ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/155/20 Номер провадження 11-кп/814/54/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ

Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2019 року за №0000885, за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 із доповненнями на вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 17 травня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст.89 КК України не судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.3 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Строк покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати із 17 травня 2021 року та в цей строк зараховано строк його попереднього ув`язнення із 17 грудня 2019 року до 16 травня 2021 року.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалено після набрання вироком законної сили скасувати арешти, накладені:

ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 20 грудня 2019 року на: мобільний телефон «HTC», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , мобільний телефон «S-Tell», ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , предмет, схожий на стартовий пістолет «Ekol» із написом на затворі: «Major 9мм» та номерним позначенням: « НОМЕР_5 » з магазином, в якому знаходяться 5 предметів, схожі на набої 9 мм шумової дії;

ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 04 грудня 2019 року на: таблицю зі слідами рук, два ремені, кабель чорного кольору для зарядки мобільного телефону.

Прийнято рішення щодо речових доказів, а саме ухвалено:

таблицю зі слідами рук, два ремені, кабель чорного кольору для зарядки мобільного телефону, зіскоб РБК знищити;

предмет, схожий на патрон для відстрілу гумових куль, пластикову коробку, в якій знаходяться 3 таблетки білого кольору, металевий предмет у вигляді зірки із загостреними краями в чохлі чорного кольору, предмет, схожий на сувенірний ніж у футлярі з ланцюжком - залишити власнику;

мобільний телефон «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_6 , із сім карткою ПрАТ "Київстар" № НОМЕР_7 , пневматичний пістолет «Makarov», с/н: НОМЕР_8 , картонну коробку від пневматичного пістолету «Makarov» з інструкцією всередині, мобільний телефон «Nomi», ІМЕІ: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 знищити;

мобільний телефон «S-Tell», ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , предмет, схожий на стартовий пістолет «Ekol» із написом на затворі: «Major 9мм» та номерним позначенням: « НОМЕР_5 » з магазином, в якому знаходяться 5 предметів, схожі на набої 9 мм шумової дії знищити.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні ним нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя, здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з проникненням у житло, за таких обставин.

01 грудня 2019 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , діючи з умислом на вчинення розбійного нападу, з метою схову свого обличчя одягнув на голову заздалегідь підготовлену в`язану шапку типу «балаклава» з прорізями для очей та через хвіртку в паркані зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де постукав у вхідні двері житлового будинку, які відчинив ОСОБА_10 . У цей час ОСОБА_8 , знаходячись на порозі, з метою заволодіння майном учинив напад на ОСОБА_10 , поєднаний із насильством, небезпечним для його життя, здоров`я, яке виразилось у нанесенні йому одного удару кулаком в ділянку правої бровної ділянки, від якого ОСОБА_10 впав на підлогу та втратив свідомість.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 зайшов до приміщення житлового будинку та, затягнувши непритомного ОСОБА_10 до приміщення кімнати, поклав його на диван обличчям донизу й за допомогою шнура зарядки до мобільного телефону та ременя, які знайшов в приміщенні кімнати, зв`язав разом обидві руки ОСОБА_10 , таким чином позбавивши його можливості чинити опір. Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді рубця в правій надбрівній ділянці. Затим ОСОБА_8 незаконно заволодів належним ОСОБА_10 майном: грошовими коштами в сумі 11 350 гривень; мобільним телефоном «Sigma Model X-Style 31 Power», вартістю 577 гривень 71 копійка; мобільним телефоном «NOMI i281», вартістю 483 гривні 33 копійки; мобільним телефоном «Samsung GT - E 1200i», вартістю 200 гривень; пневматичним пістолетом «Makarov Umarex», с/н: НОМЕР_8 , вартістю 1 130 гривень 80 копійок, залишив місце вчинення злочину та розпорядився майном, яким заволодів, на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 13 741 гривню 84 копійки.

В апеляційних скаргах:

прокурор ОСОБА_9 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить скасувати вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 17 травня 2021 року та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.187 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, речові докази: мобільний телефон «Nomi», ІМЕІ: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , мобільний телефон «Sigma», мобільний телефон «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_6 , із сім-карткою № НОМЕР_7 , пневматичний пістолет «Makarov», с/н: НОМЕР_8 , із коробкою до нього - повернути потерпілому ОСОБА_10 ; мобільний телефон «НТС», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , мобільний телефон «S-Tell», ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , стартовий пістолет «Ekol», с/н: НОМЕР_5 , власником (законним володільцем) яких є обвинувачений ОСОБА_8 вилучити у власність держави на виконання вироку суду в частині конфіскації всього майна, що є власністю ОСОБА_8 . Свої вимоги мотивує тим, що місцевим судом: під час призначення покарання належним чином не враховано: обставини й суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину, те, що він не визнав свою винуватість, не розкаявся у вчиненому злочині, не відшкодував майнову шкоду потерпілому, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має обставин, які пом`якшують покарання; при вирішенні долі речових доказів безпідставно прийнято рішення про знищення належних потерпілому речей, чим позбавлено його права власності, та щодо знищення належних ОСОБА_8 речей, які мають бути вилучені у власність держави на виконання вироку суду в частині конфіскації всього майна, що є власністю обвинуваченого, а також не вирішив долю речових доказів у вигляді мобільних телефонів "Sigma" та "НТС2, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;

