1Справа № 335/453/26 1-кп/335/590/2026
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000604 від 10.08.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, Луганської області, українця, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 18.02.2025 Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч. 1 ст.361, ч. 1 ст.209 КК України

ВСТАНОВИВ:

15.06.2024 приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на території Вознесенівського району м. Запоріжжя, більш детальне місце в ході досудового розслідування не встановлено, маючи єдиний злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди використовуючи соціальну мережу «Інстаграм» зі свого акаунту з нікнеймом « ОСОБА_6 » ( ОСОБА_6 ), достовірно усвідомлюючи, що отримані грошові кошти він наміру повертати не має, звернувся до потерпілої ОСОБА_8 з проханням позичити гроші на лікування, запевнивши, що поверне їх після заробітку.

ОСОБА_8 , будучи введеною в оману, зі своєї банківської картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ КБ «ПриватБанк» 15.06.2024 шляхом 2 транзакцій, перевела на належну ОСОБА_4 на банківську карту № НОМЕР_2 , емітовану АТ «Універсал Банк» грошові кошти в сумі 608 грн.

Після цього, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілої, діючи умисно з єдиним злочинним умислом 26.09.2024 використовуючи месенджер «Telegram» та номер мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , знову звернувся до потерпілої ОСОБА_8 , повідомивши, про готовність повернути борг. Діючи шляхом обману, ОСОБА_4 зазначив, що для проведення фінансових операцій йому необхідно щоб потерпіла здійснила додатковий переказ грошових коштів на його банківську картку.

ОСОБА_8 , будучи введеною в оману, та будучи необізнаною у механізмах банківських переказів, зі своєї банківської картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ КБ «ПриватБанк», 26.09.2024 шляхом 5 транзакцій, перевела на належну ОСОБА_4 на банківську карту № НОМЕР_4 емітовану АТ «Універсал Банк» грошові кошти в сумі 2313 грн.

Після цього, 27.09.2024 ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілої, діючи умисно з єдиним злочинним умислом, використовуючи месенджер «Telegram» та номер мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , знову звернувся до потерпілої ОСОБА_9 , зазначивши, що для повернення боргу їй знову необхідно поповнити його банківську картку.

ОСОБА_8 , будучи введеною в оману, та будучи необізнаною у механізмах банківських переказів, зі своєї банківської картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ КБ «ПриватБанк», 27.09.2024 шляхом 3 транзакцій, перевела на належну ОСОБА_4 на банківську карту № НОМЕР_2 емітовану АТ «Універсал Банк» грошові кошти в сумі 1180 грн.

Отримавши від ОСОБА_8 грошові кошти в загальній сумі 4101 грн., ОСОБА_4 повернення бору не здійснив, незаконно заволодів ними та розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи з єдиним злочинним умислом, з корисливих мотивів, шляхом обману, незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 4101 грн., які належать потерпілій ОСОБА_8 , чим завдав їй майнову шкоду на вищезазначену суму.

Таким чином, діяння ОСОБА_4 кваліфікується за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Окрім того, 22.07.2024, ОСОБА_4 , знаходячись в палаті № 13 терапевтичного відділення КНП «Міська лікарня № 6» 3МР, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 34, разом з потерпілим ОСОБА_10 , переслідуючи прямий умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи «Приват 24» з керуванням банківськими рахунками АТ КБ «ПриватБанк», діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, а також будучи обізнаним в роботі з онлайн-банкінгами, отримав доступ до мобільного телефону потерпілого ОСОБА_11 та за допомогою комбінації *161# дізнався номер телефону останнього.

Після цього, ОСОБА_4 завантажив на свій мобільний телефон застосунок «Приват24», який, згідно Закону України «Про захист інформації в інформаційно - телекомунікаційних системах», є інформаційною (автоматизованою) системою, без дозволу та відома користувача інформації в системі - потерпілого ОСОБА_11 здійснив несанкціоновану реєстрацію від імені потерпілого в системі з використанням номеру телефону потерпілого, а саме оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 , шляхом отримання СМС-повідомлення з одноразовим кодом для зміни пін-коду доступу до облікового запису, отримав несанкціонований доступ до «особистого кабінету» ОСОБА_11 в інтернет-банкінгу «Приват 24», зокрема до банківської карти потерпілого № НОМЕР_6 .

Окрім цього, 25.07.2025 о 19 годині 03 хвилини ОСОБА_4 провів несанкціоновану операцію зміни фінансового номера вказаної банківської картки з номера НОМЕР_5 на абонентський номер оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» НОМЕР_7 , який перебував у його користуванні.

