Справа № 182/4464/24
Провадження № 1-кп/0182/166/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2026 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Нікополі матеріали кримінального провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2024 за № 0000824 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , працює молодшим оператором (заправником) ТОВ «НОРДГАЗ», із середньою-спеціальною освітою, не одружений, на утриманні нікого не має, згідно ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

(в режимі ВКЗ з власного пристрою),

потерпілої ОСОБА_6 ,

(в режимі ВКЗ з Марганецького міського суду),

представника потерпілої та ОСОБА_7

цивільних позивачів (в режимі ВКЗ з власного пристрою),

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Обвинувачений ОСОБА_3 25 травня 2024 року приблизно о 19:49 год., керуючи технічно справним легковим автомобілем «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15.08.2023 належить ОСОБА_8 , у світлий час доби здійснював рух по своїй смузі сухого асфальтобетонного покриття проїзної частини із лівостороннім заокругленням автодороги «Н-23 Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя під`їзд до аеропорту «Кривий Ріг», з боку м. Марганця у напрямку м. Нікополя Нікопольського району Дніпропетровської області, при цьому перевозив на передньому пасажирському місці ОСОБА_9 та на задньому пасажирському місці по центру ОСОБА_10 .

У вищевказаний час, тобто 25 травня 2024 року приблизно о 19:49 год. у зустрічному напрямку по зустрічній смузі автодороги «Н-23 Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя під`їзд до аеропорту «Кривий Ріг», в порушення вимог п. 11.3. Правил дорожнього руху (далі по тексту - ПДР, Правила) з боку м. Нікополя у напрямку м. Марганця по правосторонньому заокругленні зі швидкістю 100 км/год., де максимальна швидкість руху транспортних засобів обмежена до 90 км/год., рухався легковий автомобіль «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 15.11.2017 належить йому на праві приватної власності.

Надалі, під час зближення водій ОСОБА_12 , проявляючи кримінальну протиправну недбалість та не виконуючи покладені на нього, як на водія обов`язки, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та ігноруючи її зміни, маючи об`єктивну можливість виявити попереду вищевказаний зустрічний автомобіль «ЗАЗ 110308» під керуванням водія ОСОБА_13 , що рухався по зустрічній смузі, тим самим створивши йому небезпеку для руху, своєчасно заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля аж до його зупинки не вжив, перед зміною напрямку руху автомобіля «DAEWOO NUBIRA» вліво для виїзду на зустрічну смугу руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки для руху іншим учасникам, змінив напрямок свого руху ліворуч та виїхав на смугу зустрічного руху, де 25 травня 2024 року приблизно о 19:49 год. на 236-му км автодороги «Н-23 Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя під`їзд до аеропорту «Кривий Ріг» на території Нікопольського району Дніпропетровської області, поблизу електроопори № 23-02, передньою частиною автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення із передньою здебільше лівою частиною автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який в цей час повернувся на свою смугу для руху.

Своїми діями ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 12.3. та п. 10.1. Правил дорожнього руху, відповідно до яких:

- п. 1.3.: учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

- п. 1.5.: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

- п. 2.3.: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.3.: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

- п. 10.1.: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_14 , знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої водію автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок, а саме - садно в області лівої брови, забійна рана на червоній каймі нижньої губи дещо ліворуч, закритий осколковий перелом кісток носа, закритий горизонтальний перелом верхньої щелепи - відрив твердого піднебіння; синець на передній стінці грудної клітини в проекції нижніх ребер ліворуч, закриті прямі повні переломи 3 - 9 ребер по лівій передньо-паховій лінії і хрящових частин 9 - 11 ребер по лівій середньо-ключичній лінії, закриті непрямі повні переломи 3, 5 - 8 ребер по правій передньо-паховій лінії, розриви лівої легені в проекціях переломів ребер, забої нижніх часток обох легень, двобічний гемоторакс (рідка кров в обох плевральних порожнинах); масивний крововилив в товщі м`яких тканин передньої черевної стінки ліворуч в підреберній ділянці, розрив діафрагми ліворуч, вичавлення петель кишковика, селезінки, частково лівої нирки в ліву плевральну порожнину, розрив селезінки, численні розриви лівої частки печінки, гемоперитонеум (рідка кров в черевній порожнині); відкриті багатоуламкові переломи проксимального епіфізу правої ліктьової кістки і дистального епіфізу правої плечової кістки, лівої ліктьової кістки, дистального епіфізу правої стегнової кістки і проксимального епіфізу правої великогомілкової кістки, лівої стегнової кістки у нижній третині, правої великогомілкової та малогомілкової кісток в нижніх третинах; закритий вивих проксимального епіфізу лівої променевої кістки; численні синці та садна на верхніх та нижніх кінцівках, які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_13 настала 25 травня 2024 року приблизно о 19:49 год. на робочому місці водія автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на 236-му км автодороги «Н-23 Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя під`їзд до аеропорту «Кривий Ріг» на території Нікопольського району Дніпропетровської області, від сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок у вигляді переломів кісток обличчя, численних відкритих багатоуламкових переломів кісток верхніх і нижніх кінцівок, переломів ребер, розривів і забоїв внутрішніх органів, численних синців, саден та забійних ран на обличчі, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках, яка ускладнилася розвитком шоку.

Своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Позиція сторони захисту

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав частково. Суду показав, що 25.05.2024 його попросили знайомі, а саме ОСОБА_9 і ОСОБА_10 забрати їх на автомобілі. Він погодився, забрав їх. Він був за кермом автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 . ОСОБА_9 сидів на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_10 сиділа позаду, посередині заднього пасажирського сидіння. Рухалися вони по автодорозі Запоріжжя - Кропивницький в сторону м. Нікополя. Коли під`їжджали до заокруглення, по його смузі руху назустріч йому рухався автомобіль «Славута». Він тоді їхав у правій крайній полосі і вправо вже нікуди було уходити. Він водію автомобіля «Славута» помигав фарами. Водій «Славути» на це ніяк не відреагував. Тоді він від узбіччя скосив до центру дороги. Водій «Славути» на це також ніяк не реагував. Він вирішив обійти автомобіль «Славута» по зустрічній смузі. І якраз у цей момент водій автомобіля «Славута» повернувся на свою смугу руху. Він вже не зміг на це зреагувати і допустив зіткнення. Зіткнення сталося на зустрічній для нього полосі руху. В результаті удару його затисло у автомобілі. Потім він все таки виліз з автомобіля. Коли він виліз, на місці ДТП вже були люди, які саме, сказати не може. ДТП вони не бачили. Вони їм почали допомагати, потім приїхала швидка медична допомога. Їх забрали. При складанні протоколу огляду і схеми він присутнім не був.

Спочатку він рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год., коли побачив автомобіль «Славута», почав гальмувати і майже скинув швидкість та їхав зі швидкість 20 км/год. Думав, що буде легке зіткнення із-за його швидкості. Вину він свою визнає частково. Він побачив автомобіль «Славута» на відстані. Приймав участь під час проведення слідчого експерименту. Зауважень при його проведенні не було.

Заявлений цивільний позов визнає в сумі, яку визначить суд. Він з потерпілими не зв`язувався. Його матір зверталася до них, але вони не захотіли з нею спілкуватися. Автомобіль «ЗАЗ» рухався зі швидкістю більше 100 - 110 км/год. Його полоса руху була рівна, а на зустрічній полосі руху були вибоїни. На тій ділянці дороги всі їдуть по вказаній полосі, так як на іншій вибоїни.

Все це тривало секунди. Інстинкт самозбереження спрацював тому він і виїхав на зустрічну полосу руху. Узбіччя там менше чим його автомобіль, до того ж там як обрив, перекопано все, так як прокладали труби раніше, тому на узбіччя вправо він з`їхати не міг. Він мигав фарами, щоб водій зустрічного автомобіля прийняв міри, думав, що той поверне на свою полосу руху. Але водій зустрічного автомобіля ніяк не відреагував на це, а тому він перестроївся на зустрічну смугу. Бачив, що вони розминаються, але в цей час водій зустрічного автомобіля різко повернув на свою полосу.

Просить не позбавляти його волі, так як він один годувальник у сім`ї. Батько його помер, мати пенсіонерка.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 , вказав, що його підзахисний рухався з дотриманням ПДР. Первопричиною ДТП був загиблий, який рухався з перевищенням швидкості, перетнув ліню розмежування смуг для руху. Його підзахисний рухався з дозволеною швидкістю, по своїй полосі руху з дотриманням вимог ПДР. З урахуванням всіх обставин, просив суд призначити його підзахисному покарання із застосуванням ст. 75 КК України, щоб він міг відшкодовувати спричинену шкоду.

