Провадження №1-кс/447/1865/26
Справа №447/778/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 р. слідчий суддя Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області клопотання керівника Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно

ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Неаполь, Італійська Республіка, громадянина Італійської Республіки, який утримується в Державній установі «Табір для тримання військовополонених «Захід 1»,

прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

перекладач ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_9 ,

особа, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) (у режимі ВКЗ),

в с т а н о в и в:

04.03.2026 до Миколаївського районного суду Львівської області надійшло клопотання керівника Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Неаполь, Італійська Республіка, громадянина Італійської Республіки, який утримується в Державній установі «Табір для тримання військовополонених «Захід 1».

В обґрунтування клопотання наведено наступне.

Наказом Міністерства юстиції України №234/5 від 29.01.2026 задоволено запит компетентного органу Італійської Республіки про видачу (екстрадицію) громадянина цієї держави ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з України до Італійської Республіки для виконання покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі, призначеного вироком суду міста Неаполя Італійської Республіки від 12.10.2016 з урахуванням вироку Апеляційного суду м. Неаполя від 04.03.2021. Наказ Міністерства юстиції України набув законної сили.

Листом №13465/225932-7-25/12.4 від 30.01.2026 Міністерством юстиції України доручено Львівській обласній прокуратурі після набрання наказом законної сили вжити заходів, визначених ст. 584 КПК України, з метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення фактичної передачі ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) компетентним органам Італійської Республіки.

Так, вироком суду міста Неаполя Італійської Республіки від 12.10.2016 з урахуванням вироку Апеляційного суду м. Неаполя від 04.03.2021 ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) призначено покарання у виді 7 років 2 місяці позбавлення волі за вчинення злочину сексуального насильства над неповнолітньою особою, передбаченого статтями 81 срс, 61 №11, 609 bis ч. 1, ст. 609 ter ч. 2, ст. 609 septies ч. 4 п. 5 Кримінального кодексу Італійської Республіки.

24.11.2022 Республіканською прокуратурою при суді м. Неаполя видано наказ №SIEP 2641/2022 про виконання покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі.

За результатами екстрадиційної перевірки обставин, що перешкоджають видачі ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) до Італійської Республіки, не встановлено.

Запит Міністерства юстиції Італійської Республіки про видачу згаданої вище особи та документи, долучені до запиту, оформлені належним чином відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року.

ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) не є громадянином України, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався, за станом здоров`я може бути переданий до Італійської Республіки.

Інкриміновані згаданій вище особі злочини, передбачені статтями 81 срс, 61 №11, 609 bis ч. 1 ст. 609 ter ч. 2 ст. 609 septies ч. 4 п. 5 Кримінального кодексу Італійської Республіки (застосування насильства в сім`ї, примушування неповнолітньої до неодноразових, проти її волі, сексуальних дій, які полягали у домаганнях, торканнях до її інтимних частин тіла насильницьким шляхом, а також змушування її торкатись його статевих органів) за законодавством України кваліфікуються за ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156 Кримінального кодексу України та передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше 1 року і тому є екстрадиційними.

На території України ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) до кримінальної відповідальності не притягується.

Компетентні органи України не проголошували остаточне рішення стосовно останнього у зв`язку із правопорушеннями, за які вимагається його видача, та не ухвалювали рішення про порушення чи припинення переслідування у зв`язку із цими самими злочинами.

Передбачений ст. 80 КК України строк давності виконання обвинувального вироку не закінчився.

Запити інших держав про видачу ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) до Міністерства юстиції України не надходили.

13.01.2025 згадану вище особу захоплено в полон військовослужбовцями Збройних Сил України та на цей час він утримується у державній установі «Табір для тримання військовополонених «Захід-1», що по вул. Стуса, 2 у с. Заклад Стрийського району Львівської області.

Відповідно до листа Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, заперечення щодо екстрадиції громадянина Італійської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) до цієї ж держави за умови дотримання вимог чинного законодавства та міжнародних зобов`язань України, відсутні.