Таким чином, діяння ОСОБА_4 кваліфікується за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Окрім цього, 22.07.2024, перебуваючи у приміщенні палати № 13 терапевтичного відділення КНП «Міська лікарня № 6» 3МР розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 34, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, діючи умисно, в умовах воєнного стану, повторно, з метою незаконного заволодіння грошовими кошами належними ОСОБА_11 , які знаходились на його банківському рахунку, здійснив несанкціоноване втручання у роботу інформаційної (автоматизованої) електронної системи - «Приват 24» шляхом реєстрації в ній від імені потерпілого, без його дозволу, та зміні фінансового номеру телефону потерпілого на свій. У такий спосіб ОСОБА_4 отримав несанкціонований доступ до банківських карток та банківських послуг потерпілого ОСОБА_11 .

Далі, діючи умисно з метою незаконного заволодіння грошовими коштами потерпілого, ОСОБА_4 , у період з 22.07.2024 по 09.08.2024, шляхом проведення 3 транзакцій у інформаційній (аналітичній) електронній системі «Приват 24» з банківської карти потерпілого ОСОБА_11 під № НОМЕР_6 , емітованої АТ КБ «ПриватБанк» переказав на свою банківську картку № НОМЕР_2 , емітовану АТ «Універсал Банк» грошові кошти у загальній сумі 9748 грн. 50 коп., здійснив обготівкування коштів в сумі 5800 грн. в банкоматі: Відділення банку АТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 38а, а також шляхом поповнення мобільних рахунків операторів стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» за номером НОМЕР_8 на суму 8 грн. та НОМЕР_7 на суму 6 грн. таємно, повторно, викрав грошові кошти в сумі 15562 грн. 50 копійок, якими розпорядився на свій власний розсуд завдавши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 15562 грн. 50 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 15562 грн. 50 коп.

Таким чином, діяння ОСОБА_4 кваліфікується за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 22.01.2025, приблизно о 13:40 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи на території Заводського району м. Запоріжжя, більш детальне місце в ході досудового розслідування не встановлено, маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому ОСОБА_12 , використовуючи соціальну мережу «ТікТок» зі свого акаунту з нікнеймом ОСОБА_13 , месенджер «Телеграм» до якого прив`язаний номер оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_9 , який в подальшому був змінений на номер оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_10 , достовірно усвідомлюючи, що отримані грошові кошти він наміру повертати не має, звернувся до потерпілого з проханням позичити гроші на лікування, запевнивши, що поверне їх згодом після отримання.

Потерпілий ОСОБА_12 , будучи введеним в оману, та впевненим у тому, що ОСОБА_4 поверне кошти, у період з 22.01.2025 по 14.02.2025 неодноразово здійснював грошові перекази зі своїх банківських карток № НОМЕР_11 та № НОМЕР_12 , емітованих АТ КБ «ПриватБанк» на його ім`я на банківські картки надані ОСОБА_4 , а саме:

- у період з 22.01.2025 по 24.01.2025 - на прохання ОСОБА_4 здійснив грошові перекази на банківську картку № НОМЕР_13 , яка емітована АТ «Ощадбанк» на ОСОБА_4 на загальну суму 1950 грн., на що останній розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, здійснюючи розрахунки в супермаркеті АТБ, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Історична, 22, та розрахунки в кіоску з назвою «Kava»;

- у період з 25.01.2025 по 26.01.2025 - на прохання ОСОБА_4 здійснив грошові перекази на банківську картку № НОМЕР_14 , яка емітована АТ «ПУМБ» на ОСОБА_4 на загальну суму 3000 грн., на що останній розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, здійснюючи розрахунки в супермаркеті АТБ, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Історична 22, в супермаркеті «Сільпо» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 147, та в супермаркеті АТБ, місце розташування якого не встановлено.

-у період з 27.01.2025 по 12.02.2025 - здійснив грошові перекази на загальну суму 42100 грн. на банківську карту № НОМЕР_15 , емітовану АТ «ПУМБ» на ОСОБА_14 , яка не будучи обізнаною в злочинній діяльності ОСОБА_4 на його прохання переказала кошти на банківську карту № НОМЕР_16 , емітовану на ОСОБА_15 . Далі, з вказаної банківської карти ОСОБА_4 здійснював обготівкування коштів у період часу з 27.01.2025 по 09.02.2025 у банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» CAZA6763, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Історична, 22 та у банкоматі ПАТ «Банк Південний» «А2206323» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Історична, 22, після чого розпоряджався коштами на власний розсуд, окрім того здійснював розрахунки в кіоску «ASORTI», в супермаркеті АТБ, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Історична 22, в закладах: KAVA «S1170RON», ROMEO KIOSK «ZA407001», IQ PIZZA «S1130CIW», AVRORA «S1170H6B», VDDL MAGAZINU «S 1170R6E», OSAMA.

