ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/82/26 Справа № 705/760/26Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 176 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2026 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Монастирище Черкаської області, українця, громадянина України, інваліда 2 групи, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з 09 лютого 2026 року по 09 квітня 2026 року, з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ВРЗСПЖЗО СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_9 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, що було погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

В обгрунтування клопотання вказувала, що на досудовому розслідуванні СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000153 від 07.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 06.02.2026 близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , в ході спільного розпивання алкогольних напоїв з власником вказаного житла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час раптово виниклого конфлікту, що переріс у обопільну бійку, діючи умисно та цілеспрямовано, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті останнього, усвідомлюючи протиправність своїх дій та те, що потерпілий в результаті поштовху може у подальшому упасти та отримати тілесні ушкодження несумісні із життям, лівою рукою умисно штовхнув ОСОБА_10 в передню частину грудної клітки, від чого потерпілий, будучи в стані алкогольного сп`яніння, втратив рівновагу та впав на спину, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді травми шиї з переломом шийних хребців, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженого Наказом МОЗ від 17.01.1995 № 6, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та від яких ОСОБА_10 помер на місці.

Наполягаючи на застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий вказувала на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які зумовлені тяжкістю вчиненого злочину, суворістю покарання, яке передбачене за такий злочин, даними, які характеризують особу підозрюваного, який не працевлаштований, сталих соціальних зв`язків не має.

Крім того, ініціатор клопотання наголошувала на неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не зможуть дієво запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого.

Застосовано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, який вирішено рахувати з 09 лютого 2026 року по 09 квітня 2026 року та покладено на підозрюваного такі обов`язки: заборонено залишати житло цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду, щоденно на час дії запобіжного заходу; не відлучатися за межі Уманського району Черкаської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; зобов`язано підозрюваного прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за кожним викликом; зобов`язано повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, що обґрунтовується необхідністю полегшення для ОВС можливості виклику підозрюваного для проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій; заборонено спілкуватися із свідками у даному кримінальному провадженні. Роз`яснено наслідки порушення покладених на нього обов`язків.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та обираючи стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя мотивував тим, що наведені у клопотанні фактичні дані не містять переконливих доводів, які б свідчили про наявність у підозрюваного умислу на позбавлення життя потерпілого.

Слідчий суддя дійшла висновку, що з огляду на дані, характеризуючі підозрюваного, зокрема наявність у останнього постійного місця проживання, соціальних зв`язків, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, відсутність доказів наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та відповідатиме принципу пропорційності втручання у його права.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 оскаржив її в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею залишено поза увагою той факт, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, та наразі не отримано висновок судово-медичної експертизи з приводу причин смерті потерпілого, а тому висновки слідчого судді щодо недостатності фактичних даних про вчинення умисного вбивства є передчасними.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що слідчим суддею не враховано наявність об`єктивних даних щодо існування ризиків незаконного впливу на свідків та ухилення від органів досудового розслідування та/ або суду, як існують в силу того, що підозрюваний після скоєння кримінального правопорушення намагався покинути місце злочину до приїзду поліції, однак був зупинений свідками подій, які надалі допитані.

Таким чином, ініціатор апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано у сукупності всіх обставин, передбачених ст. 178 КПК України, внаслідок чого постановлено незаконне рішення, яке підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинм кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги за наведених у ній підстав, думку захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити законне судове рішення в силі, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2026 рокуне відповідає даним вимогам.

Згідно з положенням п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 4 цієї статті, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, необов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, та застосовуючи стосовно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя виснував, що наведені у клопотанні фактичні обставини не містять переконливих даних про наявність у підозрюваного умислу на скоєння кримінального правопорушення, яке останньому інкримінується. Крім того, слідчий суддя зробив висновок, що відомості наявні на даному етапі досудового розслідування свідчать про те, що смерть настала внаслідок необережних дій, а не цілеспрямованого протиправного посягання на життя особи.

