Справа № 643/5013/26
Провадження № 1-кс/643/2245/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене прокурором клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003199 від 19.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, Грузії, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина 2012 року народження, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , місце знаходження якого на даний час не встановлено,-

УСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він являючись громадянином України, до початку повномасштабного воєнного вторгнення в Україну 24.02.2022 з боку держави-агресора (російської федерації, далі - рф), проживав у селищі Дворічна Куп`янського району Харківської області.

Саме 24.02.2022 рф, державою-агресором першою застосовано збройну силу проти України і розпочато вчинення агресії, зумовлену з окупацією території держави Україна.

В результаті вчинення вказаних дій військовими формуваннями держави-агресора рф тимчасово окуповано частину території України, перелік яких затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №376 від 28.02.2025, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України №380/43786 від 11.03.2025, в якому зазначено про тимчасову окупацію у період з 24 лютого по 11 вересня 2022 року с. Колодязне та селища Дворічна Куп`янського району Харківської області.

Згідно з Конституцією України, вона є суверенною та незалежною державою, а її суверенітет поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагською конвенцією 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

В порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент рф, а також інші представники військово-політичного керівництва рф, всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), підготували та розв`язали із залученням підрозділів збройних сил рф агресивну війну та військовий конфлікт на території України.

При цьому ОСОБА_4 , як житель селища Дворічна, де він мешкав на той час у кв. АДРЕСА_2 разом зі своєю сім`єю, за вище вказаних обставин опинився на тимчасово окупованій території України.

У свою чергу представниками збройних сил та інших органів влади держави-агресора з метою зміни меж території та державного кордону України, реалізації власної окупаційної політики, на окупованих територіях, зокрема Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області, було взято під контроль всі установи, в яких до повномасштабного вторгнення здійснювалось забезпечення діяльності органів державної влади України, а також сільськогосподарські підприємства та фермерські господарства.

Після того, як було припинено на окупованій території Дворічанської селищної територіальної громади нормальну роботу державних установ України та її господарських підприємств, представниками держави-агресора почали створюватись незаконні квазі-органи влади, підприємства та установи.

Одночасно з чим представниками вищого політичного керівництва держави-агресора не пізніше 03.06.2022 усупереч вимогам ст.ст. 52, 54, 147 Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977, п п. g п. 23, п. п. 46, 47 ст. 53 Положення про закони і звичаї війни на суходолі, без наявності військової необхідності, прийнято рішення про широкомасштабне примусове протиправне заволодіння матеріальними активами суб`єктів господарювання у сфері агропромислового комплексу України, шляхом введення зовнішнього управління та фактичної конфіскації матеріальних ресурсів і активів підприємств, керівники яких виїхали з тимчасово окупованої території та відмовились співпрацювати з окупаційною владою країни-агресора.

В невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 20.06.2022 ОСОБА_4 отримав від невстановлених військовослужбовців рф відомості про громадянина рф ОСОБА_5 (голови Християнського (фермерського) господарства у м. Валуйки, Бєлгородської області) та громадянина рф Володимира (більш повні анкетні дані в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), які були призначені представляти інтереси держави-агресора рф, та мали забезпечити передачу матеріальних ресурсів у вигляді сільськогосподарських культур, належних ТОВ «Дворічанське-Агро», з подальшим їх вивезенням на територію підприємства ОСОБА_5 , розташованого у м. Валуйки.

Після цього, вище згадані особи, бажаючи залучити ОСОБА_4 до передачі матеріальних ресурсів українського підприємства ТОВ «Дворічанське-Агро», звернулись до нього з пропозицією про надання допомоги у передачі сільськогосподарських культур, а саме кукурудзи та соняшнику, які значилися на балансі вказаного підприємства, для досягнення бажаного результату, пов`язаного із задоволенням економічних потреб держави-агресора.

У відповідь на отриману пропозицію ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він є громадянином України, але, не маючи патріотичних переконань, у ситуації, що склалася, переслідуючи особисті корисливі та антидержавницькі мотиви на шкоду інтересам своєї держави, з метою заподіяння шкоди її національній безпеці, оцінивши обстановку в умовах тимчасової окупації, за відсутності фізичного чи психологічного впливу з боку представників країни-агресора, добровільно погодився на співпрацю з ними у формі пособництва.

Після цього, військовослужбовці зс рф в усній формі призначили ОСОБА_4 фактичним керівником ТОВ «Дворічанське-Агро», аби останній за їх відсутності здійснював контроль за завантаженням, організацією та вивозом сільськогосподарських культур із числа накопиченого запасу врожаю 2021 року з непідконтрольної Україні території через пункт пропуску до рф.

Надалі в період з 20 червня по 30 серпня 2022 року ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив отримання привілейованого ставлення до себе та членів своєї сім`ї, діючи зі злочинною метою та втілюючи її в життя, реалізуючи злочинний умисел, направлений на вчинення усвідомлених дій щодо надання допомоги представникам держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень держави-агресора та збройних формувань щодо заволодіння матеріальними ресурсами держави Україна, маючи вільний доступ до території складських приміщень ТОВ «Дворічанське-Агро», розташованих в с. Колодязне та с. Дворічна Куп`янського району Харківської області, регулярно здійснював організацію завантаження із складських приміщень кукурудзи та соняшнику на вантажні транспортні засоби з реєстраційними номерними знаками, належними державі-агресору рф. В подальшому завантажена сільськогосподарська продукція вивозилась у бік непідконтрольної Україні території через пункт пропуску до рф.

