Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1687/22
Провадження № 1-кс/499/43/26
У Х В А Л А

Іменем України

23 березня 2026 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду справи 494/1687/22 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 399 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_4 знаходиться кримінальна справа № 494/1687/22 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 399 КК України.

19.03.2026 року обвинуваченим ОСОБА_3 заявлено відвід судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_4 від участі у розгляді справи № 494/1687/22.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2026 року заяву розподіллено судді ОСОБА_1 .

Належним чином повідомлені учасники у судове засідання не з`явились та їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. Представником заявника ОСОБА_5 подано заяву про розгляд справи без його участі та участі обвинуваченого, в якій також наполягають на задоволенні заяви про відвід.

Головуючий у кримінальній справі № 494/1687/22 суддя ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи у встановленому порядку.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суддя приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого відводу, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього кодексу.

Суд звертає увагу, що вичерпний перелік підстав для відводу слідчого судді, судді передбачений ст.75 КПК України.

Так, частиною 1 вказаної статті передбачено, що слідчий суддя, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваною, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.

За положеннями п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, у випадку, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід вказати на те, що у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України` зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.12.2009).

Як на підставу для задоволення заяви про відвід, заявник посилається на процесуальні дії, вчинені суддею під час розгляду справи, на порушення принципу допустимості доказів, з якими заявник не згоден і вважає їх незаконними, що як наслідок, викликає у нього сумнів у об`єктивності та неупередженості головуючого судді.

Однак, оскільки судовий розгляд триває, суд лише досліджує надані сторонами матеріали. Остаточний висновок про те, чи є доказ належним та допустимим, буде зроблено під час ухвалення вироку, який сторони зможуть оскаржити в апеляційному порядку, зокрема, щодо питань, порушених у цій заяві про відвід. Таким чином, твердження сторони про порушення судом цих принципів на стадії судового розгляду є суб`єктивним припущенням і не вказує на упередженість судді.

Суд вважає за необхідне наголосити, що до компетенції суду, який вирішує відвід слідчого судді, не належить надання оцінки процесуальним рішенням або діям судді, якщо їх систематичні порушення не свідчать про явну зацікавленість судді в розгляді справи. Вирішуючи питання про відвід, суд повинен встановити, чи вказані дії можуть потягти сумніви у заявника в об`єктивності та неупередженості суду, та чи підлягають у даному випадку застосуванню правові приписи ст. 75 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів` суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Декларацією щодо принципів незалежності судової влади, прийнятої Конференцією голів Верховних судів країн Центральної та Східної Європи (о. Бріюні, Хорватія, 17.10.2015) закріплено принципи, які встановлюють стандарти незалежності судової влади, як однієї з трьох гілок державної влади у прийнятті рішень.

Суд наголошує, що незгода сторони із прийнятими суддею процесуальними рішеннями або діями суду не є підставою для недовіри останньому.

До того ж, у своїй заяві ОСОБА_3 неодноразово вказує, що суддею ОСОБА_4 порушено імперативні приписи ч.4 ст.87 КПК України, однак не конкретизує у чому саме проявилося їх порушення, враховуючи що основною вимогою заяви є суб`єктивна незгода з тим, що, на думку заявника, суддею не розглянуто першочергово клопотання про визнання доказів недопустимими.

При цьому, ч.4 ст.87 КПК України регламентовано, що докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Таким чином, доводи заявника не можуть бути розцінені як такі, що дають підстави для відводу судді, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами, які не підтверджують ні особистої зацікавленості судді, ні наявності інших підстав для сумніву у його неупередженості, а тому у даному конкретному випадку не встановлено обставин, які б викликали розумний, об`єктивний, обґрунтований сумнів в неупередженості судді при розгляді скарги.

З огляду на наведене, в силу положень ст. 75 КПК України, заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду справи 494/1687/22 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 75, 80, 81, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду справи 494/1687/22 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 399 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

СуддяОСОБА_6