В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/214/26

Провадження № 1-кп/936/82/2026

20.02.2026 селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000008 від 07.02.2026 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Воловець, Воловецького району, Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, непрацюючої, раніше не судимої згідно вимог ст.89 КК України,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 05.02.2026 близько 23:50 години, перебуваючи в кухні будинку АДРЕСА_1 , в ході виниклого конфлікту з ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно нанесла їй один удар долонею руки по обличчю, чим спричинила потерпілій фізичний біль в місці нанесення удару та не спричинила тілесні ушкодження.

Прокурор зазначив в обвинувальному акті клопотання про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з ч.2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За вимогами частини 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що згідно із заявою від 12.02.2026 обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, а також згідна із встановленими дізнанням обставинами.

Обвинуваченій роз`яснено зміст встановлених у результаті дізнання обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені дізнанням обставини.

Обвинувачена ОСОБА_3 згідна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченою, її згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердила захисник адвокат ОСОБА_5 .

Крім цього, у відповідності з письмовою заявою потерпілої ОСОБА_4 від 12.02.2026, вона не заперечує проти розгляду обвинувального акта щодо ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст.126 КК України - умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, згідно з якими особі, яка вчинила кримінальне правопрушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у ст. 50 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує характер вчиненого кримінального правопорушення, яке є проступком, особу винуватої, яка раніше не судима згідно з вимогами ст.89 КК України, у КНП "Воловецька центральна лікарня Воловецької селищної ради" на обліках у лікаря- нарколога, лікаря- психіатра та лікаря-фтизіатра не перебуває, добре характеризується по місцю проживання, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

В обвинувальному акті обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, зазначено вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Враховуючи, що суду не надано доказів встановлення потерпілій ОСОБА_4 групи інвалідності, суд не вважає вказану обтяжуючу покарання обставину доведеною.

Таким чином, обставин справи, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що мірою виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень буде відповідати кримінальне покарання в межах санкції ч.1 ст.126 КК України у виді громадських робіт.

Процесуальних витрат та речових доказів немає.

Цивільний позов не пред`являвся.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити їй покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт.

Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу отримання учасниками судового провадження копії вироку суду, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1