- у період з 12.02.2025 по 14.02.2025 - здійснив грошові перекази на банківську карту № НОМЕР_17 , емітовану АТ «ПУМБ» на ОСОБА_4 на загальну суму 4150 грн., на що останній здійснив обготівкування коштів на суму 1500 грн. в банкоматі ATMZAP40, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, проспект Металургів, 16, Фотоательє та на інші кошти здійснив розрахунки за послуги таксі в «Уклоні» та в супермаркетах АТБ, Аврора, в кіосках «Kava» та «Asorti».

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 51200 гривень.

Таким чином, діяння ОСОБА_4 кваліфікується за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, 09.02.2025 знаходячись на території Заводського району м. Запоріжжя, більш детальне місце в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на легалізацію частини грошових коштів, одержаних в результаті вчинення шахрайських дій відносно потерпілого ОСОБА_12 .

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 , усвідомлюючи незаконність одержання коштів в сумі 38219 гривень внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, з метою приховування походження вказаних коштів, шляхом надання правомірного вигляду їх отриманню та подальшому використанню, домовився із ОСОБА_14 про зарахування на її банківську картку № НОМЕР_15 , емітовану АТ «ПУМБ» вказаних грошових коштів, та подальшого їх переведення на іншу банківську картку № НОМЕР_16 емітовану АТ «ПУМБ» видану на ОСОБА_15 , яка перебувала у його користуванні. ОСОБА_14 , дії якої не охоплювались злочинним умислом, погодилась на пропозицію ОСОБА_4 та думаючи, що вказані грошові кошти належать ОСОБА_4 , після зарахування на належну їй банківську картку грошових коштів потерпілого ОСОБА_12 , у період з 27.01.2025 по 12.02.2025 шляхом 12 транзакцій здійснила перерахування грошових коштів у сумі 38 219 грн. на банківську картку № НОМЕР_16 емітовану АТ «ПУМБ», яка перебувала у користуванні ОСОБА_4 .

Після переведення грошових коштів потерпілого ОСОБА_12 на банківську картку № НОМЕР_16 , ОСОБА_4 маючи її у користуванні та знаючи пін - код до неї, та видаючи грошові кошті, здобуті ним, у результаті вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за свої, здійснив розпорядження ними на власний розсуд, шляхом обготівковування їх у банківських терміналах та проведення безготівкових операцій по оплаті побутових потреб.

Таким чином, ОСОБА_4 легалізував (відмив) грошові кошти на загальну суму 38 219 гривень.

Таким чином, діяння ОСОБА_4 кваліфікується за ч. 1 ст. 209 КК України, як легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом.

Крім того, 15.02.2025 приблизно о 09 годині 12 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на території Заводського району м. Запоріжжя, більш детальне місце в ході досудового розслідування не встановлено, маючи єдиний злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди використовуючи соціальну мережу «Тік-ток» зі свого акаунту з нікнеймом « ОСОБА_13 », достовірно усвідомлюючи, що отримані грошові кошти він наміру повертати не має, розпочав переписку з потерпілою ОСОБА_16 в ході якої запропонував їй спільну подорож до Республіки Туреччина. Для організації та замовлення спільної подорожі ОСОБА_4 попросив позичити йому гроші, які він пообіцяв повернути після отримання ним заробітної плати.

ОСОБА_16 , будучи введеною в оману, у період з 15.02.2025 по 01.03.2025, шляхом 16 транзакцій зі своєї банківської картки № НОМЕР_18 , емітованої АТ «ПУМБ», а також зі свого банківського рахунку № НОМЕР_19 емітованого АТ «Юнекс Банк» на банківську картку № НОМЕР_17 , емітовану АТ «ПУМБ» належну ОСОБА_4 перевела грошові кошти в сумі 11667 грн, а також здійснила 1 поповнення номера мобільного рахунку № НОМЕР_10 , яким користувався ОСОБА_4 на суму 345 грн.

Отримавши від ОСОБА_16 грошові кошти в сумі 12012 грн., ОСОБА_4 спільну подорож не організував, грошові кошти не повернув, незаконно заволодів ними та розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи з єдиним злочинним умислом, з корисливих мотивів, шляхом обману, незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 12012 грн., які належать потерпілій ОСОБА_16 , чим завдав їй майнову шкоду на вищезазначену суму.