Позиція потерпілої та її представника

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні суду показала, що обвинуваченого раніше не знала. ОСОБА_15 - її батько. Він проживав з нею, мамою, сестрою та її дитиною. Працював батько у Нікопольському локомотивному депо, був машиністом електровозу. Автомобілем батько їздив на роботу. 25.05.2024 зранку батько поїхав на роботу, чекали, що приїде увечері. Виїхав він о 7 год. ранку, повинен був повернутися о 20:30 год. Вже була 21 год., а батька не було. Мама почала до нього телефонувати, але трубку він не брав. Десь на 4 дзвінок мамі відповів по телефону батька чоловік, який сказав, що він працівник поліції, сказав, що сталася ДТП і що батька вже немає. Обвинувачений до них не приходив. Приходила його мати, питала, що вони думають по справі. Грошові кошти їм не платили. Після того, що сталося з батьком, вона була в депресії, не працювала. У неї дитина віком 3 роки, вона потребувала матеріальної допомоги. Працював батько і на той момент він утримував їх родину. Вона одинока матір. Її мама є особою з інвалідністю ІІ групи з 2010 року. Родину утримував батько. Мати обвинуваченого говорила «можливо домовимося», однак суму не називала. Вона на той час не працювала, так як є одинокою матір`ю. Дитині її 3 роки, вона не могла працювати. Вони понесли витрати з оплати поховання батька зі всіма ритуальними послугами. Батьки були у шлюбі з 1991 року. Після загибелі батька сестра пішла на роботу, отримані гроші витрачала на себе. Живуть вони на пенсію мами і на її гроші, що вона отримує, як одинока матір та як малозабезпечені. Їм важко було прийняти смерть батька, дуже важко і зараз. Важко і морально, і фізично. На даний момент у них у сім`ї немає чоловіка, вони все змушені робити самі. Автомобіль належить батькові, вони його не ремонтували, він знаходиться на штрафмайданчику. У неї є посвідчення водія, вона керувала автомобілем батька. Сестра також.

Просила суд цивільний позов задовольнити. Підтримала позицію прокурора про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Представник цивільних позивачів - адвокат ОСОБА_16 : ОСОБА_17 - дружина загиблого. У шлюбі вони з 1991 року. Жили всі разом з доньками та онукою. Єдиним утримувачем сім`ї був батько - ОСОБА_11 , так як дружина є особою з інвалідністю ІІ групи. ОСОБА_11 виконував роботу по дому, жінки лише допомагали йому. У них ще була дача, роботи там також виконував він. Тепер життя у потерпілих змінилося. У ОСОБА_17 загинув чоловік, її опора у житті. Загибеллю батька, чоловіка потерпілим спричинено моральну шкоду. Вина обвинуваченого доведена. Обвинувачений нічого потерпіли не відшкодував і навіть не намагався це зробити. Заявлений цивільний позов підтримує і просить задовольнити у повному обсязі. При призначенні покарання просила врахувати, що обвинувачений неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. Покарання, просила суд, призначити у вигляді позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України.

Досліджені в судовому засіданні докази

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні суду показав, що обвинуваченого знає, неприязних відносин не має. Потерпілих не знає. Загиблого також не знав. У травні 2024 року вони з дружиною поверталися додому в смт. Червоногригоровку з гостей. Їхали на автомобілі «ДЕО», за кермом був обвинувачений. Він сидів на передньому пасажирському сидінні. Його дружина сиділа позаду за ним. Було приблизно 19 - 20 год. На вулиці ще було світло. Він побачив, що летить автомобіль по їх полосі руху і прямо на них. Обвинувачений почав гальмувати і брати у ліво, так як зустрічний автомобіль їхав по зустрічний для нього полосі. А потім водій зустрічного автомобіля також намагався повернутися на свою полосу руху і сталося зіткнення.

Обвинувачений відпочивав не з ними. Вони до нього зателефонували і попросили підвезти, так як він не вживає алкоголь. У нього особисто посвідчення водія немає, він навчається.

Обвинувачений рухався по своїй полосі руху, по правій. Там на автодорозі заокруглення, з нього виїхав автомобіль, який рухався по їх стороні руху, майже по обочині. Обвинувачений мигав йому фарами, але водій зустрічного автомобіля ніяк на це не реагував. Обвинувачений почав зменшувати швидкість руху та почав уходити ліворуч. Однак, зустрічний автомобіль різко повернув на свою полосу руху. Зіткнення сталося посередині. Все було дуже швидко. Слідчий експеримент проводився з його участю, він там все вказав. Автомобіль «Таврія» їхав швидко, думає, що близько 100 км/год., він дуже швидко вилетів з заокруглення.

За дорожньою обстановкою він спостерігав. Інших автомобілі попереду точно не було, далі не знає. У них швидкість була приблизно 70 км/год. Саме цією дорогою він їздив не раз. На дорожньому полотні є пошкодження. Пам`ятає, обвинувачений фарами мигав, говорив, що той водій не реагує. Почав гальмувати. Світла фар у «Таврії» не було, точно. Все це сталося поза межами населеного пункту. Обвинувачений почав пригальмовувати і уходити вліво. Водій зустрічного автомобіля спочатку рухався по обочині і потім різко повернувся на свою полосу руху і сталося зіткнення. Якби водій зустрічного автомобіля не повернув, не знає сталося б зіткнення чи ні. Зіткнення сталося приблизно по середині дороги. Удар куди прийшовся, не може сказати, так як він втратив свідомість.

Швидкість автомобіля «Део» була приблизно 70 км/год. По відчуттям. Вони просто їхали, грала музика з приймача автомобіля. Він дивився вперед на дорогу. Обвинувачений від керування автомобілем не відволікався, по телефону не розмовляв, він з ним теж тоді не говорив. На якій відстані побачив зустрічний автомобіль сказати не може. На якій відстані від заокруглення був автомобіль «Део» також сказати не може. Все сталося дуже швидко, секунди, скільки, сказати не може. Все це відзначалося і при проведенні слідчого експерименту. Інших транспортних засобів не було. Оглядовістю водія, там нічого не заважає. Обвинувачений швидкість знизив, до якого показника сказати не може, так як на спідометр не дивився. Після зіткнення він втратив свідомість. Удар був, як він пам`ятає, у його сторону, але точно якими частинами, не пам`ятає. До тями він прийшов уже тоді, коли знаходився у автомобілі швидкої медичної допомоги, коли його везли. Дружина їхала у іншій швидкій. Тілесні ушкодження у нього легкі. Претензій до обвинуваченого він не має. Дорога, на його думку, там пряма. На дорозі ями були. Це єдина дорога від с. Енгельс до с. Червоногригорівки.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні суду показала, що обвинуваченого знає, раніше працювали разом. Вони їхали 25.05.2024 дорогою з с. Енгельс. Попросила обвинуваченого її з чоловіком забрати, це було ввечері о 19 - 20 год. Їхали по дорозі, яка йде з м. Марганця до м. Нікополя. Вона сиділа на задньому пасажирському сидінні, ближче до середини. Огляд у неї обмежений не був. Вони їхали по своїй смузі руху. Побачили, як із-за дерев по їх полосі руху на них рухається автомобіль «Таврія» чи «Славута». Автомобіль їхав їм на зустріч, маневрів не робив. Буквально пару секунд і стався удар. Вона чула, що обвинувачений почав різко гальмувати. По відчуттям, вони їхали зі швидкістю 70-80 км/год., по слідчому експерименту. Панель приборів вона не бачила. Вона паском безпеки пристебнута не була. Чи була така можливість у автомобілі, вона не знає. Водій і пасажир були пристебнуті. На вулиці було світло. На дорожньому покритті вибоїни були, на зустрічний полосі руху. Чи були у них у автомобілі ввімкнені фари, вона не бачила. Чи були увімкнені фари у зустрічного автомобіля - не пам`ятає. Зустрічний автомобіль рух не змінював. Обвинувачений взяв трохи у ліво, потім почав гальмувати. Дорога по одній полосі на кожній смузі руху. Обвинувачений звернув ближче до середини. Вона отримала незначні тілесні ушкодження. Їх відразу ж забрали машини швидкої допомоги. Після того вони більше до лікарів не зверталися. Вона претензій до обвинуваченого не має. Зустрічний автомобіль приближався швидко. Вправо обвинувачений звернути не міг, так як там кювет і до того ж зустрічний автомобіль рухався ближче до обочини. Обвинувачений говорив: «що він робить, чому не з`їжджає». Вважає, що у ДТП винний зустрічний автомобіль. Вважаю, що обвинувачений не міг уникнути зіткнення. Вважає, що обвинувачений зупинитися не міг. Звернув водій зустрічного автомобіля на свою полосу руху в останню мить. До якої швидкості перед ударом зменшилася швидкість їх автомобіля, сказати не може. Вони не виїхали на зустрічну полосу. Результати слідчого експерименту, вона не пам`ятає. Протокол слідчого експерименту вона читала, підписала.

У судовому засіданні досліджено письмові докази, законність, належність та достовірність яких учасниками судового провадження не оспорювалася та визнані судом допустимими, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000824:

Том № 1

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (далі по тексту - ДТП) вiд 26.05.2024, відповідно до якого місцем ДТП є 263-й км. + 800 м. автодороги «Н-23 Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя» Нікопольського району Дніпропетровської області. Огляд проведено за наступних погодних умов: ясно, без опадів, t + 12?C. Напрямок проведення огляду: від м. Марганець до м. Нікополь. Вид події: зіткнення транспортних засобів. Орієнтир для проведення вимірів: е/о № 23/02 в повздовжній проекції; лівий край проїжджої частини в поперечній проекції. Оглядом встановлено: труп ОСОБА_11 було деблоковано із робочого місця водія автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Місце ДТП: 263-й км. + 800 м. автодороги «Н-23 Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя» Нікопольського району Дніпропетровської області. Елементи вулиці, дороги: автодорога. Проїзна частина: незначний спуск за напрямком руху автомобіля «DAEWOO NUBIRA», а також незначне заокруглення дороги вліво. Вид покриття: асфальтобетонне, сухе, чисте. Нерівність та пошкодження дорожнього покриття: вибоїни (відображено на схемі). Дорожнє покриття шириною 7,65 м. На вказаній ділянці: рух у двох напрямках, число смуг для руху 1 в напрямку проведення огляду і 1 у зустрічному напрямку; ширина розділювальної смуги 0,1. Дорожня розмітка: п. 1.1 ПДР. До проїзної частини примикають: праворуч узбіччя шириною 2,2 м. і ліворуч узбіччя шириною 3,4 м. Далі за тротуаром: праворуч - кювет, ліворуч - лісосмуга. Регулювання руху на вказаний ділянці: не регулюється. Дорожні знаки: відсутні. Умови освітлення на даній ділянці шляху: на момент ДТП світлий час доби, на момент огляду - освітлення кишеньковим ліхтариком. Прилади відеоспостереження на місці ДТП - відсутні. Загальна видимість та конкретна видимість з робочого місця водія: не вимірювалася. Об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч та ліворуч: за напрямком руху автомобіля «ЗАЗ-110308» праворуч наявна лісосмуга. Наявність слідів, що свідчать про переміщення об`єктів на місці пригоди після ДТП до початку огляду: відсутні. Зафіксовано локалізацію пошкоджень на транспортних засобах - автомобілі марки «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобілі марки «ЗАЗ 110308» реєстраційний номер НОМЕР_3 . Наявність характерних для даного ДТП слідів і інших речових доказів на транспортних засобах, в саме: на автомобілі марки «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 : механічні пошкодження. На передній панелі салону автомобіля, на рівні переднього пасажирського місця та на передньому пасажирському сидінні, маються плями бурого кольору схожі на кров. Із внутрішнього боку переднього вітрового скла, на рівні переднього пасажирського місця, на склі маються фрагменти довгого волосся; на автомобілі марки «ЗАЗ-110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 : механічні пошкодження. Завантаження транспортних засобів - вантаж відсутній. Гальмова система, рульове керування на обох транспортних засобах: не перевірялися. Колеса і шини на обох транспортних засобах - у наявності. Зовнішні світлові прилади, сигнал, склоомивачі, дзеркала заднього вигляду, наявність на склі предметів або покриття, які обмежують оглядовість місця водія і погіршують його прозорість на обох транспортних засобах: пошкоджені внаслідок ДТП. Локалізація пошкоджень та слідів контактної взаємодії, нашарувань, відшарувань речовини на ТЗ: механічні пошкодження локалізовані в передніх частинах транспортних засобів. Сліди шин: лівий слід гальмування лівого переднього колеса автомобіля «DAEWOO NUBIRA», довжиною 16,55 м.; правий слід гальмування правого переднього колеса автомобіля «DAEWOO NUBIRA», довжиною 4,0 м. Інші сліди на дорожньому покриті: подряпина на асфальті залишена деформованим днищем автомобіля «DAEWOO NUBIRA». Транспортні засоби перебували на місці ДТП. Наявність відокремлених від транспортного засобу частин, деталей і інших об`єктів: осип скла, пластику. Від автомобіля «ЗАЗ 110308» відокремлено ліве переднє крило, заднє сидіння, поличка, передній номерний знак. Від автомобіля «DAEWOO NUBIRA» відокремлений передній номерний знак та деякі фрагменти капоту. Наявність на місці ДТП слідів контактної взаємодії ТЗ з навколишніми об`єктами, предметами: відсутні. Наявність слідів контактної взаємодії з навколишніми об`єктами, предметами: відсутні. Відомості про труп: огляд трупу здійснено окремим протоколом. Вилучені речі та документи: автомобіль марки «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки «ЗАЗ-110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 ; із пошкодженого відеореєстратора карта пам`яті micro SD об`ємом 2 GB та написом SD-C026 TAIWAN. Застосування технічних засобів: цифрова камера мобільного телефону, ліхтарик. (а.п. 2-15);

- схема до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.05.2024. (а.п. 16);

- фототаблиця до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.05.2024 про проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на 236-му км. автодороги «Н 23 Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя», Нікопольського району Дніпропетровської області. (а.п. 17-44);

- протокол огляду трупа від 26.05.2024, згідно якого в проміжок часу між 00.10 та 00.50 год. на автодорозі траси Н-23 на відстані 43,35 м. від електричної опори 23/02 на лівому узбіччі у напрямку смт. Червоногригорівка оглянуто труп ОСОБА_11 . В ході огляду трупа зафіксовано тілесні пошкодження, їх розташування. Огляд проведено в темний час доби при штучному освітленні. Після огляду, труп направлено для проведення судово-медичної експертизи до судово-медичного моргу м. Марганця. В ході проведення огляду нічого не вилучалося. До протоколу огляду додано фототаблицю. (а.п. 45-47);

- висновок судово-медичного експерта № 80-Е від 18.06.2024, згідно якого:

Смерть ОСОБА_11 настала від сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок у вигляді переломів кісток обличчя, численних відкритих багатоуламкових переломів кісток верхніх і нижніх кінцівок, переломів ребер, розривів і забоїв внутрішніх органів, численних синців, саден та забійних ран на обличчі, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках, яка ускладнилася розвитком шоку, що слід вважати безпосередньою причиною смерті.

Враховуючи причину смерті, умови перебування трупа, характер та ступінь вираженості трупних явищ при дослідженні трупа в морзі, смерть могла наступити за 1-2 доби до вище означеного дослідження.

При судово-медичній експертизі трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок, а саме - садно в області лівої брови, забійна рана на червоній каймі нижньої губи дещо ліворуч, закритий осколковий перелом кісток носа, закритий горизонтальний перелом верхньої щелепи - відрив твердого піднебіння; синець на передній стінці грудної клітини в проекції нижніх ребер ліворуч, закриті прямі повні переломи 3 - 9 ребер по лівій передньо-паховій лінії і хрящових частин 9 - 11 ребер по лівій середньо-ключичній лінії, закриті непрямі повні переломи 3, 5 - 8 ребер по правій передньо-паховій лінії, розриви лівої легені в проекціях переломів ребер, забої нижніх часток обох легень, двобічний гемоторакс (рідка кров в обох плевральних порожнинах); масивний крововилив в товщі м`яких тканин передньої черевної стінки ліворуч в підреберній ділянці, розрив діафрагми ліворуч, вичавлення петель кишковика, селезінки, частково лівої нирки в ліву плевральну порожнину, розрив селезінки, численні розриви лівої частки печінки, гемоперитонеум (рідка кров в черевній порожнині); відкриті багатоуламкові переломи проксимального епіфізу правої ліктьової кістки і дистального епіфізу правої плечової кістки, лівої ліктьової кістки, дистального епіфізу правої стегнової кістки і проксимального епіфізу правої великогомілкової кістки, лівої стегнової кістки у нижній третині, правої великогомілкової та малогомілкової кісток в нижніх третинах; закритий вивих проксимального епіфізу лівої променевої кістки; численні синці та садна на верхніх та нижніх кінцівках.

Всі виявлені тілесні ушкодження утворилися прижиттєво в короткий проміжок часу незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) та/або при ударах об такий (такі), можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди при травмі всередині салону автомобіля.

Всі виявлені тілесні ушкодження в даному випадку розглядаються у сукупності як сумісна травма голови, тулубу та кінцівок і за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (на підставі п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України за № 6 від 17.01.1995), перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настання смерті.

При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа етиловий та інші спирти не виявлені. (а.п. 53-56);

- висновок експерта № СЕ-19/104-24/22923-ІТ від 20.06.2024, згідно якого:

1. Аналіз даних з протоколу огляду місця ДТП та схеми до нього та інформаційних джерел дозволяє дійти висновку, що місце зіткнення автомобіля «DAEWOO NUBIRA» та автомобіля «ЗАЗ 110308» було розташоване в межах смуги для руху до м. Марганця перед початком подряпини (якщо рухатися до м. Марганця).

2. Аналіз даних з протоколу огляду місця ДТП та схеми до нього та інформаційних джерел дозволяє дійти висновку, що місце зіткнення автомобіля - «DAEWOO NUBIRA» та автомобіля «ЗАЗ 110308» в повздовжньому напрямку щодо меж проїзної частини дороги було розташоване перед початком подряпини автомобіля «DAEWOO NUBIRA» на відстані переднього звісу даного автомобіля (якщо рухатися до м. Марганця).

3. У даному випадку мало місце зустрічне блокуюче зіткнення ТЗ при якому автомобіль «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , своєю передньою частиною контактував з передньою здебільше лівою частиною автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

4. Оскільки не надалося можливим з достатньою точністю встановити лінії напрямків первинних деформуючих зусиль на автомобілі «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобілі «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , то не надалося можливим з достатньою точністю встановити, як були розташовані повздовжні осі транспортних засобів в момент первинного контакту, кут відносно повздовжніх осей даних ТЗ. До висновку експерта додана ілюстративна таблиця. (а.п. 92-100);

- висновок експерта № СЕ-19/104-24/22920-ІТ від 18.06.2024, згідно якого:

1. На момент експертного огляду робоча гальмова система автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває в непрацездатному стані. Непрацездатний стан робочої гальмової системи автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виник внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

2. На момент експертного огляду рульове керування автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває в непрацездатному стані. Непрацездатний стан рульового керування автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виник внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

3. На момент експертного огляду підвіска передньої осі автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходиться в непрацездатному стані. Непрацездатний стан підвіски передньої осі автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виник внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. До висновку експерта додана ілюстративна таблиця. (а.п. 105-110);

- висновок експерта № СЕ-19/104-24/22919-ІТ від 17.06.2024, згідно якого:

1. На момент експертного огляду робоча гальмова система автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , перебуває в непрацездатному стані. Непрацездатний стан робочої гальмової системи автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , виник внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

2. На момент експертного огляду рульове керування автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , перебуває в непрацездатному стані. Непрацездатний стан рульового керування «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , виник внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. До висновку експерта додана ілюстративна таблиця. (а.п. 115-120);

- копія письмової відповіді т.в.о. начальника відділу агрометеорології та агрометпрогнозів Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології від 05.06.2024 № 994-04-028/994-04, згідно якої за даними спостережень метеостанції Нікополь Нікопольського району Дніпропетровської області, найближчої до автодороги «Н 23 Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя», поблизу м. Марганець, 25 травня 2024 року протягом доби спостерігалася суха, безхмарна погода. Опади та інші атмосферні явища були відсутні, видимість становила 10 км і більше. Строк спостереження: 18:00 - 21:00. Температура повітря, °С: 23,8 - 19,1. Відносна вологість повітря, %, 28 - 38. Швидкість вітру, м/с 6/12 - 1/12. Напрямок вітру СПнС - ПнС. (а.п. 137);

- висновок експерта № 216-Е від 14.06.2024, згідно якого: Згідно наданим медичним документам у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкоджень у вигляді: гематоми правого передпліччя; саден лівої кисті; забійної рани лівого колінного суглобу, перелом лівого наколінника. Зважаючи на характер, виявлені тілесні ушкодження утворилися від ударної дії тупого твердого предмету (предметів) та/або при ударах об такий (такі), можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди при травмі в середині салону автомобіля. Враховуючи дані наданих медичних документів, давність утворення всіх виявлених тілесних ушкоджень - незадовго до звертання за медичною допомогою та може відповідати подіям 25.05.2024. Виявлені тілесні ушкодження в даному випадку розглядаються у сукупності і відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день), п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6. Згідно наданим медичним документам при дослідженні Алкофор 105 - 0,00 %о. (а.п. 159-160);