обвинувачений ОСОБА_8 (із доповненнями), посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 17 травня 2021 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції або закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю доказів його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. Такі вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: стороною обвинувачення не було надано належних і допустимих доказів його винуватості у вчиненні розбійного нападу щодо ОСОБА_10 ; він ( ОСОБА_8 ) непричетний до вчинення інкримінованого йому злочину; в матеріалах кримінального провадження відсутній протокол затримання та достовірні відомості щодо часу його затримання; показання свідка ОСОБА_11 є неправдивими та не узгоджуються з іншими доказами, цей свідок був підозрюваним в іншому кримінальному провадженні та має неприязні відносини з ним ( ОСОБА_8 ); докази сторони обвинувачення є штучно створеними та сфальсифікованими; в ході обшуку квартири АДРЕСА_3 вилучені речі не були опечатані належним чином та не описувались їх ідентифікаційні ознаки, в протоколі пред`явлення речей для впізнання за участю потерпілого не вказано характерні ознаки, за якими він упізнав мобільний телефон, а тому протоколи цих слідчих дій є недопустимими доказами; з протоколу огляду добровільно виданих ОСОБА_8 речей від 17 грудня 2019 року та його заяви про їх видачу від 17 грудня 2019 року вбачається, що ці слідчі дії в порушення вимог ст.52 КПК України проводились без участі захисника. Водночас обвинувачений посилається на те, що: адвокат ОСОБА_12 здійснював його неналежний захист, під час досудового розслідування та судового провадження він був позбавлений захисника та було порушено його право на захист; місцевий суд: надав неправильну оцінку показанням ряду свідків і неповністю виклав їх у вироку; послався в оскаржуваному судовому рішенні на докази, які не були предметом безпосереднього дослідження в судовому засіданні; безпідставно надав перевагу показанням свідка ОСОБА_11 над показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , не врахувавши їх і надавши їм критичну оцінку, відмовив стороні захисту в допиті свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Що стосується заявленого обвинуваченим під час судових дебатів чергового клопотання про надання часу з метою пошуку й залучення ним захисника, неготовності до судових дебатів слід зазначити наступне.

Виходячи із загальних засад, зловживання, зокрема, визначається як дія або бездіяльність при реалізації учасником кримінального провадження своїх процесуальних прав без мети досягнення правомірного результату і всупереч змісту та призначенню цих прав, спрямовані на перешкоджання виконанню завдань кримінального провадження.

Отже, гарантовані процесуальним законом права не повинні використовуватися недобросовісно, як інструмент для зловживання і перешкоджання досягненню завдань кримінального провадження, визначених у ст.2 КПК України.

Як передбачено ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

19 квітня 2022 року в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про призначення йому захисника з Центру із надання безоплатної вторинної правової допомоги, оскільки він позбавлений можливості самостійно забезпечити себе адвокатом.

19 квітня 2022 року Полтавським апеляційним судом задоволено клопотання ОСОБА_8 і доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Полтавській області призначити захисника обвинуваченому для здійснення його захисту в суді апеляційної інстанції (т.3 а.п.179-180).

На підставі вказаної вище ухвали Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Полтавській області призначено адвоката ОСОБА_20 для здійснення захисту ОСОБА_8 (т.3 а.п.183).

У подальшому Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Полтавській області для здійснення захисту ОСОБА_8 були призначені:

18 листопада 2022 року - адвокат ОСОБА_21 (т.3 а.п.238);

20 березня 2022 року адвокат ОСОБА_22 (т.4 а.п.19);

30 червня 2023 року адвокат ОСОБА_7 (т.4 а.п.33).

23 серпня 2023 року у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_23 (який був суддею-доповідачем у даному кримінальному провадженні) з посади судді Полтавського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, здійснено повторний автоматизований розподіл справи (т.4 а.п.34-35).

Протягом апеляційного розгляду до 18 лютого 2026 року ОСОБА_8 не вказував про бажання залучення захисника на підставі договору про надання правової допомоги та відповідно не залучав його.

Перед виступом у судових дебатах обвинувачений умисно здійснював систематичні зриви судових засідань. У попередньому судовому засіданні ОСОБА_8 вказав про намір залучити адвоката ОСОБА_24 , у зв`язку з чим апеляційний розгляд було відкладено.

Разом з тим, через декілька днів між обвинуваченим ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_24 було припинено договір про надання правової допомоги.

16 березня 2026 року саме в судовому засіданні ОСОБА_8 знову заявив чергове клопотання про надання часу для пошуку й залучення ним захисника, неготовність до судових дебатів.

