Справа № 740/5265/24 Головуючий у І інстанції
Провадження № 11-кп/4823/365/26
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 лютого 2026 року, постановлену у порядку вчинення окремої процесуальної дії,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

задоволено клопотання прокурора та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22.04.2026 року та визначено заставу у розмірі двадцяти п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 83 200 грн.

Суд першої інстанції дійшов такого висновку з огляду на те, що у провадженні суду із серпня 2024 року перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, підготовчі судові засідання неодноразово відкладалися у зв`язку з неявкою обвинуваченого, через що, ухвалою суду від 05.11.2025 обвинуваченого оголошено у розшук, а судове провадження зупинено та надано дозвіл на його затримання з метою приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого судового розгляду. 24.02.2026 до суду надійшло повідомлення Ніжинського РУП про розшук і затримання останнього 23.02.2026. Встановивши доведеними прокурором ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України можливого подальшого переховування від суду та можливого вчинення нового злочину, оскільки неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності та має не зняті та непогашені судимості, з огляду на особу обвинуваченого, який офіційно не працює, попри працездатний вік, обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, неодружений, міцних соціальних зв`язків не має. Відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку, що такий запобіжний захід як тримання під вартою із визначенням застави є співмірним з існуючими ризиками та тяжкістю правопорушення, яке ставиться у вину. Разом з тим, судом було розглянуто питання можливості застосування іншого виду запобіжного заходу, однак дійшов обґрунтованого висновку, що такими неможливо запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово із застосуванням електронних засобів контролю.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рішення суду необґрунтоване, звертає увагу, що ОСОБА_7 не мав наміру переховуватися від суду, до якого не міг прибути через збіг тяжких сімейних обставин, в подальшому зобов`язується приходити в усі судові засідання, має зареєстроване місце проживання, за яким і проживав, його ніхто не шукав, 23.02.2026 його викликали до поліції, він одразу добровільно з`явився, де і був затриманий. Тому вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово зможе забезпечити належну процесуальну поведінку, а визначений розмір застави вважає формальним альтернативним заходом, враховуючи скрутне матеріальне становище сім`ї та робить тримання під вартою безальтернативним.

Заслухавши доповідача, думку захисника та її підзахисного, які просили задовольнити апеляційну скаргу із викладених у ній підстав, думку прокурора про залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Неодноразово підготовче судове засідання відкладалося через неявку обвинуваченого, що стало підставою для постановлення ухвали про його розшук та зупинення судового провадження, надання дозволу на його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого судового розгляду кримінального провадження.

Згідно з повідомленням Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області, яке надійшло до суду першої інстанції 24.02.2026, ОСОБА_7 розшукано і затримано, на підтвердження чого до повідомлення додано копію протоколу затримання від 23.02.2026, фактичний час затримання 23.02.2026 о 15-30 год.

Під час розгляду клопотання, прокурор підтримав заявлене клопотання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.

Суд першої інстанції за результатами розгляду клопотання прийшов правильного висновку та задовольнив клопотання прокурора, обравши обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі, співмірному з наявними визнаними доведеними ризиками у цьому кримінальному провадженні та такому, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого у разі її внесення. Також обґрунтовано встановив, що такий запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, оскільки доведено наявність ризику переховування від суду з урахуванням тяжкості покарання за інкримінований злочин, що у сукупності з іншими встановленими обставинами дає підстави стверджувати, що застосований запобіжний захід виправдовує таке обмеження прав обвинуваченого.

Підстав, які б виключали можливість застосування такого запобіжного заходу не вбачається, вирішуючи питання доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції у повній мірі обґрунтував своє рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що наразі належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо забезпечити лише при застосуванні обраного запобіжного заходу. Наведені стороною захисту стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки обвинуваченого як то: наявність постійного місця проживання та заперечення факту ухилення від явки, поряд із установленими даними щодо безпідставних його неявок до суду, що призвело до затягування розгляду справи, колегія суддів вважає непереконливими.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом із урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави обвинуваченому суд першої інстанції вищезазначених вимог закону повністю дотримався та врахував особу обвинуваченого, його майновий стан, а також те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного корисливого злочину, який має підвищений суспільно небезпечний характер та дійшов правильного висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі, наближеному до мінімального, встановленого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК для злочину даного ступеня тяжкості.

Посилання апелянта на те, що визначений розмір застави є непомірним для обвинуваченого, не може слугувати підставою для зменшення розміру застави, оскільки внесення застави є правом, а не обов`язком.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для зменшення розміру застави відсутні, оскільки менший розмір застави не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відтак, на даний час тримання обвинуваченого під вартою є обґрунтованим та виправданим, оскільки виключно у такому виді можливо забезпечити досягнення мети, визначеної у ст. 177 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 лютого 2026 року, якою застосовано запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою з визначеною заставою до 22.04.2026 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_1 ОСОБА_2