Справа №: 486/2322/25 Провадження № 1-кп/486/151/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000371 від 10.11.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с-ща Людмилівка, Братського району, Миколаївської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, не одруженої, яка неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Південноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000371 від 10.11.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

04.03.2026 року від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів з утриманням її в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Клопотання мотивує тим, що в ніч на 20.09.2025 року, точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_3 , знаходячись біля 1-го під?їзду, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , вирішила таємно викрасти майно, належне ОСОБА_6 . З метою реалізації свого злочинного наміру, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, впевнившись в тому, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, в ніч на 20.09.2025 року, точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, знаходячись біля 1-го під?їзду, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_6 , який перебував у стані сильного алкогольного сп?яніння та спав на лавці біля вказаного під?їзду, таємно, з шиї зняла та викрала належний йому золотий ланцюжок 585 проби, довжиною 55 см, вагою 14,83 г, вартістю 70 693 (сімдесят тисяч шістсот дев?яносто три) гривень 42 коп., після чого місце вчинення злочину покинула, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинила потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 70 693 (сімдесят тисяч шістсот дев?яносто три) гривень 42 коп.

За таких обставин, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчої судді Південноукраїнського міського суду від 03.12.2025 року відносно ОСОБА_3 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжено до 17.03.2026 року включно.

На думку сторони обвинувачення на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачена, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду: доказами зазначеного ризику являється те, що обвинуваченаОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років, тому під тяжбою отримання покарання, остання може переховуватись від суду, чим унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура; перешкоджати суду іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення:доказами зазначеного ризику є те, що обвинувачена вона ніде не навчається та не працює, відносно останньої на розгляді у судах перебуває кримінальне провадження №0000015 від 16.01.2025 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 182, ч.1 ст. 361, ч. 2 ст. 182 КК України, окрім цього вчинено злочину під час іспитового строку, так, як засуджена 04.02.2025 Південноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та у випадку не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матиме безперешкодну можливість перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, в тому числі шляхом неявки до слідчого, прокурора, суду, оскільки не має міцних соціальних зв?язків. У майбутньому вона може вчинити інші аналогічні злочини, оскільки вказані злочини остання вчинила та продовжує вчиняти в період слухання справи в суді першої інстанції.

Між тим, вік, стан здоров?я ОСОБА_3 є тими факторами, які надають змогу безперешкодно обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобігти ризикам шляхом обрання щодо обвинуваченоїОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу не є можливим, у зв`язку з тим, що такі дані не є достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, зазначив, що ризики не відпали, обвинувачена може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, не має соціальних зв`язків, позбавлена батьківських прав, може впливати на потерпілого та свідків.

Обвинувачена не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник зазначила, що підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні, окрім того сама обвинувачена не заперечує проти задоволення клопотання прокурора, тому вона залишає розгляд клопотання на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчої судді Південноукраїнського міського суду від 03.12.2025 відносно ОСОБА_3 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжено до 17.03.2026 включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_3 під вартою, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованого їй кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, особу обвинуваченої, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява №37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованості. При цьому на даному етапі судового розгляду суд не вирішує питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого в інкримінованому кримінальному правопорушенні, оскільки вказане питання буде вирішуватися судом в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку.

Натомість судом встановлено, що на даний час продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме: переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачена ОСОБА_3 вже була засуджена за корисливий злочин, ніде не навчається та не працює, міцних соціальних зв`язків не має, постійного місця проживання не має, відносно двох своїх дітей позбавлена батьківських прав.

Будь-яких достатніх даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували під час застосування обвинуваченій запобіжного заходу, внаслідок чого існували б підстави для відмови прокурору в продовженні обвинуваченій строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`які відсутні.

Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 315 КПК України, суд доходить висновку про необхідність продовження обвинуваченій ОСОБА_3 строку тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193-194, 196-197, 309, 331, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів - до 15 травня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та на неї може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1