Таким чином, ураховуючи зазначені вище обставини, неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , те, що він мав достатньо часу для залучення захисника за власним вибором, але попри надану йому можливість цього не зробив, натомість здійснює умисні дії щодо зриву судових засідань, а також мав достатньо часу для підготовки до судових дебатів (при цьому, безпосередньо перед виступом у судових дебатах учасники судового провадження мали проміжок часу з 24 вересня 2025 року) суд апеляційної інстанції вважає, що вказане вище клопотання від 16 березня 2026 року свідчить про зловживання ОСОБА_8 своїми процесуальними правами та спрямоване на затягування розгляду кримінального провадження.

У попередніх судових засіданнях обвинувачений неодноразово порушував порядок у залі судового засідання та не підкорявся розпорядженням головуючого в судовому засіданні, умисно здійснював зриви судових засідань, у зв`язку з чим, головуючим суддею було неодноразово попереджено (в судових засіданнях від 05 та 16 березня 2026 року) обвинуваченого про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено із зали судового засідання.

Але, незважаючи на зазначені вище попередження, 16 березня 2026 року обвинувачений продовжив повторно порушувати порядок судового засідання та не підкорявся розпорядженням головуючого в судовому засіданні, намагався знову зірвати судове засідання, а тому за ухвалою апеляційного суду був видалений із зали засідання до закінчення апеляційного розгляду.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу сторони обвинувачення, думку обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги з доповненнями ОСОБА_8 , вивчила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційних скарг та дійшла висновку про таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого про те, що стороною обвинувачення не було надано належних і допустимих доказів учинення ОСОБА_8 розбійного нападу, позбавлені підстав.

Натомість, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя, здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з проникненням у житло, є обґрунтованим, його зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду з дотриманням ст.23 КПК України й оціненими відповідно до ст.94 КПК України.

Такий висновок підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 , який підтвердив те, що 01 грудня 2019 року у вечірній час доби на прохання ОСОБА_8 він відвіз його в с. Кобелячок Кременчуцького р-ну Полтавської обл. і вони домовились, що він забере обвинуваченого пізніше. Через деякий час, протягом якого він перебував у гостях у друзів, йому зателефонував ОСОБА_8 , повідомивши, що його необхідно забрати. Приблизно о 22 годині біля магазину чекав обвинувачений із чорним пакетом. По дорозі під час повернення до м. Горішні Плавні ОСОБА_8 викинув із вікна, як він ( ОСОБА_11 ) подумав, телефон. Обвинувачений зазначив йому, що «жахнув діда» та дістав два пістолета, з одного з яких декілька разів вистрелив у підлогу машини. Коли приїхали в м. Горішні Плавні, він висадив обвинуваченого біля будинку, де проживає його колишня дружина, а ОСОБА_8 кинув йому пістолет, грошові кошти в сумі 2 000 гривень та наказав, щоб мовчав, нікому нічого не говорив про події в с. Кобелячок, і запевнив, що в такому випадку все буде добре. Оскільки йому були потрібні кошти, то через 4-5 днів він здав пістолет, який дав йому ОСОБА_8 , у ломбард за 400 гривень.

17 грудня 2019 року свідок ОСОБА_11 в ході проведеного з ним слідчого експерименту продемонстрував місце в с. Кобелячок Кременчуцького р-ну Полтавської обл., де він 01 грудня 2019 року приблизно о 18 годині 30 хвилин висадив зі свого автомобіля ОСОБА_8 та де цього ж дня приблизно о 22 годині забрав його своїм автомобілем, вказав відстань від цього місця до домоволодіння потерпілого, місце, де обвинувачений викинув із вікна автомобіля предмет, та місце по АДРЕСА_4 , куди він підвіз 01 грудня 2019 року ОСОБА_8 після поїздки с. Кобелячок Кременчуцького р-ну Полтавської обл., що підтверджується протоколом даної слідчої дії з додатком (т.2 а.п.135-139).

Свідок ОСОБА_25 підтвердила показання свідка ОСОБА_11 в тому, що 01 грудня 2019 року в період часу з 19 години 30 хвилин до 21 години 30 хвилин у них у гостях перебував ОСОБА_11 , після чого поїхав.

Водночас свідок ОСОБА_26 підтвердив те, що він на початку грудня 2019 року між с. Кобелячок та с. Малики він виявив на узбіччі мобільний телефон чорного кольору в пошкодженому стані, який у нього в подальшому було вилучено поліцією (мобільний телефон «Nomi» - т.2 а.п.241).

Наведені ж вище докази об`єктивно підтверджуються даними протоколів оглядів матеріалів про результати опрацювання інформації, отриманої від операторів телекомунікацій, щодо з`єднань: абонентського номеру ОСОБА_8 : НОМЕР_11 ; абонентського номеру ОСОБА_11 : НОМЕР_12 , від 03 лютого 2020 року з долученими довідками, відповідно до яких 01 грудня 2019 року о 20 годині 58 хвилин та 21 годині 00 хвилин між зазначеними вище абонентськими номерами відбувались з`єднання і в цей час обидва мобільні термінали із зазначеними вище номерами телефонів знаходилися в м. Кобелячок Кременчуцького р-ну Полтавської обл. (т.2 а.п.180-193, 196-234). Належність ОСОБА_8 зазначеного вище номеру телефону підтверджується, зокрема, даними протоколу огляду його мобільного телефону, виданого ним поліції, від 20 грудня 2019 року (т.2 а.п.132).

Щодо конкретних обставин нападу потерпілий ОСОБА_10 підтвердив те, що він 01 грудня 2019 року приблизно о 20 годині за місцем свого проживання ( АДРЕСА_2 ) почув стукіт у вікно. Після того як він відчинив двері нападник заподіяв йому удар в голову, від чого він втратив свідомість, обличчя нападника не бачив. Через деякий час він прийшов до тями та виявив, що був зв`язаний двома ременями й шнуром від зарядного приладу до телефону. У ході розбійного нападу в нього було викрадено: грошові кошти в сумі 11 350 гривень, пневматичний пістолет системи «Макарова», який він придбав в магазині «Колібрі», мобільні телефони.

Водночас суд першої інстанції правильно надав критичну оцінку показанням потерпілого, наданих при повторному допиті, який проведено за клопотанням сторони захисту, в частині того, що від удару жодних видимих тілесних ушкоджень в нього не було й експерт помилково зрозумів його, вказавши у висновку, що від удару він отримав тілесне ушкодження у вигляді розбитої надбрівної ділянки. У додаткових показаннях ОСОБА_10 вказав, що на момент проведення експертизи в нього дійсно на тому місці, де зазначив експерт, був шрам, але він утворився значно раніше, колись давно він падав з мотоцикла, приблизно за рік до події. Пізніше потерпілий стверджував, що шрам утворився, коли він рубав дрова.

Тобто показання ОСОБА_10 в цій частині, як суперечать один одному, так і спростовуються тим фактом, що експерт надавав висновок саме на основі об`єктивних судово-медичних, отриманих у ході огляду ОСОБА_10 , а не лише з його слів. При цьому, повідомлені потерпілим під час експертизи обставини відповідають судово-медичним даним та відповідно до них виявлені в ОСОБА_10 тілесні ушкодження утворились саме від удару твердого тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею і не могли утворитись при падінні (т.2 а.п.71).

При цьому, в судовому засіданні першої інстанції експерт ОСОБА_27 , який проводив судово-медичну експертизу ОСОБА_10 , підтвердив те, що в ділянці голови, де ОСОБА_10 вказував, що отримав удар 01 грудня 2019 року, а саме на обличчі справа у надбрівній ділянці, на момент огляду в потерпілого був рубець, характерним строком утворення якого є приблизно 2 тижні до моменту проведення експертизи (із 17 до 18 грудня 2019 року), що також спростовує показання потерпілого про отримання ним тілесного ушкодження за рік до події при падінні з мотоцикла.

Так, за змістом висновку судово-медичної експертизи №748 від 17 грудня 2019 року внаслідок розбійного нападу ОСОБА_10 було спричинено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у винляді рубця в правій надбрівній ділянці, який утворився внаслідок загоєння забійної рани, що утворилась від одноразової ударної дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею. Тілесні ушкодження не характерні для утворення при падінні потерпілого з положення стоячи на площині, як із раніше приданим прискоренням, так і без такого (т.2 а.п.71).

Викладені вище докази узгоджуються з даними протоколу огляду місця події від 02 грудня 2019 року з фототаблицею, згідно з якими в будинку за місцем проживання ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено два ремені та шнур для заряджання мобільного телефону, якими був зв`язаний потерпілий, а також зафіксовано ідентифікаційні ознаки викрадених у нього мобільних телефонів марок «Nomi», ІМЕІ: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , та «Sigma», ІМЕІ: НОМЕР_13 , НОМЕР_14 (т.2 а.п.140-143).

Згідно з даними довідки ПТ «Ломбард Діамантовий Дім» ОСОБА_11 передавав під заставу пневматичний пістолет системи «Макаров» (тобто пістолет, який йому дав обвинувачений після вчинення розбійного нападу та яким ОСОБА_8 заволодів у потерпілого) (т.2 а.п.147).

Свідок ОСОБА_28 (працівник ломбарду в м. Горішні Плавні ПТ «Ломбард «Діамантовий Дім») підтвердив факт видачі ним поліції вказаного вище пневматичного пістолета, договір про здачу якого в ломбард був оформлений на ОСОБА_11

02 грудня 2019 року в ході огляду місця події біля домоволодіння по АДРЕСА_2 виявлено та вилучено корпус і кришку мобільного телефону «Sigma» у від`єднаному стані. Цей телефон потерпілий упізнав як належний йому і такий, яким у нього заволодів нападник, що підтверджується протоколом вказаної вище слідчої дії з фототаблицею (т.2 а.п.109-110).

Факт незаконного заволодіння обвинуваченим майном потерпілого підтверджується і тим, що відповідно до протоколу обшуку від 16 грудня 2019 року з додатком за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_5 , було виявлено та вилучено, зокрема, мобільний телефон «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_6 , який був викрадений у потерпілого в ході розбійного нападу (т.2 а.п.121-122, 126).

