УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 Справа №607/6883/26 Провадження №1-кс/607/2494/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотаннястаршого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000096 від 31.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2026 року старший слідчий в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0000096 від 31.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, про накладення арешту, шляхом заборони відчуження та розпорядження, на нерухоме та рухоме майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 ,а саме на транспортний засіб марки «Peugeot 308», номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб., VIN-код НОМЕР_2 (дата реєстрації 26.12.2023).

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив про те, щоу кримінальному провадженні №0000096 від 31.07.2024 ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме у пособництві у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану, а також у складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. При цьому внаслідок умисних дій ОСОБА_6 , який діяв за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за пособництва ОСОБА_5 , було спричинено шкоду на суму 129 270,62 грн. Вважає, що у разі незастосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження майно, що перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_5 , може бути перереєстроване чи продане третім особам, що негативно вплине на забезпечення завдань кримінального провадження, а тому посилаючись на положення п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий у клопотанні ставить питання про накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Крім того зазначає, що арешт на майно ОСОБА_5 слід накласти з метою забезпечення можливої конфіскації.

Крім того у клопотанні слідчого вказано про наявність передбачених ч.2 ст.172 КПК України підстав для розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника, зазначаючи, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна та унеможливлення відчуження даного майна до моменту прийняття рішення за результатами розгляду даного клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, однак як вбачається із поданого клопотання, просять проводити розгляд без їх участі, клопотання підтримують в повному обсязі. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути подане клопотання у відсутності ініціатора клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку накладення арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (ч. 8 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Також згідно ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий зазначає, що його метою є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також конфіскації майна як виду покарання (п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Поряд з цим в матеріалах клопотання відсутній цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні з належним обґрунтуванням його розміру, за наявності якого можливо накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 ,з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Також до матеріалів клопотання не долучено даних про наявність потерпілих, зокрема постанови слідчого, прокурора про визнання потерпілим у кримінальному провадженні та/або пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні.

Відсутні також відомості про вартість майна, на яке просить накласти арешт слідчий з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), та її співмірність розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (ч. 8 ст. 170 КПК України).

Крім того у клопотанні слідчого зазначено про те, що майно ОСОБА_5 підлягає арешту з метою забезпечення можливої конфіскації майна, водночас положеннями ч. 5 ст. 170 КПК України визначено, що у такому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна, однак санкцією ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, за якими підозрюється ОСОБА_5 , не передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, що слідчим не було взято до уваги.

Таким чином, клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також конфіскації майна як виду покаранняне ґрунтується на вимогах КПК України, у зв`язку з чим у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 132, 170-172 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000096 від 31.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1