печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну запобіжного заходу

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні захисник підозрюваного підтримав клопотання в повному обсязі, з підстав викладених у ньому та зазначив, що підозрюваний має малолітню дитину на утриманні, має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання. Крім цього захисник вказав, що за час перебування підозрюваного під вартою з ним не проводилось жодних слідчих дій, а ризики проурорм не доведені.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що підозра обгрунтована, а також існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які є триваючими. Крім цього вказав, що обгрунтованість ухвали про застосування запобіжного заходу була перевірена судом апеляційної інстанції.

Вивчивши клопотання, дослідивши долучені до нього документи, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0001228 від 22.12.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України.

07.01.2026 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до підозрюваного застосувано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначивши її у розмірі 1201 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 996 928 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 178 КПК України, при застосуванні чи зміні запобіжного заходу слідчий суддя, окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, які чітко викладені в ухвалі про застосування запобіжного заходу, що також встановлено під час судового розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_5 з інкримінованим йому діянням, передбаченим ч. 5 ст. 190 КК України, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, що узгоджується з практикою ЄСПЛ (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання сторони захисту приймає до уваги, що з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження упродовж досудового розслідування ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, проте таких доводів сторона обвинувачення слідчому судді не навела.

Слід відмітити, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та одночасно такий запобіжний захід повинен бути обраний пропорційно до наявних ризиків та у світлі фактичних обставин справи, задля недопущення порушень прав особи підозрюваного та меті, яку переслідує кримінальне провадження.

Дійсно, в розумінні КК України інкриміноване ОСОБА_5 діяння, є особливо тяжким, таким, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, проте сама по собі тяжкість правопорушення не є підставою для тримання підозрюваного під вартою.

Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).

Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Так з клопотання вбачається, що до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 1201 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 996 928 грн..

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Єпорронг та Льон рот проти Швеції»).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя враховує, що з момету застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою та визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у зазначеному розмірі, застава сплачена не була, оскільки підозрюваний досі перебуває під вартою, що може свідчити про її непомірність та фактично безальтернативність застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді під вартою.

Крім цього, слідчий суддя бере до уваги доводи захисника, що під час перебування ОСОБА_5 під вартою з ним не проведено жодної слідчої дії, що прокурором не спростовано.

Також слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання на території м.Українка Київської області, одружений, має малолітню дитину на утриманні, має стійкі соціальні зв`язки, а також ту обставину, що прокурором не надано обгрунтованих доказів, що більш м`який запобіжний захід наразі не зможе забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до практики Європейського суду вбачається, що ЄСПЛ постійно наголошує на необхідності доведення наявності реальних ризиків не процесуальної поведінки підозрюваного/обвинуваченого при розгляді питання про застосування запобіжного заходу. Системний аналіз практики ЄСПЛ наголошує на недопущенні обґрунтування тримання під вартою виключно формальним посиланням на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та на такий ризик як суворість показання за вчинене кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаного, слідчий суддя вважає, що у світлі встановлених обставин наявна необхідність у зміні запобіжного заходу, при якому буде дотримано завдання кримінального провадження.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя вважає, що це зможе забезпечити збереження звичайного способу побутового життя підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, має малолітню дитину на утриманні, є таким, що не має судимості.

Окрім цього, стороною обвинувачення не надано доказів здійснення жодний дій щодо незаконного впливу на свідків чи вчинення будь-яких дій, що могли б перешкодити провадженню іншим чином. Природа запобіжного заходу, не зважаючи на тяжкість інкримінованого діяння, яке наразі не є доведеним, полягає не у карі, а лише винятково у забезпеченні явки до суду, а інших елементів неналежної процесуальної поведінки перед судом не доведено.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів слідчий суддя, оцінивши у сукупності всі обставини, зокрема, не лише тяжкість обвинувачення, а й міцність соціальних зв`язків та наявність дитини на його утриманні, відсутність судимостей, суд вважає, що подальше перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою буде суперечити п.п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та принципу правової держави.

Тобто, є достатні підстави вважати, що ризики, які стали підставою для застосування та продовження щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшились, а також прокурором не надано обгрунтованих доказів, що більш м`який запобіжний захід наразі не зможе забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , відтак його подальше тримання під вартою буде порушенням його прав та свобод, а відтак суд приходить висновку про необхідність задоволення клопотання захисника.

Враховуючи викладене, керуючись ст.176-178, 181, 183, 196, 201, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити запобіжний захід застосований до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора та суду;

-утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками у вказаному кримінальному провадженні, на яких вкаже слідчий, прокурор;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання у відповідний орган ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії ухвали суду та покладених судом обов`язків до 04.03.2026 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органів Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1