Належність цього мобільного телефону потерпілому підтверджується даними протоколів пред`явлення для впізнання та огляду мобільного телефону від 17 грудня 2019 року, проведених із ОСОБА_10 , з фототаблицями (т.2 а.п.123-125, 129-131).

Усупереч доводам апелянта, в протоколі обшуку наведено детальні ознаки вилучених матеріальних об`єктів. Відповідно до змісту вказаного протоколу ці речі було запаковано в окремі пакети, які зв`язано ниткою та скріплено бирками, після чого вилучено їх до Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області. Проведення даної слідчої дії супроводжувалось відеофіксацією та участю двох понятих, підписами яких засвідчено протокол обшуку та які не мали жодних доповнень чи зауважень щодо змісту цього процесуального документу, порядку здійснення обшуку. Протокол також підписано присутньою під час обшуку ОСОБА_13 , яка аналогічним чином не мала жодних зауважень чи доповнень (т.2 а.п.121-122, 126).

Відповідно до протоколу обшуку ОСОБА_8 не був присутнім під час обшуку, а тому посилання обвинуваченого на безпідставне незалучення йому захисника в ході цієї слідчої дії є неспроможними.

Позбавлені підстав і доводи обвинуваченого про те, що в протоколі пред`явлення речей для впізнання за участю потерпілого не вказано характерні ознаки, за якими він упізнав мобільний телефон, оскільки згідно з даними протоколу пред`явлення для впізнання від 17 грудня 2019 року з фототаблицею потерпілий ОСОБА_10 впізнав викрадений у нього мобільний телефон за візуальними та індивідуальними ознаками, зокрема, за тим, що екран його телефону був запотілий, оскільки він попередньо падав у воду, яка затекла всередину телефона (т.2 а.п.123-125).

Таким чином, показання свідка ОСОБА_11 є логічними, послідовними та підтверджуються сукупністю доказів по справі, зокрема: показаннями свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_28 ; протоколами оглядів матеріалів про результати опрацювання інформації, отриманої від операторів телекомунікацій, щодо з`єднань абонентських номерів ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ; протоколом обшуку від 16 грудня 2019 року з додатком за місцем проживання ОСОБА_8 ; протоколами пред`явлення для впізнання та огляду мобільного телефону від 17 грудня 2019 року, проведених із ОСОБА_10 , з фототаблицями; даними довідки ПТ «Ломбард Діамантовий Дім», а тому об`єктивних підстав не довіряти вказаним доказам немає та місцевий суд правильно поклав їх до доказової бази при ухваленні вироку. При цьому, перевіркою матеріалів справи не встановлено підтверджених підстав обмовити та безпідставно звинувачувати ОСОБА_8 свідком ОСОБА_11 .

У висновку ж судово-товарознавчої експертизи №123 від 17 січня 2020 року встановлено вартість майна, яким обвинувачений заволодів у потерпілого, а саме на момент вчинення злочину з урахуванням факту попереднього використання вартість мобільного телефону «Sigma Model X-Style 31 Power» становила 577 гривень 71 копійка, мобільного телефону «NOMI i281» - 483 гривні 33 копійки; мобільного телефону «Samsung GT - E 1200i» - 200 гривень; пневматичного пістолету «Makarov» - 1 130 гривень 80 копійок (т.2 а.п.235-238).

Отже, показання обвинуваченого ОСОБА_8 про його непричетність до вчинення інкримінованого йому злочину, те, що він на момент розбійного нападу нікуди не їздив, постійно був вдома, є неспроможними та є способом його захисту від пред`явленого обвинувачення, оскільки такі показання повністю спростовуються сукупністю наведених вище взаємоузгоджених доказів, якими поза розумним сумнівом підтверджено перебування обвинуваченого на місці злочину в день і час, установлені місцевим судом, вчинення ним розбійного нападу щодо ОСОБА_10 та подальше вилучення, в тому числі безпосередньо в нього ( ОСОБА_8 ) майна потерпілого, яким він заволодів у ході вчинення злочину.

Твердження ж обвинуваченого про застосування до нього незаконних методів слідства не знайшли свого підтвердження перевіркою матеріалів справи. При цьому, доводи ОСОБА_8 про застосування 16 грудня 2019 року до нього насильства й катувань працівниками поліції з метою отримання від нього зізнання у вчиненні розбійного нападу були предметом перевірки шляхом проведення досудового розслідування в окремому кримінальному провадженні, за результатами якого начальником Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Полтава прийнято постанову від 18 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 березня 2020 року за №0000036 (розпочатого за заявою ОСОБА_8 ), на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України - у зв`язку з установленням відсутності в діях службових осіб Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Перевіркою матеріалів справи встановлено відсутність даних про скасування рішення слідчого. Не надано відомостей про це й стороною захисту.

Окрім того, за заявою ОСОБА_8 від 25 серпня 2023 року щодо можливих неправомірних дій поліцейських Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області було проведено службове розслідування ГУНП у Полтавській області спільно з Полтавським управлінням ДВБ НП України, за результатами якого встановлено, що наведені обвинуваченим відомості не знайшли свого підтвердження та в діях Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області ознак дисциплінарного проступку не встановлено.

