Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

селище Романів 30 березня 2026 року

Слідчий суддя Романівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , слідчого слідчого відділення Відділення поліції № 2 Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , під час розгляду в режимі відеоконферекнції клопотання слідчого слідчого відділення Відділення поліції № 2 Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 408 Кримінального кодексу України (далі КК України) ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В :

30 березня 2026 року до Романівського районного суду Житомирської області із Житомирського апеляційного суду в порядку статті 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) надійшли матеріали клопотання слідчого слідчого відділення Відділення поліції № 2 Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 408 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, 04.03.2022 ОСОБА_5 призвано ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу за призовом під час мобілізації та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , де відповідно до наказу командира цієї військової частини від 04.03.2022 № 57 останнього зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду розвідника військової частини НОМЕР_1 .

Надалі ОСОБА_5 , на підставі наказу командувача Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) Збройних Сил України від 16 січня 2023 року № 3-РС увільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

Далі, ОСОБА_5 було переведено до військової частини НОМЕР_3 та наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 04.04.2023 № 15-РС призначено на посаду солдата резерву 58 запасної роти військової частини НОМЕР_3 та останнього наказом командира військової частини НОМЕР_3 № 112 від 22.04.2023 зараховано на всі види забезпечення та вважати, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог статей 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 29 червня 2023 року 09:00 годині солдат ОСОБА_5 був відсутній на шикуванні підрозділу та вибув з пункту тимчасової дислокації без дозволу командування, залишив місце несення військової служби територію місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_3 на ІНФОРМАЦІЯ_3 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 .

У невстановлений час, але не пізніше 29 червня 2023 року, солдат ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив ухилитись від проходження військової служби та не з`являтись на службу.

Реалізовуючи свій умисел, солдат ОСОБА_5 , під час дії воєнного стану, діючи умисно, маючи на меті ухилитись від військової служби, в порушення статутних вимог, 29 червня 2023 року не з`явився на службу, а саме до території місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_3 на ІНФОРМАЦІЯ_3 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , таким чином ухилився від військової служби.

З 29 червня 2023 року солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, до місця служби безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд. При цьому, солдат ОСОБА_5 не вживав заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у нез`явленні на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 408 КК України.

Крім цього, відповідно до вимог статей 11, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно додержуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Згідно додатку № 1 пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-ХІІ від 17.06.1992 встановлено, що до майна, яке не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України належить, зокрема, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2 і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ).

Відповідно до розділу I пункту 2 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 04.08.2000, боєприпасами є патрони до стрілецької зброї, сигнальні та освітлювальні засоби, вибухові пакети та інші вибухові речовини, ручні гранати і запали до них, реактивні протитанкові гранати.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 визначено, що здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

Відповідно до вимог пункту 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 (далі Положення), дозвільна система це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Пунктом 2 Положення визначено, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать, окрім іншого, бойові припаси до неї, вибухові матеріали і речовини, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї.

Крім того, відповідно до вимог пункту 9 Положення, видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється, окрім іншого, на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну, бойові припаси до неї, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї у порядку, визначеному МВС, на вибухові матеріали і речовини, їх перевезення, а також сховища та склади, де вони зберігаються, у порядку, визначеному Держнаглядохоронпраці разом з МВС.

При цьому, згідно пункту 21 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Водночас, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, у порушення вищезазначених вимог законодавства України, без передбаченого законом дозволу придбав, носив та зберігав за місцем свого проживання вогнепальну зброю та бойові припаси за наступних обставин.

Так, 15.02.2026 ОСОБА_5 перебуваючи АДРЕСА_2 поряд свого місця проживання у сіннику знайшовгвинтівку, яка є гвинтівкою системи Маузер зразка 1898 р., промислового виготовлення в конструкцію якої саморобним способом внесені зміни, шляхом: видалення відкритого прицілу секторного типу, спускової скоби, магазинної коробки з кришкою, мушки з намушником, шомполу та ствольної накладки, зменшення зовнішнього діаметру ствола, шляхом його обточування та зменшенні довжини ствола до довжини 525 мм, виготовлення кріплення з різьбовим з`єднанням на зовнішній поверхні ствола для приєднання глушника, а також встановлення не штатного промислового ложе ствольною накладкою; пістолет, який є вогнепальною зброєю гладкоствольним самозарядним пістолетом з діаметром каналу ствола 6 мм, що виготовлений шляхом переробки саморобним способом ствола промислового виготовлення стартового пістолета «King Starter» калібру 8 мм; 15 мисливських патронів калібру 8х57 JS, з експансивною кулею типу «SP» (Soft Point) із свинцевим осердям; 5 мисливських патронів калібру 8х57 JS, з кулею «FMJ» (Full Metal Jacket) із свинцевим осердям.

