У Х В А Л А

іменем України

24 березня 2026 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1

розглянувши заяву представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 в порядку частини другої статті 206 Кримінального процесуального кодексу України,

у с т а н о в и в:

24.03.2026 адвокат ОСОБА_3 через систему "Електронний суд" подала заяву з наступними вимогами:

1) Постановити ухвалу, якою зобов`язати солідарно начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 і начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою яких тримається особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи;

2) За результатами розгляду обставин незаконного тримання особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

На обґрунтування скарги зазначила, що в межах територіальної юрисдикції Зміївського районного суду Харківської області знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили. Зазначена особа, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, військовозобов`язаним.

22.03.2026 працівники територіального центру комплектування та соціальної підтримки здійснили незаконне затримання ОСОБА_2 у салоні автобуса у м. Дніпрі та примусово доставили до медичного закладу, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Панікахи, 19. У зазначеному медичному закладі до ОСОБА_2 застосовували фізичний та психологічний примус з метою змусити його пройти військово-лікарську комісію, від проходження якої він категорично відмовлявся. Жодних повісток на ВЛК, висновків чи рішень комісії ОСОБА_2 не підписував. Перебуваючи у медичному закладі, ОСОБА_2 отримав низку повідомлень у месенджері "Viber" від невстановленої особи, яка наполегливо пропонувала сприяння у проходженні ВЛК на корупційних засадах. Розмір неправомірної вигоди становив від 1000 до 3000 доларів США, залежно від рівня проведення комісії (районна чи обласна ВЛК). Зі змісту повідомлень вбачається, що після здійснення оплати головуючий лікар комісії (терапевт) мав визнати ОСОБА_2 непридатним до військової служби шляхом фальсифікації діагнозу (зокрема, щодо наявності захворювання на ВІЛ).

23.03.2026 ОСОБА_2 було перевезено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де він примусово утримується станом на момент подання даної заяви.

Місце фактичного утримання ОСОБА_2 може бути змінено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 без попередження та законних підстав. ОСОБА_2 послідовно відмовлявся від проходження ВЛК у примусовому порядку, не підписував жодних повісток, розпоряджень чи рішень ВЛК. Жодного мобілізаційного розпорядження ОСОБА_2 не підписував, добровільної згоди на мобілізацію не надавав, а навпаки висловлював категоричну відмову. Попри це, працівники РТЦК та СП проігнорували його відмову, відмовились належним чином зафіксувати її у встановленому порядку та продовжили незаконно утримувати ОСОБА_2 у службовому приміщенні без законних підстав.

Станом на момент подання даної заяви до суду, ОСОБА_2 незаконно утримується у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , позбавлений можливості вільно пересуватися та покинути зазначене приміщення. Описані події носять триваючий характер.

Відповідно до положень частини другої статті 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Наполягала на тому, що вищезазначена особа вже певний час, проти своєї волі, тримається під вартою озброєних людей всупереч вимогам ч. 2 ст. 28, ст. 29 і 62 Конституції України, а також низки міжнародних актів, які є частиною національного законодавства України. Жодних документів він не підписував, від підпису мобілізаційних розпоряджень та добровільних згод на мобілізацію відмовляється. А на його вимогу щодо обов`язкової присутності адвоката під час складання процесуальних документів, для надання безоплатної правової допомоги, так само як і про присутність законних представників і захисників прав, йому грубо відмовляють.

З приводу незаконного позбавлення волі та утримання ОСОБА_2 у військових формуваннях його мати подала заяву до ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області. Номер і дата реєстрації даної заяви в ЖЕО - №3534 від 22.03.2026. Реєструвати дану заяву про кримінальне правопорушення у ЕРДР працівники поліції відмовляються. І на цю бездіяльність вже подана відповідна скарга до суду. Крім того, ОСОБА_2 повідомив працівників ТЦК та СП, які його незаконно утримують, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 по справі № 520/13455/25 було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у якому ОСОБА_2 оскаржує взагалі той факт, що він є військовозобов`язаним і намагається зобов`язати ТЦК та СП внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та до системи "Оберіг" інформацію про виключення ОСОБА_2 з військового обліку. Підставою для виключення ОСОБА_2 з військового обліку є те, що позивач раніше, ще до законодавчих змін у ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", які були прийняті 11.04.2024, був виключений з військового обліку як раніше засуджений за тяжкий злочин. Даний факт підтверджується копією його військово-облікового документу з Резерв+, сформованого 31.10.2024, із записом про те, що він знятий з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 ). Також, даний факт підтверджується копією вироку Зміївського районного суду Харківської області від 31.01.2001 по справі № І-18б, який набрав законної сили 08.06.2001, і яким ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 17-215-3, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 193, ч. 2 ст. 17-140, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 255-3, ч. 1 ст. 222, ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 81, ч. 1 ст. 89 КК України.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 06.08.2025р. по справі № 621/1505/25, провадження № 2-а/621/22/25, яке набрало законної сили, у процесі розгляду справи щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення судом вже був встановлений юридичний факт про наступне: "З наявної у матеріалах справи копії вироку суду, вбачається, що 31.05.2001 ОСОБА_2 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 141, ст. 208, ч. 2 ст. 215-3, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 193, ч. 2 ст. ст. 17-140, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 215-3, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 81, ч. 1 ст. 89 КК України (а. с. 28 32)."