Що стосується показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про те, що 01 грудня 2019 року у вечірній час доби та вночі ОСОБА_8 перебував у м. Горішні Плавні Полтавської обл., то місцевий суд правильно вважав їх такими, що спрямовані на спробу надання ОСОБА_8 допомоги в уникненні кримінальної відповідальності.

Суд першої інстанції мотивовано врахував те, що показання ОСОБА_13 , яка перебуває з обвинуваченим у фактичних шлюбних відносинах, показання ОСОБА_14 , яка є близькою подругою ОСОБА_13 , та ОСОБА_15 , який працює з цивільною дружиною обвинуваченого та підтримує з нею дружні відносини, не в повній мірі узгоджуються між собою, містять ряд неточностей та спростовують об`єктивними даними. Так, свідок ОСОБА_14 вказала, що вона пішла до магазину разом з трьома дітьми, а пізніше підійшов ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_15 , навпаки, зазначав, що крім ОСОБА_8 , який прийшов о пів на восьму, та ОСОБА_14 більше біля магазину нікого не було. Свідок ОСОБА_13 теж вказувала, що її зустрічали лише ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , дітей не було. Показання свідка ОСОБА_13 щодо відсутності в квартирі, де проживає вона та обвинувачений, при обшуку понятих спростовуються дослідженим у суді відеозаписом проведення обшуку.

Також показання цих свідків спростовуються об`єктивними даними: протоколів оглядів матеріалів про результати опрацювання інформації, отриманої від операторів телекомунікацій, від 03 лютого 2020 року з долученими довідками, відповідно до яких 01 грудня 2019 року о 20 годині 58 хвилин та 21 годині 00 хвилин між абонентськими номерами ОСОБА_8 і ОСОБА_11 відбувались з`єднання та в цей час обидва мобільні термінали із зазначеними вище номерами телефонів знаходилися в м. Кобелячок Кременчуцького р-ну Полтавської обл. (т.2 а.п.180-193, 196-234); протоколу обшуку від 16 грудня 2019 року з додатком, відповідно до якого за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_5 було виявлено та вилучено, зокрема, мобільний телефон «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_6 , який був викрадений у потерпілого в ході розбійного нападу (т.2 а.п.121-122, 126).

Усупереч доводам сторони захисту, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що наведені місцевим судом у вироку докази були предметом безпосереднього дослідження суду першої інстанції в судових засіданнях.

Показання потерпілого та свідків викладено в оскарженому судовому рішенні з достатньою повнотою, відображено сутнісну (змістовну) складову його показань, що має значення для встановлення судом обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження за приписами ст.91 КПК України.

Між тим, положеннями КПК України не передбачено обов`язку суду дослівно викладати показання потерпілого, свідків, таке джерело доказів відображається судом у тому обсязі, який необхідний для встановлення істини в кримінальному провадженні, що й було зроблено в досліджуваному випадку.

Твердження сторони захисту про відсутність у матеріалах кримінального провадження протоколу затримання ОСОБА_8 не є підставою для визнання наявних у матеріалах кримінального провадження доказів недопустимими, оскільки хронологія вчинення дій та прийняття рішення по даній справі свідчать про те, що обвинувачений не затримувався в порядку ст.ст.207 чи 208 КПК України, а йому було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою після повідомлення про підозру.

Окрім того, Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у своїй виробленій практиці (ухвала від 16 березня 2026 року у справі №462/1209/21, постанова від 09 липня 2024 рокуу справі №678/428/23) виснував, що сам по собі факт відсутності протоколу про затримання особи в матеріалах кримінального провадження не може автоматично свідчити про недопустимість всіх отриманих у подальшому доказів у кримінальному провадженні або ж про недопустимість слідчих дій.

Що стосується посилань сторони захисту на відсутність захисника при проведенні 17 грудня 2019 року огляду виданих ОСОБА_8 мобільних телефонів і предмету, схожого на стартовий пістолет, слід зазначити наступне.

За обставин даної справи відсутні підстави вважати, що властивості зазначених речей (які мають об`єктивний характер і не залежать від волі особи) та їх огляд є наслідком порушення, передбаченого ч.1 ст.87 КПК України, оскільки існування вказаних матеріальних об`єктів не залежить від волі особи та присутність чи відсутність захисника не могла позначитися на властивостях цих речей ОСОБА_8 та інформації, що вони містять.

При цьому, наведені вище матеріальні об`єкти не є предметом кримінального правопорушення майном, яким обвинувачений заволодів у потерпілого. Доказове значення лише одного з мобільних телефонів полягає в додатковому підтвердженні номеру телефона ОСОБА_8 , відомості про які наявні й у інших джерелах доказів по справі.

Тому вказані вище обставини не мають впливу на доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.187 КК України.

