Справа № 734/4731/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/83/26
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

20 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відео конференції із Козелецьким районним судом Чернігівської області апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2026 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника слідчого відділення ВП №1 (с-ще Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерне Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою. одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, який пройшов курс підготовки в рекрутинговому центрі на бойового водія, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, але не більше строку досудового розслідування, та відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України на нього покладені наступні обов`язки: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора чи суду у визначений час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя вказав на те, що прокурором не надано жодних доказів на підтвердження того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам на які посилається прокурор, що з огляду на відомості про особу підозрюваного та положення кримінального процесуального законодавства свідчить про суворість запропонованого стороною обвинувачення запобіжного заходу для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та не є пропорційним втручанням у права підозрюваного для досягнення легітимної мети досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб без визначення розміру застави з утриманням останнього в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

На підставі оцінки сукупності отриманих доказів прокурор стверджує, що причетність ОСОБА_6 до вчинення ним інкримінованого злочину є достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Вважає, що на даний час, з огляду на оголошений в країні воєнний стан, існує необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказує на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, що свідчить про те, що у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він може переховуватись від суду, з метою уникнення покарання, а відтак, встановлена наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, ОСОБА_6 вже переховувався від органів досудового розслідування, був оголошений у розшук та тільки під час вжиття розшукових заходів останнього вдалося затримати.

Крім того, перебуваючи на волі ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може як у спосіб погроз підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Ризик перешкодити кримінальному провадженні іншим чином, на думку апелянта, може проявитися у створенні ОСОБА_6 штучних доказів та підбурюванні осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань про наявність у нього вигаданих обставин поважності нез`явлення у зазначену дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також інших висунутих ним у подальшому захисних версій.

Наголошує, що питання щодо обґрунтування необхідності покладення на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України не ставиться, оскілки виключно запобіжний захід у вигляді взяття під варту забезпечить у подальшому виконання ОСОБА_6 процесуальних рішень та унеможливить спроби останнього переховуватися від суду.

Застосування до ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, у даному випадку не будуть дієвими та не забезпечать виконання покладених на нього обов`язків, оскільки останній, знаючи ступінь своєї відповідальності за інкриміноване йому діяння, умисно ухиляється від міри покарання за вчинений ним злочин та, як наслідок, переховувався від органу досудового розслідування та був затриманий, а коло осіб, які мають родинні зв`язки з ОСОБА_6 , на думку правоохоронних органів, не користуються авторитетом довіри.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказував на тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відомості про особу підозрюваного який тривалий час ухилявся та переховувався від орану досудового розслідування, наявність ризиків його можливої неналежної процесуальної поведінки, що підвищують ризик ухилення підозрюваного від слідства та суду та ставить під сумнів дієвість більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти доводів прокурора, просили врахувати, що ОСОБА_6 не переховувався від органу досудового розслідування, адже проходив навчання в рекрутинговому центрі, добровільно прибув до ТЦК з метою укладення контракту для проходження військової служби, де був затриманий, а тому цілком достатнім буде застосований до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів слідчим відділенням відділення поліції №1 (селище Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000341 від 19 серпня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

За наслідками проведення досудового розслідування, 11 лютого 2026 року до Козелецького районного суду Чернігівської області був скерований обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України із 24.02.2022 воєнного стану, проведення на території України загальної мобілізації та про необхідність з`явитися о 08 год. 00 хв., 11.08.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для подальшого направлення до місця несення військової служби в Збройних силах України, не маючи передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для відстрочки від призову, та підстав, які б вказували на його непридатність для несення військової служби, у порушення вимог ст. 65 Конституцій України, ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, у зазначену дату та час до місця виклику, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , о 08 год. 00 хв., 11.08.2025 не з`явився, не маючи на те поважних причин, про причини неявки не повідомив, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

13 вересня 2025 року на підставі зібраних доказів ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

