Справа № 501/1138/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000407 від 18.05.2021 р., з обвинувальним актом, яким:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Іллічівськ (Чорноморськ) Одеської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.155, ч.2 ст.156, ч.2 ст.301, ч.3 ст.152, ч.3 ст.153, ч.1 ст.301-1, ч.3 ст.301-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2026 року до Овідіопольського районного суду Одеської області, на підставі Ухвали Одеського апеляційного суду, від 16.03.2026 р., про визначення підсудності, надійшли матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.155, ч.2 ст.156, ч.2 ст.301, ч.3 ст.152, ч.3 ст.153, ч.1 ст.301-1, ч.3 ст.301-1 КК України.

Прокурором заявлене клопотання про продовження дії відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою. Зазначене клопотання прокурор обґрунтував наступним.

В відповідності до наданого суду клопотання, Ухвалою Чорноморського міського суду Одеської області від 17.02.2026 р., обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовано запобіжний заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який спливає 21.03.2026 р.

У зв`язку з чим, виникла необхідність в продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

?ч. 2 ст. 156 КК України за кваліфікуючими ознаками: вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи вітчимом ( в редакції Закону №600-VI (600-17) від 25.09.2008 );

?ч. 2 ст. 301 КК України за кваліфікуючими ознаками: розповсюдження серед неповнолітніх кіно- та відеопродукції порнографічного характеру (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1520-VI від 11.06.2009, № 1819-VI від 20.01.2010, № 770-VIII від 10.11.2015);

?ч. 3 ст. 153 КК України за кваліфікуючими ознаками: задоволення статевої пристрасті неприродним способом, вчинене із використанням безпорадного стану потерпілої особи, щодо малолітньої (в редакції Законів №2276 ІV від 21.12.2004; № 2295-VI від 01.06.2010);

?ч. 2 ст. 155 КК України за кваліфікуючими ознаками: неприродні статеві зносини з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, вчинені членом сім`ї (в редакції Законів №600-VI від 25.09.2008, № 2334- VIII від 14.03.2018 (набув чинності 18.04.2018);

?ч. 3 ст. 152 КК України за кваліфікуючими ознаками: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло неповнолітньої особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, з використанням геніталій та іншого предмету, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 155 цього Кодексу, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування) (В редакції Законів №2295-VI від 01.06.2010; № 2227 VIII від 06.12.2017; № 409-IX від 19.12.2019 (набув чинності 16.01.2020);

?ч. 1 ст. 301-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне зберігання дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження;

?ч. 3 ст. 3011 КК України за кваліфікуючими ознаками: розповсюдження дитячої порнографії.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. Здобуті під час досудового розслідування докази є вагомими та свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення відносно ОСОБА_4 .

Метою та підставами продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, тобто ризикам, передбаченим п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою повністю відповідатиме вимогам КПК України та інтересам суспільства.

У зв`язку з тим, що розглянути кримінальне провадження до закінчення строку тримання обвинуваченого під вартою (21.03.2026) неможливо, виникла необхідність обрати/продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки на теперішній час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, залишаються не змінними та обґрунтовуються тим, що ОСОБА_4 може:

- переховуватися від суду що підтверджується тим, що він вину свою у вчинені кримінальних правопорушень не визнає, з метою уникнення від кримінальної відповідальності був оголошений у міжнародний розшук і ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21.11.2024 йому обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою. Тривалий час (більш 4 років) переховувався від правоохоронних органів і суду, був затриманий на території Королівства Бельгії і виданий (екстрадиція) до України, на підставі ухвали слідчого судді Чорноморського міського суду Одеської області від 17.02.2026 йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, від перебуває під вартою у ДУ «Житомирська установа виконання покарань» (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконно впливати на потерпілу (його падчерку) та свідків кримінального правопорушення, оскільки він знайомий з потерпілою та свідками, йому відомі адреси їх проживання і наразі потерпіла свідки кримінального правопорушення не допитані судом (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- перешкоджати розгляду судом кримінального провадження іншим чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вважається особою-призовником. Мобілізація обвинувачених осіб, до яких застосовані запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, об`єктивно унеможливлює їх участь у судовому засіданні у сучасних умовах, що може зашкодить судовому розгляду кримінального провадження (п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України);

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не працює, не має постійного джерела доходу на існування, не має міцних соціальних зв`язків (дружина та син знаходяться за кордоном) (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поруки та особистого зобов`язання не зможе запобігти вищевказаним ризикам, оскільки обвинувачений не має джерела доходу, внаслідок чого буде вимушений порушувати застосований запобіжний захід для знаходження коштів на існування, окрім того враховуючи специфіку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що передбачає не цілодобову, а періодичну перевірку співробітниками поліції місцезнаходження обвинуваченого за адресою, в проміжок між перевірками будучи громадянином, який зареєстрований на території України, яка окупована військовими російської федерації, може незаконно виїхати з Одеської області або покинути територію України, що унеможливить подальший судовий розгляд та зміну запобіжного заходу на більш тяжкий.

Таким чином, прокурор вважає, що, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого відповідає суспільному інтересу.

Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання заперечували та просили обрати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали, додані до клопотання, суд вважає клопотання прокурора про продовження дії обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою таким, що підлягає задоволенню, а клопотання захисника таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність обрання запобіжних заходів є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання, сукупністю даних про матеріальний та соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Окрім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Нечепорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04, набуло статусу остаточного 21.07.2011) - наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Слід зазначити, що невідворотність покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення вже саме по собі є підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від суду.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не має.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Судом встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім наявності вказаних ризиків, суд враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

З врахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченої, в силу характеру кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на неї процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який може надати можливість запобігти вищевказаним ризикам, суд вважає запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Водночас, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобіганню існуючих ризиків.

Також, суд вважає можливим не визначати розмір застави з підстав, передбачених ч.4 ст.183 КПК України, так як ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в скоєні особливо тяжкого кримінального правопорушення з застосуванням сексуального насильства.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 315, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , - задовольнити.

В задоволені клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , - відмовити.

Продовжити дію відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в «Житомирській установі виконання покарань (№8)» на 60 днів, до 18 травня 2026 року, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 23. 03.2026 р. о 11.05 годині.

Суддя ОСОБА_1