Справа № 201/3446/26
Провадження № 1-кс/201/947/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого у кримінальному провадженні №0000282 від 22 лютого 2025 року,

У судовому засіданні брали участь:

представник, адвокат ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого у кримінальному провадженні №0000282 від 22 лютого 2025 року, якою представник просить суд: скасувати повністю рішення у формі постанови слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНПвДО у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України ОСОБА_5 від 11.03.2026 р. про часткове задоволення клопотання та прийняти рішення відповідно до ст. 307 ч. 2 п. 3 КПК України, яким зобов`язати слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНПвДО, у кримінальному провадженні №0000282 від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України ОСОБА_5 виконати вимоги ст. 55 ч. 2 п. 2 КПК України та вручити заявнику-потерпілому ОСОБА_4 пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки, а слідчих у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч.1 КК України, керівника органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України, прокурорів у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч 1 КК України, керівника прокурорів у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України зобов`язати розглянути за ст. 220 КПК України вказане клопотання від 09.03.2026 р.

В обґрунтування скарги представник вказав, що 09 березня 2026 р. адвокатом ОСОБА_3 , від імені та в інтересах заявника-потерпілого у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч.1 КК України було подано клопотання до слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНПвДО, у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України ОСОБА_5 , слідчих у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч.1 КК України, керівника органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України, прокурорів у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України, керівника прокурорів у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч.1 КК України. Вказаним клопотанням від 09.03.2026 р. на підставі вказаного викладеного у вказаному клопотанні вимагав: «відповідно до ст.ст. 2, 7, 8, 9, 55 ч. 2, ст. 220, 221, 282, … КПК України в строк не більше трьох днів з моменту подання цього клопотання задовольнити його та виконати вимоги судового рішення-ухвали від 14.10.2025 р. слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпро ОСОБА_6 у судовій справі №201/12327/25, провадження №1-кс/201/4250/2025 і розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_3 , від 31.07.2025 р. від імені та в інтересах клієнта/ заявника-потерпілого ОСОБА_4 та виконати вимоги ухвали від 12 грудня 2025 р. слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпро ОСОБА_7 у судовій справі з №201/15157/25-провадження №1-кс/5075/2025 та відновити досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000282 від 22.02.2025 р. за ч. 1 ст. 365 КК України і копію постанови про відновлення досудового розслідування невідкладно надати і надіслати у триденний строк заявнику потерпілому ОСОБА_4 та адвокату ОСОБА_3 , в якості його адвоката і про результати розгляду цього та від 31.07.2025 р. клопотань повідомити заявника потерпілого ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_3 , і у випадку повної або часткової відмову в задоволенні цього та від 31.07.2025 р. клопотань винести вмотивовані постанови, копії яких вручити, надіслати заявнику-потерпілому ОСОБА_4 та адвокату ОСОБА_3 , в якості його адвоката. Також представник вказує, що 11 березня 2026 року ним на електронній пошті виявлено листа з повідомленням про прийняття процесуального рішення № від 11.03.2026 (1305382) ГУНП в ДО за підписом, нібито, к`юаркодом ОСОБА_5 з додатками: - копія постанови про часткове задоволення клопотання на 2 арк.; копія постанови про відновлення досудового розслідування на 1 арк. З вказаного у вказаному повідомленні адресата «заявнику в рамках кримінального провадження №0000282 ОСОБА_3 », на думку представника, убачається незаконність вказаного повідомлення в якості «заявника ОСОБА_3 », а не в якості «адвоката ОСОБА_3 заявника потерпілого ОСОБА_4 ». Тобто, надання згідно з вказаним повідомленням слідчого ОСОБА_5 не адвокату Єсауленкові визначає відсутність законного надання відповіді і вказаного повідомлення з додатками, навіть, за незаконного визначення слідчим ОСОБА_5 заявником не ОСОБА_4 , законному суб`єкту кримінального провадження адвокату ОСОБА_3 . Також представник зазначив, що по цей час відсутні відповіді від слідчих у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України, керівника органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України, прокурорів у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України, керівника прокурорів у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України до яких представник звернувся крім слідчого ОСОБА_5 , що, на його думку, є незаконним і визначає зобов`язання слідчим суддею цих суб`єктів розглянути вказане клопотання. Крім того, вказану постанову від 11.03.2026 р. вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню за тих підстав, що вона як і усі попередні постанови щодо розгляду клопотання від 31.07.2025 р. є фактично тотожними і щодо яких слідчі судді у даному кримінальному провадженні вже неодноразово приймали тотожні судові рішення-ухвали про скасування тотожних постанов слідчого ОСОБА_5 , де ця остання постанова від 11.03.2026 р. за більшої кількості обґрунтування, доводів, вимог в клопотанні від 09.03.2026 р. є ще меншою за попередні тотожні постанови, але за більшої кількості обґрунтування і вимог, яким усім ним не дано оцінку, а тому по суті не розглянуто-не досліджено, що, на його думку, є службовою недбалістю і т.д. Крім іншого беззаконня у вказаній постанові убачається відсутність слідчим ОСОБА_5 розгляду, дослідженню, обґрунтуванню з прийняттям відповідних обґрунтованих рішень щодо усіх вимог як вказаного клопотання від 09.03.2026 р. в резолютивній частині, зокрема, щодо безпосереднього розгляду клопотання від 31.07.2025, бо у вказаній постанові взагалі навіть не згадується це клопотання від 31.07.2025 р., яке таким чином не тільки не було розглянуто з дослідженням і прийняттям відповідного рішення після скасування постанови слідчого ОСОБА_5 ухвалою від 14.10.2025 р. слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпро ОСОБА_6 у судовій справі №201/12327/25, провадження №1кс/201/4250/2025 про яку (ухвалу) з її виконанням також слідчий ОСОБА_5 , навіть, не згадав у своїй постанові від 11.03.2026 р., що, на думку представника, має ознаки кримінального правопорушення за ст.ст. 27, 367, 382 КК України та слідчим ОСОБА_5 грубо порушено вимоги ст.ст. 2, 7, 8, 9, 60, 55, 220, 110 КПК України.