16 жовтня 2025 року, у порядку ст. 281 КПК України, ОСОБА_6 був оголошений у розшук, а досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2025 року був дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі ухвалі слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області 10 лютого 2026 року ОСОБА_6 був затриманий з метою його приводу до слідчого судді для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту через можливість переховування підозрюваного від слідства та суду з тих підстав, що ОСОБА_6 вчинив нетяжке кримінальне правопорушення, може впивати на свідків з метою зміни останніми показань на свою користь, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, тяжкість можливого покарання, не підтверджені належними доказами, окрім домислів сторони обвинувачення, при тому, що вказуючи про можливе переховування від органу досудового розслідування та суду, прокурор залишив поза увагою, що ОСОБА_6 фактично не переховувався від слідства, не зважаючи на те, що був оголошений у розшук, оскільки з серпня 2025 року він проходив військову підготовку у рекрутинговому центрі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що у судовому засіданні підтвердив представник військової частини, яка готова укласти контракт із ОСОБА_6 на проходження ним військової служби.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що оголошення ОСОБА_6 про підозру відбувалось в той час, коли він перебував на навчанні у рекрутинговому центрі, чи була ця підозра вручена йому особисто на даному етапі не є предметом судової перевірки. Однак, колегією суддів приймається до уваги, що органом досудового розслідування не здійснювався розшук підозрюваного у кримінальному провадженні,як про це вказує в апеляційній скарзі прокурор, адже останній був затриманий виключно тому, що самостійно, добровільно прибув до ТЦК та СП з представником військової частини, офіційними документами від командира цієї військової частини та виявив намір укласти котракт на проходження військової служби.

Отже, твердження прокурора про наявність заявлених ризиків не приймаються до уваги колегією суддів, адже такі ризики є настільки мінімальними, що їм можна запобігти, шляхом застосування до ОСОБА_6 найбільш м`якого та не обтяжливого запобіжного заходу, який не зможе йому перешкодити у виконанні свого громадянського обов`язку та проходження військової служби у тому підрозділі, який був ним вибраний та командир якого готовий прийняти його на військову службу, з урахуванням того, що він пройшов тривалу військову підготовку.

Колегія суддів звертає увагу сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_6 не ухиляється від проходження військової служби, а навпаки,вжив всіх заходів для того, щоб належним чином підготуватися до її проходження та виконати свій обов`язок на найвищому рівні.

Так, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїй практиці наголошував на обов`язковості доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку.

У справі «Белевитський проти Росії», пп.111-112, вказано, що суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке до раніше не судимої особи може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, якщо прокурором, окрім підстав, передбачених ст. 177 КПК України буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування тчи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Більш того, прокурор просить не визначати розмір застави,як альтернативний запобіжний захід, залишивши поза увагою, що визначення розміру застави є обов`язком суду, в той час, як законодавцем передбачені виключні випадки, коли розмір застави не визначається, і таких випадків у даному кримінальному провадженні не встановлено.

Під час вирішення питання щодо обрання того чи іншого виду запобіжного заходу слідчий суддя має враховувати не тільки наявність обґрунтованих ризиків, на яких у даному випадку наголошує прокурор, але і дані про особу підозрюваної (обвинуваченої) особи, її соціальний статус, міцність зв`язків, інші відомості, які дають підстави судити про характер та життєвий шлях особи щодо якої вирішується питання про обрання запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя, має оцінити чи зможе інший більш м`який запобіжний захід запобігти встановленим ризикам.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, виявив бажання проходити військову службу і саме задля належного виконання свого військового обов`язку пройшов курс навчання у рекрутинговому центрі, мав та має намір укласти контракт на проходження військової служби у певній військовій частині, командир якої готовий прийняти його на військову службу, а тому відсутні об`єктивні підстави стверджувати, що застосований слідчим суддею до ОСОБА_6 запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, як про це вказує прокурор в апеляційній скарзі, жодним доказом не спростовуючи ґрунтовні мотиви слідчого судді.

Тому з урахуванням характеру обвинувачення, обставин вчинення кримінального правопорушення, тих слідчих та процесуальних дій, які проведені на час звернення з клопотанням про обрання запобіжного заходу (обвинувальний скерований до суду, а судом призначене підготовче судове засідання), заявлених і підтверджених ризиків, буде достатнім та правомірним застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання із встановленням ряду обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що незважаючи на доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням характеру обвинувачення, обставин кримінального правопорушення, стадії судового розгляду, тяжкості покарання в співставленні з характеризуючими даними, буде достатнім та правомірним застосування до ОСОБА_6 саме такого, найбільш м`якого із передбачених законодавцем, запобіжного заходу.

Частиною 4 ст. 194 КПК України, передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2026 року про застосування до підозрюваного (обвинуваченого) ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12