У той же день, час і місці, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне придбання, зберігання зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Так, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та розуміючи, що знайдені зброя та патрони до неї є вогнепальною зброєю та бойовими припасами стрілецької вогнепальної зброї, переслідуючи мету подальшого їх незаконного зберігання без передбаченого законом дозволу, переніс дану зброю та патрони до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжив їх зберігати до 18.02.2026 в особисто визначеному ним місці, тим сами незаконно, безоплатно придбав їх.

18.02.2026 в період часу з 16 год 18 хв по 17 год 20 хв в ході огляду місця події домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_5 ,було виявлено та вилучено гвинтівку, яка є гвинтівкою системи Маузер зразка 1898 р., промислового виготовлення в конструкцію якої саморобним способом внесені зміни, шляхом: видалення відкритого прицілу секторного типу, спускової скоби, магазинної коробки з кришкою, мушки з намушником, шомполу та ствольної накладки, зменшення зовнішнього діаметру ствола, шляхом його обточування та зменшенні довжини ствола до довжини 525 мм, виготовлення кріплення з різьбовим з`єднанням на зовнішній поверхні ствола для приєднання глушника, а також встановлення не штатного промислового ложе ствольною накладкою, яка придатна для стрільби та ураження цілі; пістолет, який є вогнепальною зброєю гладкоствольним самозарядним пістолетом з діаметром каналу ствола 6 мм, що виготовлений шляхом переробки саморобним способом ствола промислового виготовлення стартового пістолета «King Starter» калібру 8 мм та придатний до проведення пострілів на ураження цілі способом роздільного заряджання з використанням холостих (шумових) пістолетних патронів калібру 8 мм та снарядів діаметром 6 мм; 15 мисливських патронів калібру 8х57 JS, з експансивною кулею типу «SP» (Soft Point) із свинцевим осердям; 5 мисливських патронів калібру 8х57 JS, з кулею «FMJ» (Full Metal Jacket) із свинцевим осердям, які виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби на ураження цілі.

Отже, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, направленим на зберігання вказаних вище вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, незаконно придбав, носив та зберігав їх за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений частиною першою статті 263 КК України.

25.03.2026 о 18 год. 45 хв., у відповідності до вимог статей 276-278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 408 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів підтверджується також зібраними у ході розслідування доказами, що додані до клопотання.

У своєму клопотанні слідчий у даному кримінальному провадженні просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою, посилаючись на існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Зокрема, даний запобіжний захід слідчий у даному кримінальному провадженні вважає за необхідне застосувати з метою запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідчий у даному кримінальному провадженні підтримав подане клопотання.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечили.

Узгодженою позицією сторони захисту є прохання застосувати відносно ОСОБА_5 менш суворий запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, оскільки він є інвалідом ІІІ групи та вину визнав частково.

Дослідивши матеріали, надані учасниками кримінального провадження, заслухавши пояснення слідчого,підозрюваного, захисника, прокурора, встановивши наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та оцінивши в сукупності обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до статті 178 КПК України, слідчий суддя прийшов до переконання про обґрунтованість клопотання слідчого та необхідність застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства, Лабіта проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства, Ільгар Маммадов проти Азейбарджану, Нечипорук і Йонкало проти України зазначено, що стандарт доказування обґрунтована підозра вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування обґрунтована підозра не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Згідно із статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 408 КК України, санкції яких передбачають покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років та від п`яти до дванадцяти років.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_5 на цій стадії кримінального провадження, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах, з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав стверджувати про причетність ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин та обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 408 КК України.

У відповідності до пункту 4 частини другої статті 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, що повністю узгоджується із санкцією частини першої статті 263, частини четвертої статті 408 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років та від п`яти до дванадцяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує йому у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження його до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є небезпідставним.

Кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, досудове розслідування триває, не встановлено та не відшукано всі докази, не допитано всіх осіб, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Тому з метою нівелювання такого ризику, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Суд вважає обґрунтованими твердження у клопотанні про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити і інше кримінальне правопорушення. Наявність цього ризику підтверджується тією обставиною, що злочинні дії, які ставляться йому у провину, уже утворюють множинність злочинів.

При розгляді клопотання враховуються обставини, визначені в статті 178 КПК України, наслідки кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, соціальні зв`язки обвинуваченого (розлученого), який самовільно залишив військову частину, вік (є особою працездатного віку), має ІІІ групу інвалідності (строкову), за місцем проживання характеризується посередньо, за місце несення служби негативно.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Окрім цього, відповідно до частини восьмої статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Також у відповідності до вимог статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Обставин, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

З огляду на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому статтею 408 КК України, суд на підставі статті 183 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному розмір застави не визначає.

З огляду на наведені обставини, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 177-179, 183, 196, 197, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого слідчого відділення Відділення поліції № 2 Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 408 КК України у кримінальному провадженні № 0000034, від 18.02.2026 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 , захиснику, слідчому та прокурору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали, яка підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1