Представник, адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити.

Представник СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку представника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого правового висновку з відповідних підстав.

Встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000282 від 22 лютого 2025 року за ч. 1 ст. 365 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 11.03.2026 року про часткове задоволення клопотання, клопотання адвоката ОСОБА_3 від 09.03.2026 року задоволено частково. У частині вручення потерпілому ОСОБА_4 пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки потерпілого відмовлено.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 26 КПК України).

Суд зазначає, що згідно з частинами 1, 3, 5 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Згідно з пунктами 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з приписами ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Отже, підставою для визнання особи потерпілим є:

1) подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, а також письмової згоди на залучення до провадження як потерпілого, якщо це здійснюється слідчим, прокурором:

2) завдання особі кримінальним правопорушенням шкоди. При цьому, якщо це стосується юридичної особи, шкода має носити виключно майновий характер.

Лише сукупність фактичної (завдання шкоди) та формальної (подання заяви чи надання згоди) складової є умовою для набуття особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні.

Згідно ч.5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 11.03.2026 року, виходячи з матеріалів кримінального провадження №0000282 від 22.02.2025 р. жодна особа з заявою про визнання потерпілим в рамках кримінального провадження, чи згодою ОСОБА_4 не зверталася. Відповідно до матеріалів клопотання вх. №98663-2025/1-477089 від 21.08.2025, та наданих документів ОСОБА_3 не може бути представником потерпілого, так як ОСОБА_4 перебуває у статусі свідка.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові, слідчий суддя виходить із такого.

Постанова слідчого повинна бути обґрунтованою, відповідати вимогам ч. 5 ст.110 КПК України, яка передбачає, що постанова складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу та резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідні висновки слідчого судді ґрунтуються на підходах, застосованих у рішеннях Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 724/86/20 та від 21.03.2023 у справі № 336/941/19, згідно з якими, в контексті застосування приписів ст. 110 КПК зазначено, що зміст і значення процесуального рішення у формі постанови визначає не виключно його назва, а зміст, структура і обсяг викладеної у процесуальному рішенні інформації.

Дослідивши зміст оскаржуваної постанови, слідчий суддя доходить висновку, що постанова слідчого про часткове задоволення клопотання від 11.03.2026 року не відповідає вимогам ч. 5 ст.110 КПК України, оскільки не містить належного мотивування та обґрунтування прийнятого рішення, а обмежується загальними формулюваннями без наведення конкретних фактичних та правових підстав та містить лише загальні посилання на вимоги КПК України, і фактично поза увагою слідчого залишились обставини, щодо яких здійснюється досудове розслідування, що суперечить вимогам ч.5 ст. 110 КПК України, тому вимога скарги у частині скасування рішення у формі постанови слідчого від 11.03.2026 р. у кримінальному провадженні №0000282 від 22.02.2025 р. за ч. 1 ст. 365 КК України підлягає задоволенню.

Відтак, постанова слідчого від 11.03.2026 року підлягає скасуванню як немотивована, а отже, є такою, що не відповідає змісту ч. 5 ст.110 КПК України.

Разом із тим, у частині 1 ст. 36 та в частині 5 ст. 40 КПК України закріплено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Таким чином, слідчий суддя звертає увагу на те, що кримінальний процесуальний закон наділяє правом, а не зобов`язує сторону обвинувачення вчиняти ті чи інші процесуальні дії під час здійснення досудового розслідування у рамках певного кримінального провадження.

При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

Стаття 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Відповідну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14.02.2023р. по справі № 405/680/22.

Згідно з ч.ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Тому, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для задоволення вимоги представника щодо зобов`язання слідчого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000282 від 22.02.2025 р. за ч. 1 ст. 365 КК України виконати вимоги ст. 55 ч. 2 п. 2 КПК України та вручити заявнику-потерпілому ОСОБА_4 пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки.

Що стосується вимоги представника про зобов`язання слідчих у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч.1 КК України, керівника органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України, прокурорів у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч.1 КК України, керівника прокурорів у кримінальному провадженні №0000282 в ЄРДР від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України розглянути за ст. 220 КПК України вказане клопотання від 09.03.2026 р., слідчий суддя зазначає таке.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1статті 7 цього Кодексу(ч. 6ст. 9 КПК України). Тому, у разі повторного надходження до суду скарги, слідчому судді належить вирішити питання щодо її прийнятності на підставі частини 6статті 9 КПК України, виходячи із таких загальних засад кримінального провадження як верховенство права та обов`язковість судових рішень (п. п. 1, 14 ч. 1ст. 7 КПК).

Так, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі- ЄСПЛ) (статті 8 КПК). Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1ст. 6 Європейської конвенції з прав людини(далі Конвенція), слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (п. 61 рішення ЄСПЛ від 28.11.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» / Brumarescu v. Romania, заява № 28342/95; п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» / Khristov v. Ukraine, заява №24465/04).

Правова певність (юридична визначеність) передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обовязкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Саме лише існування двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Водночас відхід від зазначеного принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (п. 52 рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 у справі «Рябих проти Росії» / Ryabykh v. Russia, заява №52854/39).

Принцип правової визначеності також гарантує певну стабільність у правових ситуаціях і сприяє довірі суспільства до судів. Така довіра, безперечно, є однією з найважливіших складових існування держави, заснованої на верховенстві права (п. 107 рішення ЄСПЛ від 12.01.2016 у справі «Борг проти Мальти» / Borg v. Malta, заява №37537/13). Відступ від принципу правової визначеності є необхідним і виправданим у разі виявлення суттєвого недоліку попереднього провадження, який може вплинути на результат справи, або у випадках, коли є необхідність забезпечити відшкодування (у контексті виконання рішень ЄСПЛ) (п. 62 рішення ЄСПЛ від 11.07.2017 у справі «Морейра Феррейра проти Португалії» / Moreira Ferreira v. Portugal, заява №19867/12). Отже, за відсутності вагомих й непереборних обставин повторний розгляд та винесення у справі нового рішення судом, який щодо тих самих вимог тієї ж сторони судового провадження уже висловлював власну позицію, буде суперечити принципу юридичної визначеності.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги, що клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 09.03.2026 року у кримінальному провадженні №0000282 від 22 лютого 2025 року містить доводи, які за своїм змістом повністю ідентичні тим, що стали підставою для винесення слідчим СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 постанови від 11.03.2026 року про часткове задоволення клопотання, проведення нового (повторного) розгляду поданого клопотання від 09.03.2026 р. слідчими у кримінальному провадженні №0000282 від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч.1 КК України, керівником органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000282 від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України, прокурорами у кримінальному провадженні №0000282 від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч 1 КК України, керівником прокурорів у кримінальному провадженні №0000282 від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України за ст. 220 КПК України буде таким, яке суперечитиме принципу юридичної визначеності, тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що скасування слідчим суддею постанови слідчого від 11.03.2026 року про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні №0000282 від 22 лютого 2025 року саме по собі тягне зобов`язання слідчого у кримінальному провадженні повторно розглянути заявлене клопотання в порядку ст. 220 КПК України.

Згідно вимог 18) ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного скарга підлягає задоволенню частково шляхом скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 55, 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого у кримінальному провадженні №0000282 від 22 лютого 2025 року задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 11.03.2026 року про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні №0000282 від 22 лютого 2025 року.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено і проголошено 20.03.2026 о 15:55 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1