ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/776/26 Справа № 204/2910/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь

в режимі відеоконференції),

законного представника підозрюваного ОСОБА_7 ,

представника відділу захисту прав дітей

Центральної служби у справах дітей

Дніпровської міської ради ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000141 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 26 березня 2026 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_2 .

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_10 є неповнолітньою особою, раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю та бабусею, навчається в 11 класі, а також має захворювання, довідки про які долучено в суді під час обрання запобіжного заходу.

Вважає підозру необґрунтованою, а також те, що наявні підстави для застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 26 березня 2026 року було задоволено клопотання слідчого та продовжено строк запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 травня 2026 року, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, наявні ризики, передбачені п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного, його законного представника, захисника та представника відділу захисту прав дітей Центральної служби у справах дітей Дніпровської міської ради, які підтримали апеляційну скаргу захисника, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчим 1 відділу слідчого управління ГУ СБ України у Дніпропетровській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 23.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 13.03.2026 року щодо обвинуваченого ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.03.2026 року, без визначення розміру застави.

23.03.2026 року слідчий звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 на 60 днів, з тих підстав, що на цей час наявні ризики, передбачені п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання дотримані.

Так, ще під час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Також з матеріалів провадження вбачається, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення підтверджується матеріалами, доданими до клопотання, а саме:

- протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) від 24.10.2025, 14.11.2025, 02.09.2025, 17.02.2026, відповідно до яких ОСОБА_10 передавав інформацію щодо дислокації військового траспортного засобу, розташування особового складу працівників СБУ, розташування підприємств, де провадиться діяльність, пов`язана з розробленням і виготовленням озброєння, військової техніки, товарів військового призначення та подвійного використання своєму батькові ОСОБА_11 , який в подальшому цю інформацію передавав працівникам спецслужб Російської Федерації. При цьому, з протоколу від 17.02.2026 року, яким зафіксовано спілкування ОСОБА_10 зі своєю матір`ю - ОСОБА_7 , вбачається, що ОСОБА_10 знав, що його батько - ОСОБА_11 спілкувався з представниками Російської Федерації та говорив своїй матері, що треба прибрати докази (а.п.101);

- протоколом обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 від 28.01.2026, під час якого були вилучені мобільні телефони, системні блоки, ноутбук, флешнакопичувачі та інше, а також стенограмою цього обшуку, відповідно до якої в телефоні ОСОБА_10 були виявлені фотографії місць, зазначених в протоколах про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж), та які за поясненнями підозрюваного були здійсненні саме ним;

- протоколом обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 від 12.03.2026, під час якого було вилучено ноутбуки, планшет, жорсткий диск, флешнакопичувачі, шість сім-карт мобільних операторів;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення є доведеною, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, при цьому враховується молодий вік підозрюваного, який має право на безперешкодний виїзд за кордон;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки відповідно до клопотання слідчого ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із використанням месенджерів, встановлених на мобільні телефони та інші комп`ютерні пристрої, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а тому, у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він матиме доступ до усіх речей, які в ході досудового розслідування будуть використані як докази;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме переховувати певні речі, які мають значення для кримінального провадження, що підтверджується протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) від 17.02.2026 року, з якого вбачається, що ОСОБА_11 заховав карту пам`яті з номерами телефонів певних осіб, з якими мав спілкування, на підвіконні, заливши її бетоном, про що відомо ОСОБА_10 , який мав намір знайти цю карту пам`яті (а.п.105), а також, що ОСОБА_10 , спілкуючись з матір`ю - ОСОБА_7 , зазначав, що треба з кимось зв`язатися, хто далеко від кордону та хто може допомогти з тим, що забрати треба (а.п.109);

- вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_10 інкримінується передача відомостей щодо можливої обороноздатності держави Україна працівникам спецслужб Російської Федерації, окрім того, відповідно до протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) від 17.02.2026 року ОСОБА_11 залишив ОСОБА_10 карту пам`яті з номерами телефонів осіб, до яких він може звернутися (а.п.105).

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні про продовження строку тримання під вартою та встановлені в ухвалі слідчого судді.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що особисте зобов`язання та домашній арешт не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на інкриміноване кримінальне правопорушення, а саме, що ОСОБА_10 ставиться у провину, що він передавав представникам іноземної держави відповідні відомості шляхом застосування засобів зв`язку.

Згідно із ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Так, слідчий суддя у своїй ухвалі зазначив, що оскільки ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, та враховуючи введений на території України воєнний стан, дійшов висновку про неможливість визначення застави, з чим погоджується колегія суддів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного та вважає, що підстави, на які послався слідчий суддя, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_10 , виправдовують подальше тримання його під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний є неповнолітньою особою, раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю та бабусею, навчається в 11 класі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані факти є такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, враховуючи те, що він підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки та громадської безпеки, що в умовах оголошеного на території України воєнного стану, враховуючи можливість безперешкодного ним виїзду за кордон, з урахуванням його віку, лише посилює ризик переховування від суду.

Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний є неповнолітнім, а тому йому необхідно продовжувати навчання, - не є слушним, оскільки відповідно до пункту 4 глави 1 розділу VIII Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року № 1769/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 18 червня 2019 року за № 633/33604, ув`язненим і засудженим, які здобувають освіту, незалежно від віку створюється можливість для навчання та самоосвіти. Для цього у СІЗО обладнуються приміщення для освітнього процесу та забезпечується доступність здобуття повної загальної середньої освіти, професійної та фахової передвищої освіти.

Організація здобуття повної загальної середньої освіти неповнолітніми особами здійснюється у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2020 року № 526 «Про затвердження Порядку організації здобуття повної загальної середньої освіти засудженими до позбавлення волі на певний строк або довічного позбавлення волі, а також неповнолітніми особами, взятими під варту.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_10 , перебуваючи в СІЗО, не позбавлений можливості отримати повну загальну середню освіту.

Твердження захисника про те, що підозрюваний страждає на певне захворювання, колегія суддів вважає таким, що не є підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, оскільки відсутні відомості на підтвердження неможливості перебування підозрюваного під вартою у зв`язку із станом здоров`я.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що питання щодо надання медичної допомоги в місцях попереднього ув`язнення регулюються, зокрема, Законом України «Про попереднє ув`язнення» та Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012 року (далі Порядок №239/5/104).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організовується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Статтею 21 вказаного Закону забезпечення медичного обслуговування осіб, взятих під варту, покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

Відповідно до п. 2.3, 2.6, 2.8, 2.10 Розділу ІІ Порядку №239/5/104 медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Таким чином, стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_10 не є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не встановлено факту неможливості тримання підозрюваного під вартою.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. 197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , даних про особу підозрюваного, при відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив строк тримання під вартою ОСОБА_10 .

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 26 березня 2026 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 26 березня 2026 року щодо ОСОБА_10 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4