ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1168/26 Справа № 215/2358/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2026 року, якою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 152 КК України, у кримінальному провадженні №0000036 від 09.01.2025 р., продовжено запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 березня 2026 року,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2026 року ОСОБА_8 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 152 КК України, у кримінальному провадженні №0000036 від 09.01.2025 р., продовжено запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 березня 2026 року.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2026 року про продовження запобіжного заходу тримання під вартою щодо нього скасувати, змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не встановлені і не доведені доказами. Вважає, що обвинувальний акт не є доказом винуватості.

Наголошує, що він не вчиняв інкриміновані йому злочини, а матеріали кримінального провадження щодо нього сфабриковані стороною обвинувачення.

Окремо звертає увагу, що ним було заявлено відвід головуючому судді в цьому кримінальному провадженні, оскільки його чисельні заяви, зокрема, про розгляд кримінального провадження колегіально, ігноруються головуючим суддею.

Звертає увагу, що він вже більше року перебуває під вартою.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , просила її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, ухвалу суду 1-ї інстанції просив залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 152 КК України, за два з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2025 року ОСОБА_8 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 09.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, обрано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, з 10.01.2025 р. з 13.30 год. по 10.03.2025 р. включно.

Як вбачається із виділених матеріалів кримінального провадження, ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2026 року ОСОБА_8 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 152 КК України, у кримінальному провадженні №0000036 від 09.01.2025 р., продовжено запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 березня 2026 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які в сукупності давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 цього Кодексу.

Прокурор, у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином обґрунтував наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України при наявності обґрунтованого обвинувачення та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Зазначив, що є дійсним ризик переховування обвинуваченого від суду.

За змістом ст. 199 КПК України при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих матеріалів провадження, суд оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою. Так, судом встановлено, що обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовженні строку його дії, та на які в своєму клопотанні посилається прокурор не змінилися, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як він обвинувачується у тому, що маючи не погашені судимості, вчинив нові, в тому числі особливо тяжкі злочини, за один із яких передбачено покарання від 10 до 15 років позбавлення волі, не працює, неодружений, у відношенні нього на розгляді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, перебуває кримінальне провадження за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто йому раніше повідомлялося про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тому зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, які можуть підлягати допиту судом, вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Він не є неповнолітнім або інвалідом, або особою похилого віку, тому може утримуватися в СІЗО.

Суд врахував доводи обвинуваченого, підтримані захисником щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та їх відсутність на час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, та прийшов до висновку, що вони є необґрунтованими. З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні прокурора з їх обґрунтуванням та судом досліджені, їм надано оцінку та встановлено, що вони продовжують існувати та не зменшились.

Будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу стороною захисту під час апеляційного розгляду не наведено.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає від прокурора надання доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити не перебуваючи під вартою у конкретному кримінальному провадженні надалі, а тому доводи про необґрунтованість заявлених ризиків є хибними. Аналогічні висновки було встановлено і судом 1-ї інстанції під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою.

Обґрунтовано суд вважав, що відсутність на даний час фактів втечі обвинуваченого - з метою переховування, тиску на потерпілих і свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, жодним чином не свідчить про неможливість вчиненя ним цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та відсутність фактів спроб, передбачених ст. 177 КПК України, зумовлені в першу чергу дієвістю обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів не вбачає на даний час надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою, оскільки приймає до уваги тяжкість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення з сукупністю ризиків, які продовжують існувати. Тому, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу колегія суддів вважає таким, що не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Сама по собі тривалість підготовчого розгляду та тримання під вартою з 10.01.2025 р., не спростовує необхідність продовження тримання під вартою та не є підставою для відмови прокурору в продовженні строку тримання під вартою, або зміни запобіжного заходу на інший більш м`який.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри / обвинувачення відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Суд не відхиляє доводів сторони захисту на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо недоведеності стороною обвинувачення висунутого йому обвинувачення у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів залишає без розгляду, оскільки такі не є предметом розгляду в розумінні положень ст. 422-1 КПК України. Питанням доведеності обвинувачення суд 1-ї інстанції має дати оцінку при ухваленні рішення по суті, після оцінки всіх зібраних під час судового розгляду доказів, як і доводам сторони захисту щодо застосування до обвинуваченого недозволених методів досудового розслідування.

Крім того, заяву обвинуваченого щодо заявленого відводу головуючому судді в 1-й інстанції колегія суддів апеляційної інстанції залишає без розгляду, оскільки чинним КПК України встановлений § 6. «Відводи» порядок розгляду відводів складу суду та іншим учасникам судового процесу в суді 1-ї інстанції не віднесено до повноважень апеляційного суду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги захисника обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Таким чином апеляційна скарга обвинуваченого, як така що не підтверджується обставинами провадження, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2026 року,залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2026 року, якою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 березня 2026 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4