На переконання колегії суддів, установивши фактичні обставини справи, дослідивши та проаналізувавши докази по справі, надавши їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. Підстав для висновку про неналежність, недопустимість чи недостовірність наданих стороною обвинувачення доказів, на підставі яких судом першої інстанції зроблено висновок про винуватість ОСОБА_8 , не встановлено.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі з доповненнями на те, що адвокат ОСОБА_12 здійснював його неналежний захист під час провадження в місцевому суді є неспроможними.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження адвокат ОСОБА_12 був залучений за власним вибором і волевиявленням обвинуваченого на підставі договору про надання правової допомоги на стадії судового провадження.

Під час провадження в місцевому суді захисник ОСОБА_12 здійснював захист обвинуваченого в межах обраної з ним правової позиції, активно захищав інтереси ОСОБА_8 , діючи з використанням визначених КПК України засобів так, щоб були повно, всебічно та об`єктивно досліджені всі сприятливі для обвинуваченого обставини (зокрема, звертався до суду з клопотаннями про призначення експертиз, брав активну участь у дослідженні доказів та виступав у судових дебатах, наводячи відповідні доводи на спростування пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення).

Європейський суд з прав людини констатував, що здійснення захисту - це в основному питання взаємовідносин між обвинуваченим та його захисником, незалежно від того, чи призначається захисник в межах надання правової допомоги чи оплачується приватним чином. Згідно з п. «с» ч.3 ст.6 Європейської конвенції з прав людини втручання компетентних органів вимагається лише в тих випадках, коли факт незабезпечення адвокатом ефективного представництва є очевидним або будь-яким чином переконливо доведений до їх відома («Камасинський проти Австрії, «Лагерблом проти Швеції»).

Ефективність захисту не є тотожною досягненню за результатами судового розгляду бажаного для обвинувачених результату, а полягає в наданні їм належних і достатніх можливостей із використанням власних процесуальних прав та кваліфікованої юридичної допомоги, яка в передбачених законом випадках, є обов`язковою, захищатися від обвинувачення в передбачений законом спосіб. Подальша незгода обвинувачених з позицією і тактикою захисту не свідчить про його неефективність.

Водночас, що стосується саме оцінки ефективності або неефективності стратегії й тактики захисту, то суд не має повноважень оцінювати їх ефективність, оскільки давати таку оцінку може лише Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури.

Разом з тим, будь-яких об`єктивних даних, які би підтверджували факт неналежного виконання захисником ОСОБА_12 професійних обов`язків адвоката саме під час провадження в місцевому суді, що могло би призвести до істотного обмеження прав обвинуваченого, передбачених ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.59 Конституції України, ст.20, ч.ч.3, 4 ст.42 КПК України, матеріали кримінального провадження не містять.

За рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 14 липня 2022 року адвоката ОСОБА_12 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх професійних обов`язків щодо надання правової допомоги ОСОБА_8 після ухвалення оскаржуваного вироку та закінчення судового провадження в місцевому суді (за ненадання правової допомоги). Указані вище обставини мали місце після ухвалення вироку місцевого суду та до початку апеляційного розгляду, а тому не вказують на існування належних підстав для висновку про наявність порушень, які би ставили під сумнів законність та обгрунтованість судових рішень (т.3 а.п.250-252). Окрім того, право на апеляційне оскарження вироку обвинуваченим було реалізовано в повному обсязі, при цьому, він неодноразово подавав доповнення до апеляційної скарги, підготовлені йому професійними адвокатами, всі доповнення долучені до матеріалів справи та наведеним у них доводам надана відповідна оцінка судом апеляційної інстанції.

Також позбавлені підстав доводи обвинуваченого про те, що під час досудового розслідування та судового провадження він був позбавлений захисника, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, відповідно до яких ОСОБА_8 як під час досудового розслідування, так і судового провадження був забезпечений захисником.

Твердження ж обвинуваченого про те, що місцевий суд безпідставно відмовив стороні захисту в допиті свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_29 є безпідставними й невмотивованими, оскільки в матеріалах справи є відсутніми та стороною обвинувачення не наведено обставин, які би свідчили про те, що вказані свідки могли повідомити суду невідомі або інші відомості, що мали би важливе значення для встановлення властивостей доказів, обставин учиненого обвинуваченим кримінального правопорушення. Стороною захисту не наведено належних обгрунтувань доцільності та необхідності їх допиту з урахуванням наведених вище обставин і наявних у справі доказів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в тому числі права на захист ОСОБА_8 під час досудового розслідування та судового провадження, які би ставили під сумнів законність та обгрунтованість засудження ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, не виявлено.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував хараткер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є умисним особливо тяжким злочином, ступінь його суспільної небезпеки, особу обвинуваченого, який у силу ст.89 КК України не судимий, не працює, думку потерпілого про призначення винному мінімального покарання, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Таким чином, місцевим судом було належним чином враховано, в тому числі наведені в апеляційній скарзі обставини щодо вчиненого злочину та особи обвинуваченого. Водночас невизнання ОСОБА_8 своєї винуватості у вчиненні злочину є способом реалізації ним свого права на захист від пред`явленого обвинувачення, а тому не є підставою для посилення йому обраного заходу примусу.