Таким чином, слідчий суддя, навівши вказані висновки, фактично надав оцінку обставинам кримінального правопорушення та діям підозрюваного, кваліфікації та складу кримінального правопорушення, що є неприпустимим на стадії досудового розслідування при вирішення питання обрання запобіжного заходу.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності доказів, наявних у матеріалах досудового розслідування, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Колегія суддів вважає, що за матеріалами досудового розслідування, наявно достатньо даних, які свідчать про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, тобто існує обгрунтована підозра, а дослідження та оцінка доказів, перевірка правильності кваліфікації дій підозрюваного та встановлення фактичних обставин злочину, буде здійснюватись судом під час розгляду кримінального провадження.

Крім того, у випадку, якщо сторона захисту вважає підозру необґрунтованою, вона відповідно до норм чинного КПК України не позбавлена права оскаржувати повідомлення про підозру.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

В клопотанні слідчий вказував на наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, з наведенням доводів щодо їх існування.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя зробив суперечливі висновки щодо наявності ризиків, заявлених слідчим.

Так, слідчий суддя зазначив щодо недоведеності ризиків ухилення від органів досудового розслідування та незаконного впливу на свідків. Щодо заявленого ініціатором клопотання ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя не надала оцінку доводам наявності цього ризику взагалі. Однак, аналізуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшла висновку про необхідність застосування запобіжного заходу, враховуючи, зокрема і наявні ризики, проте, наявність будь-якого ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, слідчий суддя не визнала доведеним.

З огляду на викладені слідчим суддею обставини, а саме, недоведеність наявності обгрунтованої підозри та відсутність доведення існування ризиків, у відповідності до вимог ч.2 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу.

Натомість слідчий суддя дійшла висновку про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного, навівши суперечливі висновки, які не узгоджуються між собою, в зв`язку з чим ухвала слідчого судді не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з постановленням нової.

Так, колегія суддів враховує, що ризики, заявлені слідчим у клопотанні, а саме ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України є доведеними та існують в силу того, що особа, яка раніше не судима, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, усвідомлюючи суворість якого, підозрюваний може ухилятися від органів досудового розслідування та/або суду.

Визнаючи доведеним такий ризик, колегія суддів враховує, що стороною захисту не надано доказів наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, наявності офіційного працевлаштування, та інших даних, які б нівелювали наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, колегія суддів погоджується з його існуванням, оскільки на датому етапі досудового розслідування допитані свідки, серед яких є очевидці подій, на яких підозрюваний може незаконно впливати з метою схилити їх на свій бік. Крім того, колегія суддів враховує, що даний ризик продовжує існувати не тільки на цій стадії, а й на стадії судового провадження до допиту свідків в судовому засіданні.

Враховуючи, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, заявлений слідчим ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, колегія суддів оцінює критично, адже органом досудового розслідування не наведено будь-яких обставин, які б свідчили про його існування.

Таким чином, за матеріалами досудового розслідування, на даний час встановлено наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому до підозрюваного належить застосувати запобіжний захід.

Колегія суддів вважає, що з врахуванням обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину за ч.1 ст. 115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, даних, які характеризують особу ОСОБА_7 , зокрема, що він раніше не судимий, міцних соціальних зв`язків не має, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 2 групи, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які є мінімальними, з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків буде достатнім та необхідним для запобігання наявним ризикам та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як єдиного запобіжного заходу, який дієво вплине на дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів оцінює критично, оскільки, з врахуванням фактичних обставин кримінального правоопрушення, запобігти ризикам можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з моменту повідомлення йому про підозру та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, та спроб вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором суду не надано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що до ОСОБА_7 належить застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який здатен виконати функцію необхідного та достатнього запобіжного заходу для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечити виконання завдань кримінального провадження.

За викладених обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, ухвалена за суперечливих висновків, з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню із застосуванням до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 405, 407, 419, 422 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2026 року скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого ВРЗСПЖЗО СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_1 .

Строк дії запобіжного заходу визначити два місяці, який рахувати з 09 лютого 2026 року до 09 квітня 2026 року.

Покласти на підозрюваного такі процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

-не залишати житло цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду, крім необхідності пройти в укриття під час оголошеного сигналу «повітряної тривоги»;

-не відлучатися за межі Уманського району Черкаської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за кожним викликом;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

-заборонити спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити наслідки навиконання покладених на підозрюваного обов`язків, що може бути підставою для застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Виконання ухвали щодо контролю за додержанням підозрюваним процесуальних обов`язків покласти на відділ Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді