Справа № 11-427/07 Головуючий
у І інстанції Пікула Н.В.
Категорія: ст. 186 ч.2,
ст. 122 ч.1 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 24
липня 2007 року

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Волинської
області у складі:

головуючого
- судді
Фідрі О.М. ,

суддів - Олексюка Я.М. , Оксентюка В.Н.,

з участю
прокурора - Смолюка
Б.С. ,

розглянула
у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1. на вирок Володимир-Волинського міського суду від 18 травня
2007 року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець м.
Чернігів, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений,
не працює, навчається у
Торчинському професійному ліцеї,
проживає у гуртожитку ліцею,
судимий вироком Володимир-Волинського міського суду від 14 лютого 2007
року за вчинення злочину, передбаченого
ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки
позбавлення волі, звільнений від
відбування покарання з іспитовим строком два роки.

засуджений
за вчинення злочину, передбаченого
ч.2 ст.
186 КК України на чотири роки позбавлення волі, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, на один рік позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю
вироків до покарання, призначеного за
даним вироком, частково приєднано
невідбуту частину покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду від
14 лютого 2007 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на
строк п'ять років.

Розглядаючи
справу в апеляційному порядку, колегія
суддів судової палати, -

ВСТАНОВИЛА:

За
вироком суду ОСОБА_1. визнаний винним у тому,
що 27 березня 2007 року біля 21 год.
поблизу приміщення міської ради по вул.
Данила Галицького у м.
Володимир-Волинському відкрито викрав жіночу сумочку вартістю 50 грн., в якій знаходились гроші в сумі 115 грн., мобільний телефон «Нокіа 3410» вартістю 150
грн. з сім карткою «Діджус» вартістю 25 грн. та гаманець вартістю 30 грн., що належали ОСОБА_2, завдавши потерпілій майнової шкоди на суму
370 грн.

28 березня 2007 року в
житловому будинку по вул. АДРЕСА_1

м. Володимир-Волинському, ОСОБА_1. умисно наніс два удари кулаком в
обличчя ОСОБА_3, спричинивши йому
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

29 березня 2007 року ОСОБА_1.
неподалік школи «ДОСААФ», що по вул. Професора

Бобка у м.
Володимир-Волинському,
застосувавши фізичне насильство до ОСОБА_4, що виразилось у нанесенні численних ударів із
заподіянням легких тілесних

ушкоджень, що не є небезпечними для
життя і здоров'я потерпілого, відкрито
викрав

мобільний телефон «Нокіа 1112» вартістю 240 грн. із сім картою оператора
мобільного зв'язку

«Київстар» вартістю 25 грн.,
заподіявши потерпілому майнову шкоду на суму 265 грн.

У
поданій на вирок суду апеляції засуджений,
не оспорюючи кваліфікацію злочину,
за який його засуджено, просить
призначити покарання, не пов'язане із
позбавленням волі, врахувавши те, що він виховувався без батьківського
піклування у школі-інтернаті для дітей сиріт,
визнав вину у вчиненому.

Заслухавши
доповідача, який виклав суть вироку й
доводи апеляції, думку прокурора, який заперечив доводи апеляції, перевіривши за матеріалами кримінальної
справи доводи апеляції, колегія судців
судової палати прийшла до висновку, що
апеляція до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність вини ОСОБА_1.
у вчиненні злочинів, за які його
засуджено, відповідає фактичним
обставинам справи, обґрунтований
сукупністю доказів, яким суд дав належну
оцінку, і ніким не оспорюється. Дії
засудженого за ч.2 ст. 186, ч.1
ст. 122 КК України кваліфіковано правильно.

При
призначенні покарання суд першої інстанції відповідно до вимог статей 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості і
характер вчинених ним злочинів, дані про
особу засудженого, обставини, що пом'якшують покарання, та конкретні обставини справи.

Як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1.
визнав свою вину і щиро розкаявся у вчиненому,
активно сприяв розкриттю злочину. Разом з тим, він,
будучи засудженим за вчинення умисного корисливого злочину, на шлях виправлення не став і у період
іспитового строку через короткий проміжок часу після постановления попереднього
вироку вчинив аналогічні злочини,
виключно негативно характеризується за місцем навчання.

Врахувавши
всі обставини, у тому числі й ті, на які посилається засуджений в
апеляції, суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку, що
виправлення ОСОБА_1. неможливе без ізоляції від суспільства, і призначив йому покарання у виді позбавлення
волі на мінімальний строк. При визначенні остаточного покарання суд застосував
принцип часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів та
частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Підстав
для пом'якшення покарання засудженому ОСОБА_1 колегія судців не знаходить.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженогоОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Володимир-Волинського міського суду від 18 травня 2007 року щодо
нього - без зміни.