Також мотивація апеляційної скарги прокурора зводиться до того, що обвинувачений не відшкодував потерпілому шкоду, завдану злочином. Однак ця обставина сама по собі не утворює достатню підставу для збільшення покарання, оскільки для стягнення відповідного відшкодування законодавство передбачає інші правові заходи.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства й необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі з реальним відбуттям та з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Призначене ОСОБА_8 покарання відповідно до санкції ч.3 ст.187 КК України відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Підстави вважати його явно несправедливим унаслідок м`якості є відсутніми, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині позбавлені підстав.

Разом з тим, аргументи прокурора про те, що місцевий суд у ході вирішення питання про речові докази припустися помилки та не прийняв рішення щодо частини речей є слушними.

У ч.9 ст.100 КПК України визначено конкретні випадки, за яких речові докази можуть бути знищенні, а саме: майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується (п.3); майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання (п.4).

Проте суд першої інстанції в порушення приписів ч.9 ст.100 КПК України ухвалив рішення про знищення наступних речових доказів: мобільного телефону «Nomi», ІМЕІ: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; пневматичного пістолету «Makarov», с/н: НОМЕР_8 , із коробкою до нього з інструкцією всередині; мобільного телефону «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_6 , із сім-карткою № НОМЕР_7 ; предмету, схожого на стартовий пістолет «Ekol» із написом на затворі: «Major 9 мм», і номерним позначенням: НОМЕР_5 , із магазином, в якому знаходяться 5 предметів, схожі на набої 9 мм, шумової дії, та мобільного телефону «S-Tell», ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , не врахувавши те, що ці речі не належать до категорії майна, яке не має ніякої цінності й не може бути використане, а також відсутність у матеріалах кримінального провадження даних про те, що названі речі були предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучені з обігу. Доля речового доказу у вигляді мобільного телефону «Sigma» залишилась невирішеною в оскаржуваному вироку.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України речі потерпілого ОСОБА_10 : мобільний телефон «Nomi», ІМЕІ: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , мобільний телефон «Sigma», мобільний телефон «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_6 , із сім-карткою № НОМЕР_7 , і пневматичний пістолет «Makarov», с/н: НОМЕР_8 , із коробкою до нього з інструкцією всередині, підлягають поверненню за належністю ОСОБА_10 .

Що стосується доводів прокурора, які зводяться до того, що належні обвинуваченому мобільний телефон «НТС», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , мобільний телефон «S-Tell», ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , стартовий пістолет «Ekol», с/н: НОМЕР_5 , підлягають вилученню у власність держави на виконання вироку суду в частині конфіскації майна, суд апеляційної інстанції зауважує, що питання про визначення майна, на яке звертається стягнення, та його вилучення під час виконання покарання у вигляді конфіскації майна повинно вирішуватися в порядку виконання судового рішення. Тому до вирішення означеного питання рішення суду першої інстанції про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 20 грудня 2019 року (справа №524/8731/19, провадження №1-кс/524/5029/19), на мобільний телефон «НТС», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , мобільний телефон «S-Tell», ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , предмет, схожий на стартовий пістолет «Ekol» із написом на затворі: «Major 9 мм», і номерним позначенням: НОМЕР_5 , із магазином, в якому знаходяться 5 предметів, схожі на набої 9 мм, шумової дії, є передчасним та підлягає виключенню з оскаржуваного вироку, враховуючи актуальність зазначеного арешту майна з метою забезпечення вирішення питання про виконання додаткового покарання у вгигляді конфіскації майна.

Разом з цим, у подальшому, в порядку виконання вироку, питання щодо скасування арешту зазначеного вище майна може бути вирішене в порядку ст.ст.537, 539 КПК України, зокрема, з урахуванням обставин виконання цього судового рішення.

Ураховуючи наведене вище, оскаржуваний вирок у частині вирішення питання про арешт майна та долю речових доказів належить змінити.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга з доповненнями обвинуваченого залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 17 травня 2021 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення питання про арешт майна та долю речових доказів змінити.

Речові докази: мобільний телефон «Nomi», ІМЕІ: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , мобільний телефон «Sigma», мобільний телефон «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_6 , із сім-карткою № НОМЕР_7 , і пневматичний пістолет «Makarov», с/н: НОМЕР_8 , із коробкою до нього з інструкцією всередині, повернути потерпілому ОСОБА_10 .

Виключити з вироку рішення про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 20 грудня 2019 року (справа №524/8731/19, провадження №1-кс/524/5029/19), на мобільний телефон «НТС», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , мобільний телефон «S-Tell», ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , предмет, схожий на стартовий пістолет «Ekol» із написом на затворі: «Major 9 мм», і номерним позначенням: НОМЕР_5 , із магазином, в якому знаходяться 5 предметів, схожі на набої 9 мм, шумової дії, та рішення про знищення цих речових доказів.

Залишити в силі арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 20 грудня 2019 року (справа №524/8731/19, провадження №1-кс/524/5029/19).

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4