Справа № 642/1192/26
Провадження № 1-кс/642/333/26
УХВАЛА

Іменем України

26 лютого 2026 року Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 у справі № 642/1192/26 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження Холодногірського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 т. 121 КК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2026, вищевказана справа розподілена судді ОСОБА_6 . Справа перебуває на стадії підготовчого засідання.

26.02.2026 адвокатом ОСОБА_4 , який дії в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 було подано заяву про відвід судді ОСОБА_6 , посилаючись на порушення імперативної заборони щодо повторної участі у кримінальному провадженні, (ст. 76 КПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої інстанції. Так, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000154 від 16.06.2025 суддя ОСОБА_6 розглядав його скаргу на бездіяльність процесуального керівника у цьому КП - прокурора Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 (справа № 642/279/26). 21.01.2026 суддя ОСОБА_6 постановив ухвалу про відкриття провадження за цією скаргою, де зазначив, що він «дослідив зміст поданої скарги та надані матеріали». 17.02.2026 суддя ОСОБА_6 постановив ухвалу про залишення скарги без розгляду. Таким чином, суддя ОСОБА_6 вже здійснював судовий контроль у цьому провадженні як слідчий суддя, вивчав в певному обсязі матеріали досудового розслідування і надавав їм оцінку, що є прямою підставою для його відводу. Окрім того, вважає, що існують інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_6 ( п.4 ч.1 ст. 75 КПК України). Так, по результатам розгляду вищевказаної скарги на бездіяльність прокурора Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №0000154 від 16.06.2025 ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м.Харкова ОСОБА_6 від 17.02.2026 скаргу було залишено «без розгляду», посилаючись на неіснуючу в КПК процедуру та «Лист ВССУ від 01.01.2017 р.». Використання суддею ОСОБА_6 нерелевантної практики ЄСПЛ та сумнівних листів неіснуючого суду для ухилення від розгляду скарги на бездіяльність прокурора ОСОБА_3 свідчить про наявність у судді сформованої позиції на користь сторони обвинувачення. Такі дії судді викликають обґрунтовані сумніви у забезпеченні обвинуваченому у вчиненні тяжкого злочину ОСОБА_5 права на справедливий суд незалежним і безстороннім судом (ст. 6 Конвенції про захист прав людини). Тому, просить заяву про відвід судді Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 від участі в розгляді справи №642/1192/26 (провадження №1-кп/642/323/26) у кримінальному провадженні №0000154 від 16.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України задовольнити та передати справу №642/1192/26 на розгляд іншому судді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2026, заява про відвід судді Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 передана для розгляду судді ОСОБА_1 .

Суддя Холодногірського районного суду Харкова ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений завчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд заяви адвоката ОСОБА_7 про його відвід за його відсутності, зазначив, що відвід не обґрунтований.

Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені завчасно та належним чином.

Адвокат ОСОБА_7 підтримав заяву про відвід судді ОСОБА_6 , також додав, що існують інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_6 ( п.4 ч.1 ст. 75 КПК України). Вважає, що ухвала слідчого судді ОСОБА_6 від 17.02.2026 про залишення його скарги на бездіяльність процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000154 від 16.06.2025 - прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 без розгляду не мотивована, посилання на неіснуючу в КПК процедуру та недіючий «Лист ВССУ від 01.01.2017 р.», використання нерелевантної практики ЄСПЛ, має імперативну заборону, крім того сліддчим суддею ОСОБА_6 були витребувані матеріали кримінального провадження, які ним вивчалися, що є прямою підставою для його відводу. Просив задовольнити заяву про відвід та передати справу №642/1192/26 на розгляд іншому судді.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення відводу судді ОСОБА_6 та вважала його необгрунтованим, зазначила, що в ухвалі слідчого судді ОСОБА_6 від 21.01.2026 про відкриття провадження по скарзі адвоката ОСОБА_4 не заначено про витребування матеріалів кримінального провадження, скарга була залишена без розгляду, слідчим суддею не розглядалась, він не надавав оцінку письмовим доказам, не приймав участі по суті. Тому, з поданої заяви адвоката ОСОБА_4 не вбачається підстав для відводу судді ОСОБА_6 по справі №642/1192/26, просила відмовити в задоволенні заяви.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши доводи заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою ст. 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом. З метою дотримання цієї гарантії особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, наділені правом заявити судді відвід, який повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України).

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ч. 1 ст.75 КПК України.

Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст.35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Окрім того, у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою, та не допускається повторна участь судді у кримінальному провадженні (ч. 2 ст.75, ст.76 КПК України).

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 80 КПК України відвід має бути вмотивованим.

Вимогами ч.1 ст.80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, зазначених ст.ст.75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявленого відводу, суд звертає увагу на те, що ключовим аспектом відводу, як цілісного інституту кримінального провадження, є упередженість судді при розгляді справи, яка перебуває у провадженні такого судді. Така упередженість, як вбачається із формулювань ст. ст. 75, 76 КПК України, може виникнути у зв`язку з наявністю у судді родинних, професійних зв`язків, іншого процесуального статусу тощо.

Разом із цим, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Як зазначено у Постанові Верховного суду від 22 жовтня 2019 року (справа №311/3428/18), для забезпечення вимог процесуальної форми щодо недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у кримінальному процесі України законодавцем закріплено інститут самовідводу, відводу, який передбачає інструменти для усунення упередженої службової особи від здійснення розслідування та судового розгляду кримінального провадження, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень. При цьому наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до цінності 2 принципу «Об`єктивність» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року (далі Бангалорські принципи), об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Пунктами 49, 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» передбачено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості. Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумніву неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але невирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим. Про це йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Паунович проти Сербії» (№54574/07).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії (Fey v.Austria) від 24 лютого 1993 року, п.п.27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Абстрактне зазначення мотивів відводу, без наведення конкретних обставин, які викликають саме обґрунтовані сумніви в неупередженості суду є підставою для відмови у задоволенні відводу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Судом встановлено, що дійсно 20.01.2026 до канцелярії Холодногірського районного суду м. Харкова надійшла скарга адвоката ОСОБА_7 на бездіяльність процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000154 від 16.06.2025 - прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 (справа № 642/279/26).

Так, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ, вищевказана скарга була розподілена слідчому судді ОСОБА_6 .

Разом з цим, ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 від 21.01.2026 було відкрито провадження за вищевказаною скаргою, де в тексті зазначено, що він «дослідив зміст поданої скарги та надані заявником матеріали на підтвердження заявлених доводів..», але ні в мотивувальній, ні в резолютивній частинах про витребування матеріалів кримінального провадження №0000154 від 16.06.2025 не зазначалось, тобто матеріали ним не витребувалися та не вивчались.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи № 642/279/26, 17.02.2026 слідчий суддя ОСОБА_6 постановив ухвалу про залишення скарги без розгляду з підстав неявки заявника в судове засідання.

Суд звертає увагу, що залишення скарги без розгляду, згідно з КПК України, означає, що слідчий суддя не вирішував скаргу по суті та не оцінював докази чи законність дій прокурора по суті, не висловлювалася думка судді, тому не має сформованої позиції.

Тобто, факт участі судді у процесуальній дії (розгляд скарги), яка закінчилася залишенням її без розгляду, не свідчить про його зацікавленість у результатах справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адвокатом ОСОБА_4 не наведено жодних доказів, що свідчать про обставини, які викликають сумніви в неупередженості судді ОСОБА_6 , відповідно до норм КПК України, у зв`язку з чим заява про відвід задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35, 75-76, 81, 82, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 у справі № 642/1192/26 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 27.02.2026.

Суддя ОСОБА_1