ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2026 року, якою клопотання прокурора задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , на строк 60 днів, а саме до 12.04.2026 року включно, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження № 0004019 від 04.12.2025 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_8 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Під час досудового розслідування ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14.02.2026 та визначено розмір застави 30 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 90 840 гри. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Під час досудового слідства у даному кримінальному провадженні було встановлено наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України, а саме: 1) можливе переховування від органів досудового розслідування та суду; 2) можливий незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; 3) можливе вчинення іншого кримінального правопорушення, вказані ризики і на даний час продовжують існувати.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2026 року, якою клопотання прокурора задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , на строк 60 днів, а саме до 12.04.2026 року включно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить:

1. Скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2026 року , щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Обрати відносно ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання..

Вважає, що ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Вказує, що в справі відсутні належні докази до його причетності у вказаному злочині. Матеріали справи не мають відеодоказів, що це саме він викрав велосипед.

Вказує, що він не викрадав підлітковий велосипед у потерпілого ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_8 , та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження № 0004019 від 04.12.2025 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_8 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Під час досудового розслідування ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14.02.2026 та визначено розмір застави 30 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 90 840 гри. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Під час досудового слідства у даному кримінальному провадженні було встановлено наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України, а саме: 1) можливе переховування від органів досудового розслідування та суду; 2) можливий незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; 3) можливе вчинення іншого кримінального правопорушення, вказані ризики і на даний час продовжують існувати.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Вказаний злочин відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років. Тому в разі зміни запобіжного заходу, ОСОБА_8 усвідомлюючи і те, що він обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, з метою уникнення від покарання, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Також наявність міцних соціальних зв`язків, які б утримували його в місті, не встановлено, оскільки у ОСОБА_8 відсутнє постійне місце проживання, не працевлаштований, не має власного постійного джерела доходів.

Колегія суддів вважає доведеним і ризик незаконний вплив обвинуваченого на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, який обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 , може впливати на потерпілого та свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності. Ризик, вчинити інше кримінальне правопорушення обвинуваченим обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 , не будучи ізольованим від суспільства, може в подальшому вчиняти злочини так, як останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів.

Крім того, колегія суддів вважає, що продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 з правом внесення застави, визначеної ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.12.2025, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості .в оцінці цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення, що ризики, заявлені під час застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, не зменшилися і продовжують існувати надалі.

Таким чином, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення наявних ризиків.

Прокурор при обґрунтуванні заявленого клопотання посилався на ризик того, що обвинувачений ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому і кримінальному провадженні, для запобігання яким ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід. Даний ризик не зменшився та продовжує існувати і надалі.

Колегія суддів погоджується, що ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні для надання ними неправдивих показів або відмови від дачі показань не зменшився з огляду на те, що згідно зі ст.. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, обвинувачений, будучи ознайомленим з матеріалами кримінального провадження та перебуваючи на волі, матиме реальну можливість впливати на свідків та потерпілих.

Колегія суддів вважає, що існує також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, не має стабільного доходу, відсутнє постійне місце проживання, не має власного постійного джерела доходів.

Зважаючи на те, що колегія суддів прийшла до висновку щодо доведеності заявлених ризиків і необхідності продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , тому доводи сторони захисту з приводу відсутності ризиків та необґрунтованості клопотання спростовуються висновками суду про зворотне.

З огляду на викладене вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу, колегія суддів вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст.197 КПК України, а саме на 60 днів, тобто до 12.04.2026 включно, з можливістю внесення застави у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою.

Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.

Підстав для зміни, скасування чи обрання більш м`якого запобіжного заходу на цей час не встановлено.

Будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі, не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником.

Доводи апелянта про процесуальні порушення під час розгляду клопотання прокурора, є необґрунтованими, оскільки при розгляді даного клопотання суд керувався положеннями ст. 331 КПК України, щодо продовження запобіжного заходу під час судового розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали клопотання, з урахуванням вимог ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178, 183 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, та скасуванню не підлягає.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст.177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2026 року, якою клопотання прокурора задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , на строк 60 днів, а саме до 12.04.2026 року включно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -