Справа №639/3543/26
Провадження №1-кс/639/614/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Харків

Слідчий суддя Новобаварського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , ув`язненого ОСОБА_5 , представника медичної частини №27 Центру охорони здоров`я Державної КВС України у Харківській та Луганській областях ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про зобов`язання медичної частини №27 Центру охорони здоров`я Державної КВС України у Харківській та Луганській областях додержання прав останнього, який тримається під вартою, на надання медичної допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2026 на розгляд слідчому судді Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла заява (скарга) адвоката ОСОБА_4 в інтересах ув`язненого ОСОБА_5 .

У поданій скарзі адвокат зазначає зазначає, що до ОСОБА_5 Салтівським районним судом м. Харкова застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дія до теперішнього часу. Під час проведення побачення з підзахисним в умовах СІЗО №27 м. Харкова 20.04.2026 останній поскаржився на поганий стан здоров`я та відсутність належного медичного обстеження та лікування в умовах слідчого ізолятора. ОСОБА_5 встановлений діагноз цукровий діабет, інсулінозалежний. Протягом останніх двох тижнів цукор в крові підвищився до позначки 23 од., про що було повідомлено представника медичної частини. Однак жодних заходів надання належної медичної допомоги не проведено. Підзахисний не забезпечений одноразовими тестами у достатній кількості для вимірювання цукру у крові. Окрім інсуліну для ін`єкцій. Підтримуючу терапію в умовах слідчого ізолятора не отримує. Обстеження не проводиться за показниками. На даний час ОСОБА_5 відчуває тремтіння, головокружіння, запаморочення, нудоту, приливи жару та загальне недомагання. ОСОБА_5 різко втратив вагу, понад 4 кг. На його звернення медична частина не реагує.

Під час судового засідання ув`язнений ОСОБА_5 доводи скарги підтримав та додатково пояснив, що в умовах ДУ «ХСІ» йому не надається необхідна медична допомога. На теперішній час стан його здоров`я значно погіршився та продовжує погіршуватися. Він потребує консультації та додаткового огляду необхідних лікарів-спеціалістів, однак необхідне лікування йому не надається. Враховуючи вищевикладене, ув`язнений просить забезпечити його право на отримання необхідної медичної допомоги та лікування.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримала викладене в своїй скарзі, надала відповідні пояснення.

Представник медичної частини у судовому засіданні повідомила, що ними забезпечується надання медичної допомоги, підтвердила оголошений діагноз, але вказала, що останній раз ОСОБА_5 обстежувався 19 квітня 2026.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вважав за можливе задовольнити скаргу ув`язненого ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали та надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Під час розгляду скарги встановлено, що ув`язнений ОСОБА_5 тримається під вартою в умовах державної установи «Харківський слідчий ізолятор», яка розташована в межах територіальної юрисдикції Новобаварського районного суду м. Харкова.

З наданої до суду медичної інформації,Харківська міська медична частина №27 скаргу не підтримує та у відповідь зазначає, що ув`язнений отримує всі необхідні ліки та знаходиться під належним наглядом медичних працівників. При цьому підтверджено, що останній раз ОСОБА_5 був оглянутий 19 квітня 2026 та йому постійно робляться ін`єкції інсуліну, але надати інформацію про періодичність отримання ОСОБА_5 ліків не має можливості за відсутності відміток.

Приписами ч. 1 ст. 206 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 у справі «Каверзін проти України» (Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява №3456/05, п.78, від 4 жовтня 2005 року, «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п.104, від 27 січня 2011 року).

Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Відповідно до пункту 2.3 Розділу ІІ «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Згідно з вимогами п. 2.5 Розділу ІІ цього Порядку, консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) здійснюється в медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини.

Вимогами п. 2.7 Розділу ІІ цього Порядку визначено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Слідчий суддя враховує, що надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави та саме держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених.

Під час судового розгляду ув`язнений ОСОБА_5 надав пояснення, що має ряд хронічних захворювань, які загострилися під час утримання його під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», однак необхідна медична допомога йому надається не в повному обсязі.

Вказані пояснення ув`язненого не спростовані під час судового розгляду.

Слідчий суддя враховує, що адміністрацією медичної частини №27 здійснювався нагляд за станом здоров`я ОСОБА_5 , але не забезпечено протягом розумного строку повне медичне обстеження останнього та відповідне його лікування, з метою недопущення порушення прав особи на отримання належної медичної допомоги, враховуючи висновки ЄСПЛ по справам «Кондратьєв проти України» від 15 грудня 2011 року, «Вітковський проти України» від 20.01.2014 року, загальну практику ЄСПЛ, та враховуючи загрозу для здоров`я особи, якій необхідно провести діагностику та лікування, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про зобов`язання медичної частини №27 Центру охорони здоров`я Державної КВС України у Харківській та Луганській областях додержання прав останнього, який тримається під вартою, на надання медичної допомоги задовольнити частково.

Зобов`язати службових осіб медичної частини №27 Центру охорони здоров`я Державної КВС України у Харківській та Луганській областях організувати подальше проведення медичного обстеження ув`язненого ОСОБА_5 із залученням лікарів-спеціалістів (за необхідності), з орієнтовного переліку закладів охорони здоров`я відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 № 239/5/104, також забезпечити і в подальшому належне медичне лікування наявних у останнього захворювань, з урахуванням встановленого діагнозу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1