УХВАЛА

02 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 759/13712/22

провадження № 51- 764 ск26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду Києва від 25 липня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення стосовно ОСОБА_5 .

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Так, обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Так, у своїй касаційній скарзі захисник, стверджуючи про недостовірність та недопустимість як доказу відеозапису, покладеного в основу обвинувального вироку, з огляду на те, що не було встановлено його джерело походження та не проведено жодного експертного дослідження з метою встановлення, зокрема, його автентичності та відсутності монтажу, не зазначає, чи заявлялось стороною захисту відповідне клопотання та чи було воно розглянуто судом.

Також вказуючи на невідповідність ухвали суду апеляційної інстанції вимогам

ст. 419 КПК, захисник стверджує, що апеляційний суд не надав оцінки доводам його апеляційної скарги та не навів переконливих мотивів на їх спростування, водночас, не конкретизує, які саме доводи його апеляційної скарги були залишені поза увагою апеляційним судом.

Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Колегія суддів зазначає, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду Києва від 25 липня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3