Всього у зазначений період ОСОБА_4 , не приховуючи свою лояльність, симпатії та бажання прислужити державі-агресору, проявляючи відкрито свою політичну асоціальність, нехтуючи нормами моралі, на фоні наглядного сприяння, надання моральної, матеріальної допомоги, вираження солідарності з діями та рішеннями держави-агресора і збройних формувань, висловлення симпатії ворогу, організував завантаження із складських приміщень ТОВ «Дворічанське-Агро» та вивезення наступної сільськогосподарської продукції врожаю 2021 року, а саме: кукурудзи у кількості 576 060 кілограмів, пшениці у кількості 760 320 кілограмів та соняшника у кількості 5 899 000 кілограмів.

Таким чином, ОСОБА_4 у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії, пов`язані з пособництвом державі-агресору, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є:

- спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України, а також ідеологічний мотив та отримання особистих привілеїв;

- корисливі мотиви отримання привілейованого ставлення до себе та членів своєї сім`ї від представників держави-агресора і збройних формувань;

- мета - заподіяння шкоди національній безпеці України, її патріотам і союзникам;

- здійснення ним господарської діяльності у взаємодії з представниками держави-агресора, у тому числі й з незаконними збройними формуваннями;

- добровільний характер його господарської діяльності, здійснений з власного бажання, без фізичного та психічного примусу;

- спрямованість всіх дій, пов`язаних з пособництвом державі-агресору і не приховане бажання цього, характеризують його усвідомленість того, що він в умовах воєнного стану вчинив дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), її збройним формуванням з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, а також добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме: пособництві державі-агресору, яке виразилось в умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору, збройним формуванням вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, а також добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора.

24.02.2026 відносно ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, яке того ж дня пред`явлено останньому шляхом розміщення в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 24.02.2026 №44 (8236) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

На 01, 02 та 03 березня 2026 року ОСОБА_4 ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, викликаний для проведення процесуальних дій вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту як підозрюваного.

Однак, у зазначений час ОСОБА_4 та в подальшому не з`явився, причин своєї неявки не повідомив.

Отже, ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0003199 від 19.10.2022 за ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 умисно переховується від слідства та суду на території російської федерації, тобто держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором з метою уникнення кримінальної відповідальності.

05.03.2026 постановою слідчого ОСОБА_4 оголошений у розшук на території України.

Слідчий, посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , ті факти, що останній переховується від органів досудового розслідування та оголошений у розшук, може вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою запобігання переліченим ризикам просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор подав заяву, відповідно якої наполіг на задоволенні клопотання та просив йог розгляд проводити у свою відсутність.

Захисник подала заяву про розгляд клопотання у свою відсутність, при розгляді клопотання поклалась на розсуд суду.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя дійшов такого: підозра ОСОБА_4 обґрунтована доказами, долученими до клопотання у вигляді матеріалів кримінального провадження, а саме даними, зафіксованими в повідомленні про протиправну діяльність; відповідях оперативного підрозділу за результатами виконання доручення слідчого; протоколах допитів свідків; протоколах оглядів та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Наразі ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування, через що оголошений у розшук. Факт переховування ОСОБА_4 на території агресора доведений проведеними оперативно-розшуковими заходами, показаннями свідків, тощо.

Зазначені обставини свідчать про існування, щонайменше, ризику подальшого переховування від органів досудового розслідування, суду та дають підстави стверджувати про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для його запобігання.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З наявних в матеріалах кримінального провадження відомостей ОСОБА_4 перебуває на території держави-агресора - рф.

Згідно з положеннями пункту 1 розділу IV «Порядок запитування публікації оповіщень Генеральним секретаріатом Інтерполу» Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 17.08.2020 № 613/380/93/228/414/510/2801/5 Уповноважений підрозділ запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну.

Для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення, а також, крім іншої інформації та документів, завірену копію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (у тому числі в перекладі на одну з робочих мов Інтерполу) на стадії досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 КПК України клопотання про видачу особи в Україну готує слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, з дотриманням вимог, передбачених цим Кодексом та відповідним міжнародним договором України.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що клопотання складається у письмовій формі і повинно містити дані про особу, видача якої вимагається, обставини і кваліфікацію вчиненого нею злочину. До клопотання додаються, крім іншого, такі документи: 1) засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Отже, з метою належного виконання розшуку особи з наступним її затриманням уповноваженому органу має бути надана, крім іншого, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як ухвала про надання дозволу на затримання не є ордером на арешт в розумінні правил Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу.

З погляду на викладене, враховуючи фактичні обставини справи та правове обґрунтування, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 183, 193, 194, 196-198, 309, 376, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити та обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_4 і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження останній має бути доставлений до слідчого судді для розгляду за участю підозрюваного питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміни на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_4 у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1