У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.,

суддів

Селівона О.Ф., Кривенди О.В.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 22 лютого 2007 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за
касаційною скаргою останнього та його
захисника-адвоката ОСОБА_2 на судові
рішення у даній справі.

Вироком Чорноморського районного суд
Автономної Республіки Крим від 10 серпня 2005 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

судимий 15 березня 2000 року за ч.3

ст.141, ч.2
ст.140, ч.2 ст.106 КК України

1960 року на 4
роки позбавлення волі,

звільнений 11
жовтня 2002 року умовно-

достроково на 1
рік 14 днів,

засуджений за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на 8 років позбавлення волі.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 14 травня 2005 року, близько
16-ої години, в приміщенні кафе “ІНФОРМАЦІЯ_2”, що розташоване по АДРЕСА_1,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за обставин, встановлених судом і
детально наведених у вироку, під час сварки, що виникла на грунті особистих
неприязних стосунків, з метою умисного вбивства, завдав ОСОБА_3 не менше
шести ударів шевським ножем в різні
частини тіла, в тому числі й голову, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження, однак свій злочинний
умисел до кінця не довів, з причин, що не залежали від його волі, оскільки
потерпілий вчинив активний опір, ухиляючись від ударів, і закриваючи руками
частини тіла, де розташовані життєво важливі органи.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 10 листопада 2005 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

У касаційній скарзі захисник
засудженого ОСОБА_1-адвокат ОСОБА_2 покликається на неправильне застосування
судом матеріального закону і, відповідно, порушує питання про перекваліфікацію
дій його підзахисного з ч.3 ст.15 і ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.122 КК
України, Вказує на те, що ОСОБА_1, завдаючи удари потерпілому ОСОБА_3
не мав умислу на вбивство потерпілого, наводячи відповідні доводи. Порушує
питання про призначення засудженому ОСОБА_1, у разі перекваліфікації його дій
на ч.1 ст.122 КК України, покарання, з
урахуванням пом'якшуючих обставин, не пов'язане з позбавленням волі.

Аналогічна за змістом касаційна скарга
засудженого ОСОБА_1

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що у
задоволенні таких слід відмовити.

Як вбачається з
матеріалів кримінальної справи, висновки суду про доведеність винності
ОСОБА_1 у замаху на умисне вбивство потерпілого
ОСОБА_3 та кваліфікацію його дій за ч.3 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України відповідають фактичним обставинам
справи, які встановлені з урахуванням усіх як об'єктивних, так і суб'єктивних
факторів, що мали бути взяті до уваги при з'ясування дійсних обставин події та
грунтуються на зібраних у справі доказах і, зокрема, показаннях самого засудженого ОСОБА_1, котрий не заперечує
факту завдання ним потерпілому ударів ножем; показаннях потерпілого та ряду
вказаних у вироку свідків про те, що саме засуджений завдавав потерпілому
удари; даних судово-медичної експертизи про характер і локалізацію заподіяних
потерпілому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень та їх тяжкість; матеріалах огляду місця
події; даних протоколів інших слідчих дій.

Суд ретельно перевіряв в судовому
засіданні доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційних скаргах засудженого
та його захисника, про те, що ОСОБА_1,
за змістом скарги, не мав умислу на позбавлення потерпілого життя. Викладені у
вироку мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить
обгрунтованими, такими, що відповідають матеріалам справи.

Вирішуючи питання про зміст і направленість
умислу ОСОБА_1 щодо потерпілого ОСОБА_3, суд виходив із сукупності всіх
конкретних обставин справи. Сам характер його дій свідчить, що він, завдаючи
потерпілому удари шевським ножем, тобто знаряддям, яке завідомо для нього служило засобом позбавлення життя,
в різні частини тіла, в тому числі і в голову, безперечно усвідомлював, що
позбавить його життя і бажав цього, тобто, як правильно вказано у вироку, діяв
з прямим умислом на вбивство.

Як вбачається з матеріалів справи,
органами досудового слідства і судом досліджені всі обставини справи, які могли
мати значення для прийняття правильного рішення у справі.

При
перевірці справи у касаційному порядку істотних порушень вимог КПК, які б могли
вплинути на правильність висновків суду та доведеність винності ОСОБА_1 як і на
правильність кваліфікації його дій, не
встановлено. Висновки суду грунтуються на доказах, встановлених з дотриманням
процесуального порядку їх збирання.

Що стосується призначеної ОСОБА_1 міри покарання, то вона є справедливою,
відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Суд врахував як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так й особу винного,
який вчинив злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, раніше притягувався
до кримінальної відповідальності, а отже, підстав для зміни вироку в цій
частині також немає.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.394 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

у задоволенні
касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 та
його захисника - адвоката ОСОБА_2 на вирок Чорноморського районного суду АРК від 10 серпня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду АРК від 10 листопада 2005
року відмовити.

С
у д д і :

Пивовар
В.Ф. Селівон О.Ф. Кривенда О.В.