Таким чином, діяння ОСОБА_4 кваліфікується за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Потерпіла ОСОБА_16 у судовому засіданні участі не приймала, матеріали провадження містять її заяву про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без її участі. Разом з цим, потерпілою ОСОБА_16 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення у загальному розмірі 12 012,00 грн.

Потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні участі не приймав, матеріали провадження містять його заяву про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без його участі. Разом з цим, потерпілим ОСОБА_11 заявлено цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення у загальному розмірі 15 562,50 грн.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні участі не приймала, матеріали провадження містять її заяву про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без її участі. Разом з цим, потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення у загальному розмірі 4 101,00 грн.

Потерпілий ОСОБА_12 у судовому засіданні участі не приймав, матеріали провадження містять його заяву про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без його участі. Разом з цим, потерпілим ОСОБА_12 заявлено цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення у загальному розмірі 51 200,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні ч. 4 ст. 185, ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 209 КК України визнав повністю, заявлені потерпілими цивільні позови також визнав у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 349, 351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченого, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винуватість обвинуваченого, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному акті не оспорював та підтвердив їх. Пояснив мотиви та спосіб вчинення правопорушень, що повністю відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Заявлені потерпілими цивільні позови визнає у повному обсязі. Обвинувачений зазначив, що шкоду потерпілим не відшкодував. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем; за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану; за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно; за ч. 1 ст. 209 КК України, як легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі, суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів та враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи вид та міру покарання, яке має понести ОСОБА_4 , суд враховує, що ним вчинено кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальним проступком (ч. 1 ст. 190 КК України, ч. 1 ст. 361 КК України), нетяжким злочином (ч.2 ст. 190 КК України), тяжкими злочинами (ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 209 КК України), вчинене в умовах воєнного стану, дані про його особу, зокрема, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, виявив намір проходити військову службу. Відповідно до довідки КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР Сафонов під наглядом лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває. 22.01.2024 був оглянутий лікарем -психіатром (Діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання ПАР), раніше судимий, злочини вчинено в період іспитового строку за попереднім вироком суду та перебував у розшуку.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає визнання провини у повному обсязі, обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, своїми правдивими і послідовними показаннями сприяв встановленню істини у справі.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України - рецидив.

Отже, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

За сукупністю вказаних обставин, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статей КК України, за якими останній визнаний винним.

За сукупністю злочинів ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 (за епізодом відносно потерпілого ОСОБА_12 ), ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 209 КК України суд призначає із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України, покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та з конфіскацією майна.

Разом з цим, вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2025 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк тривалістю в 1 рік та відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України на нього покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 (за епізодом відносно потерпілого ОСОБА_12 ), ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 209 КК України до ухвалення попереднього вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2025 року.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Оскільки в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 (за епізодом відносно потерпілого ОСОБА_12 ), ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 209 КК України, до постановлення вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2025 року, суд вважає за необхідне призначити за вказаними статтями покарання обвинуваченому на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання покарання призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2025 року, більш суворим покаранням, за даним вироком суду.

Крім того, в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (за епізодом відносно потерпілої ОСОБА_16 ), передбачене ч. 2 ст. 190 КК України після постановлення вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18.02.2025 року, відтак за вказаними статтею слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 190 КК України.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за ч. 2 ст. 190 КК України слід частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного в порядку ч. 4 ст. 70 КК України, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та з конфіскацією майна.

Суд зазначає, що оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.209 КК України не пов`язаний з заняттям ним певної посади, тому суд не призначає йому додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати певні посади, що передбачене санкцією даної статті.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2025 року, застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, починаючи з 25.11.2025 18 год. 00 хв. з часу його затримання до 24 січня 2026 року включно.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2026 року продовжено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів 21 березня 2026 року включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, враховуючи продовження існування ризиків згідно ст. 177 КПК України та із урахуванням даних про особу, слід залишити застосованим до набрання вироком законної сили, об`єктивних підстав для зміни запобіжного заходу, судом не встановлено.

Вирішуючи цивільні позови, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної або юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За нормами ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України зазначено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов потерпілої ОСОБА_16 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення у загальному розмірі 12012,00 грн.

Також, разом з обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення у загальному розмірі 15 562,50 грн.

Крім цього, разом з обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення у загальному розмірі 4 101,00 грн.

Також, разом з обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, завданої вчиненням кримінального правопорушення у загальному розмірі 51 200,00 грн.

Зі змісту вказаних цивільних позовів вбачається, що цивільні відповідачі просять стягнути з цивільного відповідача суми матеріальної шкоди, спричиненої їм внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 . Зокрема, стягнення моральної шкоди цивільними позивачами не заявлялось.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдані збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною першою ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями частин 1 та 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Обвинувачений цивільні позови визнав в повному обсязі.

