МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945 /458/26
Провадження № 1-кп/945/485/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

захисника ОСОБА_4 ;

обвинуваченої ОСОБА_5 ;

представника потерпілого ОСОБА_6 ;

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Миколаєва, кримінальне провадження № 0000018 від 08.02.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Берислав Херсонської області, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючої сімейним лікарем, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

встановив:

22.05.2023 ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що в розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» вона не є внутрішньо переміщеною особою, реалізуючи свій умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме - допомогою на проживання внутрішньо переміщеним особам, фінансування якої здійснюється за рахунок державного бюджету, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, з метою заволодіння бюджетними коштами у вигляді державної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, механізм призначення та виплати якої, передбачений «Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022, особисто подала до Веснянської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області заяву про взяття її та двох її неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на облік, як внутрішньо переміщених осіб. Для отримання довідок для взяття їх на облік як внутнішньо переміщених осіб, ОСОБА_9 надала неправдиві відомості щодо їх фактичного місця проживання після вимушеного переміщення з зареєстрованого місця проживання ( АДРЕСА_1 ), а саме вказала наступну адресу: АДРЕСА_3 , але фактично разом із дітьми там не проживала, так як квартира була не придатна для проживання з 2021 року, не облаштована меблями, комунікаціями та мала сліди пожежі.

У той же час ОСОБА_9 разом із своїми неповнолітніми дітьми: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжувала мешкати за адресою: АДРЕСА_2 .

22.05.2023 ОСОБА_5 отримала довідку про взяття її на облік, як внутрішньо переміщену особу № 4821- та отримала довідки на своїх неповнолітніх дітей, а саме на доньку ОСОБА_7 від 22.05.2023 за № 4821- та на сина ОСОБА_8 від 22.05.2023 за № 4821-.

ОСОБА_9 , яка в результаті своїх неправомірних дій набула статусу внутрішньо переміщеної особи, продовжуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заволодіння бюджетними коштами, через Веснянську селищну раду Миколаївського району Миколаївської області звернулась до Відділу з питань призначення та виплати соціальних допомоги та надання інших видів соціальної підтримки населенню із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Після отримання 22.05.2023 заяви на призначення допомоги та проведення звірки поданих ОСОБА_9 даних з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб та базою отримувачів державних соціальних допомог, відділом з питань призначення та виплати соціальних допомоги та надання інших видів соціальної підтримки, прийнято рішення про призначення ОСОБА_9 та її неповнолітнім дітям допомоги, як внутрішньо переміщеним особам з 01 травня 2023 року у розмірі 8000 грн щомісячно.

Внаслідок того, що ОСОБА_9 надала недостовірні відомості при поданні заяви про взяття її та неповнолітніх дітей на облік як внутрішньо переміщених осіб та на призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, їй безпідставно зараховано та виплачено бюджетні кошти у вигляді державної допомоги внутрішньо переміщеним особам за період з 01.05.2023 по 29.02.2024 у розмірі 80 000 грн 00 коп., якими остання розпорядилась на власний розсуд, в результаті чого завдано майнової шкоди державним інтересам в особі Управління соціального захисту населення Миколаївської районної військової адміністрації на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачену на підставі ст. 46 КК України, посилаючись на те, що ОСОБА_5 повністю відшкодувала завдану нею шкоду та примирилась з потерпілою стороною. На підтвердження відшкодування шкоди просила долучити до матеріалів провадження квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 1.553923519.1 від 02.03.2026, відповідно до якої ОСОБА_5 повернуто до бюджету 80 000 грн.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання захисника, просила звільнити її від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.

Представник потерпілої сторони ОСОБА_6 у підготовчому засіданні підтвердила погашення ОСОБА_5 незаконно отриманої допомоги у сумі 80 000 грн та не заперечувала проти звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності. Позовні вимоги Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної (військової) адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням просила залишити без розгляду.

Прокурор клопотання підтримала та вважала за можливе його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_5 раніше не судима, примирилась із потерпілою стороною та відшкодувала завдану нею шкоду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши долучені до клопотання матеріали, суд дійшов висновку про звільнення обвинувачену ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження, з наступних підстав.

Так, згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Приписами ст. 46 КК України встановлено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як вбачається з роз`яснень щодо забезпечення правильного й однакового застосування судами кримінального і кримінально-процесуального законодавства, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Звільнення винуватої особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Представник потерпілої сторони надала згоду на закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, а також зазначила, що обвинувачена повністю відшкодувала завдану шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України є проступком.

Судом роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ст. 46 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 зазначила, що наслідки закриття кримінальної провадження з нереабілітуючих підстав їй зрозумілі, не заперечувала проти закриття кримінального провадження та звільнення її від кримінальної відповідальності.

За таких обставин у справі наявні всі необхідні підстави, передбачені ст. 46 КК України для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілими, що в свою чергу відповідно до ст. 286 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження.

Вирішуючи заявлений потерпілою стороною цивільного позову до обвинуваченої про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд приходить до наступного висновку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, що визначено ч.5 ст.128 КПК України.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України, одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на припинення порушеного ним процесу, тобто на припинення спору з відповідачем.

Враховуючи, що представник потерпілої сторони від кримінального правопорушення, у судовому засіданні просила залишити без розгляду пред`явленої позовної заяви, так як шкода повністю відшкодована, що є процесуальним правом, реалізованим в межах процесуальних строків та з дотриманням принципу диспозитивності, суд вважає за можливе пред`явлений позов залишити без розгляду, що не суперечить засадам кримінального судочинства.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. 284-286, 314, 369, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання захисника - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження № 0000018 від 08.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - закрити.

Позовні вимоги Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної (військової) адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 16 березня 2026 року о 13 год. 15 хв.

Суддя ОСОБА_10

16.03.2026