Єдиний унікальний номер судової справи №678/484/26
Номер провадження №1-кс-678-183/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000084 від 20 березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дережня, Деражнянського району Хмельницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, українцю, не працюючому, раніше не судимому,

встановив:

30 березня 2026 року надійшло клопотання, згідно якого постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24.10.2025 (справа №673/1159/25), яка набрала законної сили 04.11.2025, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Незважаючи на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24.10.2025 у справі №673/1159/25, з якою ОСОБА_5 був належним чином ознайомлений, маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ст. 129-1Конституції України, ОСОБА_5 ухилився від виконання постанови суду, яка набрала законної сили, та продовжував керувати транспортним засобом за наступних обставин.

Так, 27.01.2026 близько 23 год. 05 хв. ОСОБА_5 , з метою невиконання постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24.10.2025 у справі №673/1159/25 в частині позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п. 2.1 (А) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», перебуваючи у АДРЕСА_2 , керував автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, якими було складено відносно ОСОБА_5 протокол серії ЕПР1 №577123 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 27.01.2026 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову серії ЕНА №6576414 від 27.01.2026 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Незважаючи на це, 20.03.2026, близько 18 год. 17 хв. ОСОБА_5 з метою невиконання постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24.10.2025 у справі №673/1159/25 в частині позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п. 2.1 (А) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», перебуваючи у АДРЕСА_3 , керував автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, якими було складено стосовно ОСОБА_5 протокол серії ЕПР1 №577123 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 27.01.2026 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, 27.01.2026 у АДРЕСА_2 та 20.03.2026 у АДРЕСА_3 не виконав постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24.10.2025 у справі №673/1159/25, яка набрали законної сили, в частині позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України..

З метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості, беручи до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу правопорушника та усі наведені вище обставини, які у своїй сукупності можуть об`єктивно вплинути на хід досудового розслідування та його подальший розгляд у суді, слідчий вказує на необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання, з підстав, наведених у ньому, при цьому слідчий ОСОБА_3 не довів ризики, на які він посилається, а саме:

п. 1: доказів, які би свідчили про те, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування до матеріалів справи не долучено, і вказаний ризик є його припущенням

п. 3: також відсутні докази щодо незаконності впливу на свідків, так як в ході їх допиту ніхто не зазначав, що підозрюваний звертався до них із пропозицією змінити показання чи виправдати підозрюваного;

п. 4: до матеріалів клопотання не долучено доказів, які би свідчили про можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином щодо можливого ухилення від явки до слідчого чи суду чи залишення території України. Також зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 з`являвся в суд при розгляді справ про притягнення його за вчиненні адміністративні правопорушення, і заходи примусу до нього не застосовувалися.

Підозрюваний ОСОБА_5 просить обрати більш м`який запобіжний захід, передбачений КПК України, при цьому зазначив, що переховуватися від органів досудового розслідування не збирається, у разі потреби може здати паспорт для виїзду за кордон, а також не має наміру впливати на свідків чи іншим чином перешкодити слідству. Щиро кається у скоєному.

Захисник підозрюваного підтримує думку свого підзахисного.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріли, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В силу ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, обмеження прав особи може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2, ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

26 березня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

При обранні запобіжного заходу, судом враховується, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

При цьому, ОСОБА_5 будучи ознайомленим із судовими рішеннями, якими його позбавлено права керування транспортним засобами, проявляючи свою антисоціальну поведінку продовжує керувати транспортними засобами, чим злісно не виконує судові рішення. Тобто наявний обґрунтований ризик того, що підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, молодий вік підозрюваного.

Водночас слідчий суддя не погоджується з існуванням ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006 тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу.

Так, ініціатором клопотання не доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 добровільно з`являвся у судові засіданні при розгляді справ про притягнення його до адміністративної відповідальності, також у судове засідання для розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу, сталі соціальні зв`язки, позитивну характеристику за місцем проживання, те, що він інших адміністративних правопорушень не вчиняв, окрім порушень, які пов`язані з керування транспортним засобом, надав показання у протоколі допиту слідчому, раніше не судимий, щиро розкаявся, вину у скоєному визнає. Тому ризики, які зазначені у клопотанні, слідчим не обґрунтовані.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність ризику: ОСОБА_5 може продовжити вчинення кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, на думку суду, вказані обставини не є підставою для обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід не кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Так, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. «с» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Отже, клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є непропорційними меті, яка ставиться до їх застосування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена за умови застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Суд звертає увагу на те, що у даному випадку стороною обвинувачення не надано доказів тих обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Не надано таких доказів прокурором в ході розгляду даної справи.

Строк дії ухвали визначається в межах строку досудового розслідування згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, починаючи з дня повідомлення особі про підозру.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 30, 31, 107, 110, 131-132, 176-178, 181, 186-187, 193-194, 196, 205, 309-310, 369-372, 392-395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду, залежно від стадії кримінального провадження за першим викликом;

2) не відлучатися за межі Хмельницького району без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання чи роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Строк дії ухвали до 23 травня 2026 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Копію ухвали негайно після проголошення вручити підозрюваному та прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1

Слідчий суддя ОСОБА_1