ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1061/26 Справа № 192/3104/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції вказав, що засуджений за весь період відбування покарання має три стягнення за порушення режиму утримання, а також згідно наявних в особовій справі висновків щодо ступеня виправлення засудженого засуджений за весь період відбування покарання характеризувався посередньо, приймав участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу. При цьому суд першої інстанції вказав, що враховуючи наявність у засудженого стягнень за порушення режиму утримання не можна визнати поведінку засудженого за весь період покарання сумлінною, а останні зміни в поведінці засудженого на думку суду першої інстанції обумовлені бажанням засудженого підстроїти свою поведінку під необхідні критерії для умовно-дострокового звільнення, а не для доведення свого виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить застосувати до нього ст. 81 КК України та звільнити його умовно-достроково.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що під час відбування покарання своєю поведінкою та відношенням до праці він довів своє виправлення. Вказав, що йому амптували ногу 30 грудня 2024 року, йому важко себе обслуговувати, є інвалідом 2 групи та має ВІЧ.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Прокурор під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як вбачаться із роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджений вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року призначено остаточне покарання на строк 7 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженим 01 листопада 2019 року.

Кінець строку відбування покарання засудженим 01 листопада 2026 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 відбув 2/3 частини строку покарання, не працевлаштований в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» за станом здоров`я. Згідно довідки про заохочення та стягнення та матеріалів особової справи засудженого на даний період часу має чотири заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, що застосовані до нього 08 червня 2022 року, 03 квітня 2023 року, 01 квітня 2024 року та 07 жовтня 2024 року.

Окрім того, засуджений шкодує про вчинене ним кримінальне правопорушення, не має заборгованості за виконавчими листами та іншими виконавчими документами, приймав участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що засуджений прагне до виправлення своєї поведінки, виявляє соціально корисну активність, має 4 заохочення, а тому, на переконання апеляційного суду, зазначеним обставинам у сукупності суд першої інстанції належної оцінки не дав, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України.

З огляду на викладене, доводи засудженого про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення апеляційний суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4