Справа № 127/4664/26
Провадження №11-сс/801/167/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного в режимі відеоконференції ОСОБА_7

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2026 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , фізичної особи підприємця, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною четвертою статті 152, частиною другою статті 156 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою слідчого судді Віницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2026 року задоволено погоджене із прокурором клопотання слідчого у кримінальному провадженні - начальника відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000060, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2026 року за ознаками частини четвертої статті 152, частини другої статті 156 КК України - запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 12.02.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 152, частиною другою статті 156 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів у межах строку досудового розслідування до 12 квітня 2026 року без визначення застави.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу слідчий суддя вказав, що прокурором під час розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, а також продовження існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, внаслідок чого дійшов висновку про необхідність продовження виключного запобіжного заходу, яким є тримання під вартою.

Водночас вирішуючи питання про визначення застави слідчий суддя урахуванням оголошеної підозри за вчинення злочину, повязаного із застосуванням чи погрозою застосування насильства, та з посиланням на положення частини четвертої статті 183 КПК України дійшов висновку про недоцільність визначення застави.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.

В апеляційній скарзі захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2026 року через істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність висновків фактичним обставинам провадження. Просить винести своє рішення, яким застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не враховано вимоги статті 187 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, зокрема даних про особу затриманого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, є фізичою особою підприємцем, має ряд захворювань, відшкодував потерпілій завдану шкоду. Також слідчий суддя не врахував недоведеність ризиків, оскільки у підозрюваного під час обшуку вилучені усі докази, допитані потерпіла та свідки, що вказує на неможливість перешкоджання кримінальному провадженню.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту з підстав викладених в ній та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підозрюваного не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, слідчим суддею зазначені вимоги закону дотримано та висновки про застосування виключного запобіжного заходу, а також відсутність підстав для визначення застави належним чином умотивовані.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Оскільки викладені у судовому рішенні висновки слідчого судді в частині обґрунтованості оголошеної підозри стороною захисту не оспорюються, ці обставини під час апеляційного розгляду судом не перевіряються.

Висновки щодо доведеності ризиків та застосування виключного запобіжного заходу.

Стосовно наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя вважав доведеними ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та потерпілих, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Під ризиками, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною першою статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Оцінюючи ступінь існування цих ризиків суд виходить з того, що можливе призначення в майбутньому кримінального покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально в місцях несвободи, у певній мірі може бути об`єктивною підставою вважати доведеним, що підозрюваним буть вчинятись спроби ухилятись від органів досудового розслідування чи суду. У даному ж провадженні у сукупності із тяжкістю інкримінованих злочинів та значного суспільного резонансу суд вважає доведеним продовження існування ризику, передбаченого пунктом першим частини першої статті 177 КПК України.

Окрім того суд зазначає про те, що із доданих до клопотання письмових доказів убачається, що ОСОБА_7 у межах іншого кримінального провадження № 0000641 оголошено підозру за частиною третьою статті 156?, частинами четвертою, шостою статті 153 КК України, які є відповідно тяжкими та особливо тяжким злочинами проти статевої свободи та статевої недоторканості особи та такі дані із високою імовірністю стверджують наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення нових кримінальних правопорушень.

Також з урахуванням того, що інкриміновані злочини відповідно до обставин, викладених у підозрі, вчинені відносно малолітньої особи, наявні підстави стверджувати про можливість незаконного впливу на потерпілих у цьому провадженні.

Сукупність таких обставин вказують на наявність (доведеність) трьох ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, що у свою чергу унеможливлює на даному етапі кримінального провадження застосування менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Висновки щодо невизначення застави.

Відповідно до положень частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Проте частина четверта статті 183 КПК України встановлює винятки з цього правила та зазначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, з-поміж інших щодо злочину, пов`язаного із застосуванням чи погрозою застосування насильства.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку про те, що за наявності обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), пов`язаного із застосуванням чи погрозою застосування насильства, вирішення питання про визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, належить до дискреційних повноважень слідчого судді, проте з обов`язковим урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 КПК України та рішення слідчого судді про визначення або не визначення застави має бути належним чином умотивовано.

Як зазначено вище, у цьому провадженні слідчим суддею місцевого суду установлено, що кримінальні правопорушення, передбачені частиною четвертою статті 152, частиною другою статті 156 КК України, за якими ОСОБА_7 оголошено підозру, відповідно до статті 12 КК України віднесено до різних категорій злочинів, та з-поміж іншого один із них (ч. 4 ст. 152 ККУ) до особливо тяжких, які вчинені відносно малолітньої особи та із застосуванням психологічного насильства та саме ці обставини вказують на те, що визначення застави на початковому етапі здійснення досудового розслідування є недоцільним.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2026 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 152, частиною другою статті 156 КК України, залишити без змін.

Копію ухвали направити до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для виконання.

Ухвала є остаточною та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: