Єдиний унікальний номер: 378/76/15-к
Провадження № 1-кп/378/6/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2015 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань смт. Ставище Київської області кримінальне провадження, внесеному в ЄРДР за №0000008 від 06 січня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільшанка Жашківського району Черкаської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, освіта базова загальна середня, невійськовозобов`язаного, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимий Ставищенським районним судом Київської області: - 12.02.2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; - 17.05.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, та звільненого з місць позбавлення волі 24.02.2014 року умовно-достроково з не відбутим терміном покарання 1 рік 2 місяці 23 дні, в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , 29 грудня 2014 року, близько 19 години, знаходячись біля сільського магазину в центрі с. Станіславчик Ставищенського району Київської області, помітив автомобіль марки «Фольксваген ЛТ-35» д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору, в якому був відсутній власник, та вирішив викрасти з вказаного автомобіля чуже майно. З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_5 підійшов до вказаного автомобіля, і скориставшись відсутністю господаря та інших сторонніх осіб, через незамкнені двері проник до салону автомобіля, звідки таємно повторно викрав грошові кошти в сумі 3400 гривень, які знаходилися в чорній шкіряній барсетці. З викраденим майном ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, привласнивши викрадене на свою користь та спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винність у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, суду показав, що 29 грудня 2014 року він прибув в с. Ставніславчик Ставищенського району, щоб відпочити з друзями. Близько 19 години, знаходячись біля сільського магазину в центрі с. Станіславчик Ставищенського району, він помітив автомобіль марки «Фольксваген» (мікроавтобус) білого кольору, в якому нікого не було, а власник пішов у приміщення магазину та не зачинив автомобіль на замок. Скориставшись тим, що поблизу даного автомобіля нікого не було, він вирішив викрасти з нього речі. Через незамкнені двері він проник до салону автомобіля, звідки викрав грошові кошти в сумі 3400 гривень, які знаходилися в чорній шкіряній барсетці. З викраденими грошима він з місця злочину зник, привласнивши їх на свою користь. Потім, він зателефонував своєму знайомому на ім`я ОСОБА_7 , прізвища якого не знає, і запропонував поїхати в смт. Ставище розважитись. Викликавши "таксі" вони поїхали в смт. Ставище, звідти на трасу Київ - Одеса, де вживали в кафе алкогольні напої. Через де-який час, він з ОСОБА_7 повернулись в смт. Ставище, звідки останній поїхав додому. Потім, він ще вживав алкогольні напої на вказаній трасі із своїм занйомим таксистом ОСОБА_8 . Що далі було не пам`ятає. Із викрадених коштів, він потратив 1500 грн., де поділась інша частина грошей, не пам`ятає. На другий день, близько 10 год. 00 хв. до нього приїхали працівники міліції. Згодень повністю відшкодувати потерпілому нанесену матеріальну та моральну шкоду.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому суд вважає викладені фактичні обставини кримінального провадження достовірними і такими, що не потребують дослідження в судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Таким чином, оцінюючи в сукупності всі фактичні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена повністю і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Ознака повторності в діях ОСОБА_5 полягає в тому, що він раніше судимий за скоєння злочинів, передбачених ст. 185 КК України, судимість за які не знята та не погашена, і вчинив новий злочин, передбачений ст. 185 КК України.
Судом враховується те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, вину в його скоєнні визнає.
Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він в даний час не працюює, по місцю проживання характеризується задовільно, раніше судимий. 24.02.2014 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково з не відбутим терміном покарання 1 рік 2 місяці 23 дні (а. с. 37 - 39).
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає рецидив злочинів.
Із урахуванням обставин вчинення злочину, його тяжкості, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують йому покарання, думки потерпілого, який просить призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду, суд вважає, що міру покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним у виді позбавлення волі. Враховуючи, що ОСОБА_5 засуджений 17 травня 2011 року Ставищенським районним судом Київської області за ст. 185 ч. 3 КК України із застосуванням вимог ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, за який він засуджується цим вироком, то відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, і остаточне покарання призначити ОСОБА_5 у виді позбавлення волі, бо саме така міра покарання є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів. Суд обговорив можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. ст. 69, 75 КК України, проте, підстав для їх застосування не знаходить.
По справі заявлено цивільний позов ОСОБА_4 , за яким останній просить стягнути на його користь з ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 3400 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн. (а.с. 54). Цивільний позов обвинувачений визнає повністю.
Вирішуючи питання вказаного цивільного позову, суд вважає, що зазначений позов підлягає задоволенню з наступних міркувань.
Згідно до ч. 1, 2 п. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Потерпілому і цивільному позивачу ОСОБА_4 злочинними діями обвинуваченого заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в тому, що він з моменту вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення переніс моральні страждання, які виразились в переживанні за повернення грошових коштів, які він тривалий час збирав і якими заволодів обвинувачений. За дані кошти він мав намір придбати пам`ятник для своєї бабусі, а тепер цього зробити не може. Крім цього, порушено його нормальні життєві зв`язки, змінився звичний спосіб життя, так як він змушений був з`являтись на виклики до слідчого, а потім до суду в смт. Ставище Київської області, що було йому психологічно неприємно. Обвинувачений взагалі не відшкодував йому шкоди.
Суд вважає, що з урахуванням характеру та обсягу страждань, які зазнав ОСОБА_4 , йому повинна бути відшкодована обвинуваченим моральна шкода в сумі 2000 гривень.
Загальна сума матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_4 протиправними діями ОСОБА_5 становить 3400 грн. Враховуючи, що дана сума підтверджується матеріалами кримінального провадження та визнається обвинуваченим, суд дійшов висновку про необхідність її стягнення з останнього на користь ОСОБА_4 ..
Керуючись ст. ст. 368-370, 374 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , визнати винним в скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шлюхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Ставищенського районного суду Київської області від 17 травня 2011 року, - 6 (шість місяців) позбавлення волі, і остаточне покарання ОСОБА_5 призначити у виді 2 (двох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області та не змінювати його до вступу вироку в законну силу, взявши його під варту в залі судових засідань.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати із 26 січня 2015 року.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , ідентифікаційний № НОМЕР_3 , моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) гривень та матеріальну шкоду в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1