закону і є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження
нових злочинів.

Істотних порушень норм
кримінально-процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування
вироку, колегією суддів при перевірці справи в касаційному порядку не
встановлено.

Разом з тим, колегія суддів дійшла
висновку про обґрунтованість касаційної скарги захисника ОСОБА_3. на окрему
ухвалу, в якій поставлено питання про притягнення його до дисциплінарної
відповідальності за відмову від захистуОСОБА_1 Із долученої до скарги довідки
видно, що ОСОБА_3 хворів і тому не міг взяти участь у судових засіданнях з
поважної причини (т. 2, а.с. 272).

Враховуючи таку обставину, колегія
суддів вважає за необхідне окрему ухвалу щодо ОСОБА_3. скасувати.

Керуючись ст.ст. 394, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 і
його захисника ОСОБА_2. залишити без задоволення, а вирок колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області
від 14 липня 2008 року щодо ОСОБА_1- без зміни.

Касаційну скаргу захисникаОСОБА_3.
задовольнити, окрему ухвалу цього ж суду від 14 липня 2008 року, постановлену
на адресу кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області
для вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності,
скасувати.

Судді:

Ю.М. Кармазін О.С. Федченко В.Ф.
Школяров