УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 161/19726/19

провадження № 51 - 1128 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2025 року ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні за ст. 190 ч. 3 КК України виправдано на підставі ст. 284 ч. 1 п. 1, 2 КК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу та події кримінального правопорушення.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_4 задоволено частково. Вирок місцевого суду змінено. Виключено з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку на ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України як на підставу для виправдання ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. В іншій частині вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа,

яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,

що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом при його винесенні, навести конкретні докази і аргументи

в обґрунтування кожної позиції.

Так, прокурор у своїй касаційній скарзі, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, проте в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1, статей 412 - 413 КПК України, з урахуванням встановлених судами обставин у цьому кримінальному провадженні та негодою з виправдуванням ОСОБА_5 .

Також у поданій скарзі прокурор не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону в силу ст. 419 КПК України, на його думку, було допущено цим судом, які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Крім того, в порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги не додано копії оскаржуваного рішення в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не додано 4 примірника оскаржуваного судового рішення).

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання

про відкриття касаційного провадження.

Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 без руху.

Встановити прокурору ОСОБА_4 п`ятиденний строк

для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3