Італійською стороною надано гарантії того, що згідно зі ст. 12 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими 1949 року у разі екстрадиції ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) до Італійської Республіки він продовжуватиме користуватися захистом, наданим йому цією Конвенцією.

Прокурори підтримали клопотання, просили таке задоволити, оскільки наказ Міністерства юстиції України про видачу (екстрадицю) ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з України до Італійської Республіки для виконання вироку суду набув законної сили, а також ті обставини, що згадана вище особа переховується від компетентних органів Італійської Республіки, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає екстрадиції, відсутність обставин, які гарантують запобігання втечі особи, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі особа намагатиметься уникнути видачі та в подальшому притягнення до кримінальної відповідальності на території Італійської Республіки, що у свою чергу перешкодить виконанню Україною запиту про його екстрадицію (ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Особа, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, просив відмовити у задоволенні клопотання, хотів повернення в РФ.

Захисник особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила з аналогічних підстав, вказаних ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ).

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурорів, захисників, та особи, відносно якої розглядається клопотання, прийшов такого висновку.

Встановлено, що листом №13465/225932-7-25/12.4 від 30.01.2026 Міністерством юстиції України доручено Львівській обласній прокуратурі після набрання наказом законної сили вжити заходів, визначених ст. 584 КПК України з метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення фактичної передачі ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) компетентним органам Італійської Республіки.

Вироком суду міста Неаполя Італійської Республіки від 12.10.2016 з урахуванням вироку Апеляційного суду м. Неаполя від 04.03.2021 ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) призначено покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі за вчинення злочину сексуального насильства над неповнолітньою особою, передбаченого статтями 81 срс, 61 №11, 609 bis ч. 1, ст. 609 ter ч. 2, ст. 609 septies ч. 4 п. 5 Кримінального кодексу Італійської Республіки.

24.11.2022 Республіканською прокуратурою при суді м. Неаполя видано наказ №SIEP 2641/2022 про виконання покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі.

Інкриміновані ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) діяння відповідають складам злочинів, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) не є громадянином України, на території України до кримінальної відповідальності не притягується.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматись під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 10, 11 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Відповідно до п. 3 ч. 7 ст. 584 КПК України, під час розгляду клопотання слідчий суддя встановлює особу, роз`яснює особі її право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію), з`ясовує бажання особи скористатися цими правами, перевіряє добровільність надання особою згоди на її видачу (екстрадицію), відмови від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, усвідомлення особою правових наслідків такої згоди (відмови), перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників і постановляє ухвалу про: затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту.

Частиною 8 статті 584 КПК України передбачено, що при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Відповідно до ст. 1 Європейської Конвенції про видачу правопорушників, договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Видача правопорушників, відповідно до ч. 1 ст. 2 Європейської Конвенції про видачу правопорушників, здійснюється у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі, або згідно з постановою про утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року чи більш суворим покаранням.

Забезпечення компетентними органами України виконання вимог ст. 1 вказаної Конвенції можливо лише в разі застосування до особи запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою.

Відповідно до положень п. 6 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя приходить висновку, що застосування до у ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) будь-якої іншої міри запобіжного заходу, крім екстрадиційного арешту, може бути недостатнім для запобігання існуючим ризикам, а саме його спроб переховуватися з метою ухилення від передачі компетентним органам Італійської Республіки, враховуючи тяжкість покарання за правопорушення, в якому він обвинувачується, відсутність характеризуючих документів, які б переважали над існуючими ризиками.

При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ч. 4 ст. 584 КПК України).

Роз`яснити положення ч. 10 ст. 584 КПК України про те, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Керуючись ст. 369, 372, 584 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) задоволити.

Застосувати до громадянина Італійської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу компетентним органам Італійської Республіки строком на 2 місяці, тобто до 03.05.2026.

Утримувати громадянина Італійської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) в Державній установі «Львівська установа виконання порань (№19)».

Копію ухвали направити в Державну установу «Львівська установа виконання порань (№19)».

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1