З відомостей військово-облікового документу "Резерв+" ОСОБА_2 , який сформований 31.10.2024 (09-34 год) вбачається, що в графі категорія обліку "військовозобов`язаний" в графі "Підстава зняття/виключення "інше". ТЦК та СП " ІНФОРМАЦІЯ_7 (Зміїв). Дата уточнення даних 20.06.2024 (а. с. 26). З відомостей військово-облікового документу "Резерв+" ОСОБА_2 , який сформований 29.04.2025 (14-35 год) вбачається, що в графі категорія обліку "військовозобов`язаний" в графі "Підстава зняття/виключення "-". ТЦК та СП " ІНФОРМАЦІЯ_8 ). Дата уточнення даних 20.06.2024 (а. с. 27). Підпунктом 6 пункту 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції Закону № 3621-IX від 21.03.2024), яка була чинною до 18.05.2024, передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Водночас, "Виключений з військового обліку" передбачає, що особа втрачає статус військовозобов`язаного та на неї не поширюються обов`язки з військового обліку. Зокрема така особа не може бути призвана під час мобілізації, після виключення з обліку не зобов`язана проходити ВЛК, оновлювати облікові дані, такій особі не можна вручати повістку. Це поняття є постійним і особа не повинна знову ставати на військовий облік. Рішення про виключення з військового обліку є остаточним - особа не повинна знову ставати на військовий облік, окрім випадку, коли вона робить це добровільно. Статтею 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. А юридичний факт, встановлений у процесі судового розгляду рішенням суду, яке набрало законної сили, не підлягає окремому доказуванню.

Ще до прийняття законодавчих змін Позивач скористався можливістю виключення з військового обліку і був виключений з військового обліку на підставі п. п. 6 п. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий облік та військову службу" (у редакції, що діяла до 11.04.2024), згідно з якою виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. На жаль, паперового військово-облікового документу на підтвердження даного факту у ОСОБА_2 не збереглось. Але зберігся військово-обліковий документ з Резерв+ у редакції від 31.10.2024 та копія вироку суду про засудження його за тяжкі злочини.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цією заявою.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 24.03.2026 для розгляду скарги визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Ознайомившись зі змістом скарги та доданими до неї документами, дійшов наступного:

Статтею 7 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житла чи іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до статті 206 Кримінального процесуального кодексу України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині шостій цієї статті, якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються.

Слідчий суддя зобов`язаний вжити необхідних заходів для забезпечення особи, яка позбавлена свободи, захисником і відкласти будь-який розгляд, у якому бере участь така особа, на необхідний для забезпечення особи захисником час, якщо вона бажає залучити захисника або якщо слідчий суддя вирішить, що обставини, встановлені під час кримінального провадження, вимагають участі захисника.

Згідно статті 304 Кримінального процесуального кодексу України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зі змісту скарги не вбачається наявність відомостей, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться під вартою ОСОБА_2 , який позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнений з-під варти після внесення застави в установленому КПК України порядку.

Перебування ОСОБА_2 у приміщенні Дніпропетровського ОТЦКтаСП не розглядається як незаконне позбавлення свободи в сенсі статті 206 КПК України.

Крім того, місце розташування Дніпропетровського ОТЦКтаСП не відноситься до територіальної юрисдикції Зміївського районного суду Харківської області.

Відомості про кримінальне провадження за фактом незаконного позбавлення свободи ОСОБА_2 , або про будь-яке кримінальне провадження, у якому ОСОБА_2 є підозрюваним, у скарзі не вказані та до скарги не додані.

За таких обставин, скарга не підлягає розгляду у порядку статті 206 КПК України та підлягає поверненню адвокату ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 206, 303, 304 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в :

Повернути скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 в порядку частини другої статті 206 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1