26.02.2026 Справа № 756/2090/26
№ 756/2090/26
№ 1-кс/756/474/26
У Х В А Л А

іменем України

26 лютого 2026 року, слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000014, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2026, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України,

в с т а н о в и в:

13 лютого 2026 року до Оболонського районного суду м. Києва поштовим зв`язком надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене із прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно.

У клопотанні слідчий зазначає, що у провадженні СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 13.01.2026, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Слідчий вказує, що до Оболонської окружної прокуратури міста Києва з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України надійшли матеріали з приводу того, що громадянин ОСОБА_5 за грошову винагороду «вирішує питання» щодо зняття з розшуку військовозобов`язаних осіб через ІНФОРМАЦІЯ_6 та в застосунку «Резерв+» та здійснює працевлаштування на підприємство критичної інфраструктури, що дає змогу отримати бронювання з метою подальшого перетину кордону України в умовах діючого на території України воєнного стану.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, допитано в якості свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у своїх показаннях детально повідомив, про те, що на початку січня 2026 року поблизу станції метро «Мінська» м. Києва він зустрів свого давнього знайомого на ім`я ОСОБА_7 , з яким у ході розмови обговорювались питання бронювання від мобілізації та можливості працевлаштування на роботу з відповідною відстрочкою. У подальшому ОСОБА_7 повідомив свідку про наявність контакту особи на ім`я ОСОБА_5 , яка нібито має можливість сприяти працевлаштуванню на підприємства, що здійснюють бронювання військовозобов`язаних, та надав номер мобільного телефону останнього для зв`язку через месенджер «WhatsApp».

Після встановлення телефонного контакту між свідком та ОСОБА_5 , а згодом і під час особистої зустрічі, що відбулася в закладі громадського харчування «McDonald's», ОСОБА_5 повідомив свідку про можливість за грошову винагороду усунути відомості щодо розшуку свідка в додатку «Резерв+», організувати його фіктивне працевлаштування на підприємство з іноземними інвестиціями з подальшим бронюванням від мобілізації, а також, у разі необхідності, сприяти незаконному перетину державного кордону України, посилаючись на наявність тісних зв`язків з представниками державних органів. При цьому ОСОБА_5 озвучив розмір неправомірної вигоди у сумі близько 6000 доларів США з можливим збільшенням до 8000 доларів США, наголосивши на необхідності оперативного прийняття рішення, оскільки зволікання може призвести до підвищення вартості таких «послуг».

Оцінивши вищевикладені обставини, свідок усвідомив протиправний характер запропонованих йому дій та звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою.

04.02.2026 проведено контроль за вчиненням злочину в результаті якого, ОСОБА_7 передав неправомірну вигоду ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виконував вказівку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та мав передати останньому, у сумі 10 000 доларів США, за зняття з розшуку за ІНФОРМАЦІЯ_6 та організацію незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні в цьому, шляхом надання порад та усуненням перешкод, учиненому, з корисливих мотивів, а також, в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

За таких обставин, 04 лютого 2026 року, після передачі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошових коштів у сумі 10 000 доларів США, останнього та його батька ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України

Після передачі ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 10 000 доларів США, в ході особистого обшуку затриманої особи вилучено: грошові кошти у загальній сумі 4 140 гривень, 103 долари США та 1 іноземна валюта; 100 банкнот (імітаційні засоби) номіналом 100 доларів США, які мають єдиний серійний номер : KB14859854M та мобільний телефон марки «IPhone» моделі «16 ProMAX» із IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , темного кольору, із сім картою НОМЕР_3 та е-сім карткою НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 .

Вказане майно, постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 05.02.2026 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

05.02.2026, відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомлено про підозри у вчиненні кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів та слідів, які залишились на них, та з метою повного та всебічного проведення досудового розслідування, слідчий та прокурор просять накласти арешт на тимчасово вилучене майно (речові докази), а саме на:

-грошові кошти у загальній сумі 4 140 гривень, 103 долари США та 1 іноземна валюта, серед яких: 1 банкнота номіналом 1000 гривень, яка має наступні серійні номери : АР0114928; 4 банкноти номіналом по 500 гривень, які мають наступні серійні номери: ЄН2539379, ЕР8113919, ЛБ0848728, ЛВ6510983; 3 банкноти номіналом по 200 гривень, які мають наступні серійні номери: ГГ8983635, АТ4286490, ГВ5994845; 18 банкнот номіналом по 20 гривень, які мають наступні серійні номери: ГУ4299332, ГУ5818659, ДЛ1503000, ГН463925, ГП9409070, ГР8957863, ГУ8037767, ГН 4693925, ДЛ1673242, ВТ6076315, ДЛ1673205, ГП2217467, ГЛ9700577, ВС 1900342, ВС1900341, ГП0480494, ГН3843620, ГР2796370; 1 банкнота номіналом 1 долар США, який має наступний серійний номер: K90118656D; 1 банкнота номіналом 2 доларів США, яка має наступний серійний номер: F28284415A; 1 банкнота номіналом 100 доларів США, яка має наступний серійний номер: KF21734351D; 1 банкнота номіналом 100 оманських байсів, яка має наступний серійний номер: ?????????;

-100 банкнот (імітаційні засоби) номіналом 100 доларів США, які мають єдиний серійний номер: KB14859854M;

-мобільний телефон марки «IPhone» моделі «16 ProMAX» із IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , темного кольору, із сім картою НОМЕР_3 та е-сім карткою НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді заборони користування, розпоряджання та відчуження будь-кому і будь-яким чином зазначеними речовими доказами.

У судове засідання слідчий, прокурор та власник майна не з`явились, про час та місце проведення якого, повідомлялись належним чином.

26.02.2026 від слідчого ОСОБА_3 надійшла заяви про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити. При цьому, вказаною заявою слідчий повідомляє, що мобільний телефон ОСОБА_5 та імітаційні засоби номіналом 100 доларів США було оглянуто і встановлено, що вони мають суттєве значення для досудового розслідування. Водночас, грошові кошти у загальній сумі 4 140 гривень, 103 долари США та 1 іноземна валюта не стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення.

Також, до суду надійшла заява представника власника майна - адвоката ОСОБА_10 , яка просила проводити розгляд клопотання без її участі. Вказаною заявою адвокат просила не накладати арешт на грошові кошти в розмірі 4 140 гривень та 103 долари США.

Ураховуючи вищевказане та беручи до уваги те, що сторони кримінального провадження належним чином повідомлялися про час та місце розгляду клопотання про арешту майна, однак в судове засідання не з`явилися, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання за наявними в ньому матеріалами, а також з урахуванням позицій, які сторони виклали у своїх заявах.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що у ході проведення 04.02.2026 особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , було вилучено майно, у тому числі те, що має безпосереднє відношення до даного кримінального провадження. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вищевказане майно, яке було вилучено у ОСОБА_5 під час затримання - є тимчасово вилученим майном.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 від 05.01.2026, майно вилучене під час обшуку затриманої особи 04.02.2026, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000014.

Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що слідчим та прокурором своїм клопотанням, а також матеріалами поданими в його обґрунтування доведено, що майно, зокрема: 100 банкнот (імітаційні засоби) номіналом 100 доларів США, які мають єдиний серійний номер: KB14859854M та мобільний телефон марки «IPhone» моделі «16 ProMAX» із IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , темного кольору, із сім картою НОМЕР_3 та е-сім карткою НОМЕР_4 , вилучене під час обшуку затриманої особи 04.02.2026, є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000014, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна та вважає, що слідчий та прокурор, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернулися з клопотанням про арешт майна.

Разом з цим, з огляду на позицію слідчого про те, що грошові кошти у загальній сумі 4 140 гривень, 103 долари США та 1 іноземна валюта не стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя, з огляду на приписи ст. 26 КПК України, приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на вказане майно не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 04.02.2026 під час проведення особистого обшуку, в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, у затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме на:

-100 банкнот (імітаційні засоби) номіналом 100 доларів США, які мають єдиний серійний номер: KB14859854M;

-мобільний телефон марки «IPhone» моделі «16 ProMAX» із IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , темного кольору, із сім картою НОМЕР_3 та е-сім карткою НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді заборони користування, розпоряджання та відчуження будь-кому і будь-яким чином зазначеними речовими доказами.

В іншій частині вимог клопотання, - відмовити.

Органу досудового розслідування врахувати, що на підставі положення ч. 3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1