Судом встановлено, що визнання обвинуваченим позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене і положення чинного законодавства, цивільний позов ОСОБА_16 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення у загальному розмірі 12 012,00 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення у загальному розмірі 15 562,50 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення у загальному розмірі 4 101,00 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, завданої вчиненням кримінального правопорушення у загальному розмірі 51 200,00 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ст. 100 КПК України.

Доказів наявності процесуальних витрат сторонами суду не надано.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374, 395, 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч. 1 ст. 361, ч.1 ст.209 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці;

- за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 1 ст. 361 КК України - у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- ч. 2 ст. 190 КК України (за епізодом відносно потерпілого ОСОБА_12 ) - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

- за ч. 1 ст. 209 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання покарання призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2025 року, більш суворим покаранням, за цим вироком призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та з конфіскацією майна.

Призначити ОСОБА_4 покарання за:

- ч. 2 ст. 190 КК України (за епізодом відносно потерпілої ОСОБА_16 ) - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного в порядку ч. 4 ст. 70 КК України, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі відраховувати з моменту набрання вироком суду законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою - залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Зарахувати до строку відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 25 листопада 2025 року до набрання вироком законної сили, згідно ч.5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази:

- CD-R диск з пояснювальним написом «вх. 4524-ВБ від 01.10.2024», CD-R диск з пояснювальним написом « ОСОБА_4 », DVD-R диск з пояснювальним написом «ВФ Україна №332/5211/24 №1кс/332/309/25 GD-25-10800/кі від 08.09.2025 року», DVD-R диск з пояснювальним написом «ВФ Україна №0000604 GD-25-10845/кі від 03.09.2025 року», CD-R диск марки Verbatim, 700 мв з маркувальним написом «94», CD-R диск марки Verbatim, 700 мв з маркувальним написом « ОСОБА_17 , ОСОБА_4 », CD-R диск марки Verbatim, 700 мв з маркувальним написом « ОСОБА_15 », CD-R диск пояснювальним написом «вх. 5975-ВБ» від 28.10.2025», CD-R диск на якому міститься відеозапис прямого ефіру з «Тік-ток» від 09.03.2025, CD-R диск марки Verbatim, 700 мв з маркувальним написом «вх. 5984-ВБ від 28.10.2025», DVD-R диск з маркувальним написом «ВФ Україна №332/3846/25 №1кс/332/301/25 GD-25-10800/кі від 08.09.2025 року», які містяться в матеріалах кримінального провадження за №0000604 від 10.08.2024 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- платіжні інструкції з АТ КБ «ПриватБанк», які роздруковані на 27 арк., скріншоти, які роздруковані на 10 арк. та оптичний носій інформації диск білого кольору без маркувальних написів на якому містяться аудіо записи розмов, надані під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_12 , які містяться в матеріалах кримінального провадження за №0000604 від 10.08.2024 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- квитанції №38, №79, №43, №18, №71, №71, №02, №18, №236321493, №06, №22, №23, №26, №38, №24, №37, №32, №65 та квитанцію про оплату з АТ «Юнекс Банк»: №5953, надані під час допиту в якості потерпілої ОСОБА_16 які містяться в матеріалах кримінального провадження за №0000604 від 10.08.2024 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- копії платіжних інструкцій з АТ КБ «ПриватБанк» та скріншоти з перепискою, які містяться в матеріалах кримінального провадження за №0000604 від 10.08.2024 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- CD-R диск марки Verbatim, 700 мв з маркувальним написом «АТ «Універсал Банк Справа №332/3761/25 №9896-Т», DVD-R диск з маркувальним написом «ВФ Україна №332/3761/25 №1кс/332/308/25 GD-25-10800/кі від 08.09.2025 року», які містяться в матеріалах кримінального провадження за №0000408 від 19.06.2025 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_16 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_20 ) на користь ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_21 ) майнову шкоду у розмірі 12 012 (дванадцять тисяч дванадцять) грн. 00 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_20 ) на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса проживання: АДРЕСА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_22 ) майнову шкоду у розмірі 15 562 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн. 50 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_20 ) на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_23 ) майнову шкоду у розмірі 4 101 (чотири тисячі сто одна) грн. 00 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_20 ) на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_24 ) майнову шкоду у розмірі 51 200 (п`ятдесят одна тисяча двісті) грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі п. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Повний текст вироку після його проголошення вручається учасникам кримінального провадження, які присутні у судовому засіданні, та не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який в судове засідання на проголошення вироку не прибув.

Суддя ОСОБА_1