ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 679/339/26

Провадження № 11-сс/820/203/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференцзв`язку матеріали справи за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 березня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Нетішинського міського суду від 25 березня 2026 року відмовлено в задоволені клопотання старшого слідчого слідчого відділення ВнП №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Нетішинського відділу Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

та застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого судді, суду;

- прибувати до слідчого ВнП №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, суду, прокурора за кожною вимого;

- утриматися від спілкування поза межами судового процесу із свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також підозрюваним ОСОБА_13 ;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (у разі їх наявності);

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків встановлено до 23 травня 2026 року включно.

Роз`яснено підозрюваному, що згідно ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.03.2026 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000057 зареєстровано дане кримінальне правопорушення, правова кваліфікація ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України.

ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, а саме про те, що на початку березня 2026 року, більшого точнішого часу та дати під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_13 , перебуваючи за місцем свого проживання, що у АДРЕСА_2 , запропонував ОСОБА_7 за дозу психотропних речовин організувати умисне пошкодження та знищення чужого майна шляхом підпалу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що на праві власності належить ОСОБА_14 , на що отримав згоду останнього. Після чого ОСОБА_13 , діючи з прямим умислом, спрямованим на знищення та пошкодження чужого майна, одразу передав ОСОБА_7 прозорий пакет, у якому знаходились 1 прозора пластикова пляшка з горючою сумішшю, дві пусті скляні пляшки та шмат тканини, які останній забрав додому.

Надалі, 16 березня 2026 року близько 08:30 години ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, спрямованим на знищення та пошкодження чужого майна, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та на виконання вказівок ОСОБА_13 , прибув до місцевості, що розташована неподалік житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_14 , де у кущах залишив прозорий пакет, у якому знаходились 1 прозора пластикова пляшка з горючою сумішшю, дві пусті скляні пляшки та шмат тканини.

Після чого 19 березня 2026 року близько 02:00 години, ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, спрямованим на знищення та пошкодження чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, прибули за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 взяв заздалегідь підготовлений пакет та, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи на виконання спільного умислу, незаконно проникли на територію господарства ОСОБА_14 . Надалі, ОСОБА_7 взяв ручний металевий сікач, яким розбив металопластикове вікно веранди житлового будинку, та ОСОБА_13 кинув у приміщення одну заздалегідь підготовлену ємність з горючою сумішшю, що спричинило виникнення пожежі, внаслідок якої пошкоджено приміщення кімнати коридору житлового будинку.

В подальшому ОСОБА_13 передав ОСОБА_7 ще одну заздалегідь підготовлену ємність з горючою сумішшю, яку останній кинув в стіну житлового будинку, що спричинило виникнення пожежі, внаслідок якої пошкоджено стіну житлового будинку.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в умисному пошкодженні чужого майна, шляхом підпалу, вчиненому групою осіб за попередньою змовою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та застосовуючи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що слідчим та прокурором не наведено обставин того, що існують ризики, підтверджені належними доказами, передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, щоб давали підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя врахував відсутність судимостей у підозрюваного, наявність постійного місця проживання та його молодий вік.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133 120 гривень.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України в разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, суду, прокурора за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого проживання, роботи, навчання;

- заборонити спілкуватися з потерпілою та свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (у разі їх наявності).

Свої вимоги аргументує невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Враховуючи обставини вчинення тяжкого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ст.177 КПК України, вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 .

Стверджує, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. В розпорядженні процесуального прокурора є вагомі докази вчинення ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення, а тому, усвідомлюючи, що в разі визнання його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, він може залишити своє місце перебування та переховуватися, оскільки підозрюваний розлучений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей чи батьків немає.

Крім того злочин вчинено групою осіб за заздалегідь узгодженим планом та розподілом ролей.

Вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не в змозі забезпечити запобіганню вище вказаним ризикам, оскільки ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків. Застосування домашнього арешту не гарантуватиме належне виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

Крім того, відповідно до вимог ст.183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно визначити розмір застави з врахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав зазначених у ній, підозрюваного та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши судове рішення та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно врахував, що обставин переховування підозрюваним від органів досудового розслідування та намагання ним будь-яким іншим чином перешкодити кримінальному провадженню не встановлено, а наявність підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, не дає підстав вважати про бажання підозрюваного змінити місце проживання, з метою уникнення відповідальності.

Орган досудового розслідування в клопотанні та прокурор у поданій апеляційній скарзі не навели виняткових і достатньо переконливих підстав, які б дали можливість вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 буде намагатися ухилитися від досудового розслідування та суду. Крім того, з часу повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 в розшук не оголошувався, даних про те, що він переховується від слідства, не має, в матеріалах кримінального провадження відсутні і будь-які офіційні дані про те, що підозрюваний незаконно впливає на потерпілу та свідків.

Проте прокурором не враховані дані про особу підозрюваного, про що правильно зазначив слідчий суддя та з чим погоджується колегія суддів, який є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, покладені на нього процесуальні обов`язки не порушує, а отже обраний забіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (з змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10, від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту визначається найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Беручи до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, а саме те, що він має постійне місце проживання, раніше не судимий, є особою молодого віку, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не спростовано, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухвали слідчого судді про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Судова колегія погоджується також із тим, що вказаний вид запобіжного заходу із покладеними на підозрюваного процесуальними обов`язками, відображеними в ухвалі слідчого судді, у повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 під час досудового розслідування кримінального провадження та запобіжить ризикам, визначеним у ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення по справі, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 березня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, до 23 травня 2026 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3