- висновок експерта № 217-Е від 14.06.2024, згідно якого: Згідно наданим медичним документам у ОСОБА_9 , 2003 року народження, виявлені тілесні ушкодження вигляді: забійних ран носу, лівого колінного суглобу; множинних рваних ран шиї; садна на правому плечі. Зважаючи на характер, виявлені тілесні ушкодження утворилися від ударної дії тупого твердого предмету (предметів) та/або при ударах об такий (такі), можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди при травмі в середині салону автомобіля. Враховуючи дані наданих медичних документів, давність утворення всіх виявлених тілесних ушкоджень - незадовго до звертання за медичною допомогою та може відповідати подіям 25.05.2024. Виявлені тілесні ушкодження в даному випадку розглядаються у сукупності і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). П. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6. Зазначений в історії хвороби клінічний діагноз «ЗЧМТ, струс головного мозку» об`єктивними клінічними даними не підтверджений, а оснований тільки на суб`єктивних скаргах хворого, тому на підставі п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» при судово-медичній оцінці ушкоджень врахований бути не може. Згідно наданим медичним документа у ОСОБА_9 , при дослідженні Алкофор 105-0.23%о, що може відповідати практично відсутньому алкогольному сп`янінню. (а.п. 163-165);

- висновок експерта № 218-Е від 14.06.2024, згідно якого: Згідно наданим медичним документам в ОСОБА_10 виявлене тілесне ушкодженні у вигляді забійної рани в області підборіддя. Зважаючи на характер, виявлене тілесне ушкодження утворилося від ударної дії тупого твердого предмету або при ударі об такий, можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди при травмі в середині салону автомобіля. Враховуючи дані наданих медичних документів, давність утворення виявленого тілесного ушкодження - незадовго до звернення за медичною допомогою та може відповідати подіям 25.05.2024. Виявлене тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). П. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілєсних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6. Вказаний в наданих медичних документах клінічний діагноз «Забій м`яких тканин тазу» на підставі п. 4. 6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» при судово-медичній оцінці не враховується, оскільки не підтверджений об`єктивними даними. Згідно наданим медичним документам у ОСОБА_10 , при дослідженні Алкофор 105-0.27%о, що може відповідати практично відсутньому алкогольному сп`янінню (а.п. 168-169);

- заява ОСОБА_10 , 2004 року народження про відмову від проходження судово-медичної експертизи, оскільки в результаті ДТП вона отримала незначні тілесні ушкодження та її проведення вважає недоцільним. (а.п. 178);

- заява ОСОБА_9 , 2003 року народження про відмову від проходження судово-медичної експертизи, оскільки в результаті ДТП він отримав незначні тілесні ушкодження та її проведення вважає недоцільним. (а.п. 185);

- протокол додаткового огляді місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.06.2024 на 236-му км. автодороги Н23. Зафіксовано та проведено заміри сліду гальмування автомобіля «DAEWOO NUBIRA»; вибоїни (ямковість); перепад висот. До протоколу огляду додано схему місця дорожньо-транспортної пригоди та фото-таблицю (зафіксовано наявні вибоїни на проїзній частині автодороги на 236-му км. автодороги «Н 23 Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя», Нікопольського району Дніпропетровської області, на момент проведення додаткового огляду 06.06.2024). (а.п. 188-200);

- протокол проведення слідчого експерименту від 06.06.2024, за участю ОСОБА_3 , спеціаліста - автотехніка та понятих, в ході якого ОСОБА_3 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.05.2024, До протоколу додано схему та фото-таблицю. (а.п. 201-210);

- протокол проведення слідчого експерименту від 13.06.2024, за участю свідка ОСОБА_10 та понятих, в ході якого свідок ОСОБА_10 розповіла та показала обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.05.2024, До протоколу додано схему та фото-таблицю. (а.п. 212-220);

- протокол проведення слідчого експерименту від 13.06.2024, за участю свідка ОСОБА_9 та понятих, в ході якого свідок ОСОБА_9 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.05.2024, До протоколу додано схему та фото-таблицю. (а.п. 212-220);

- ксерокопія посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 (а.п. 246-247);

- ксерокопія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки ЗАЗ модель 110308, реєстраційний номер НОМЕР_3 , власник ОСОБА_11 (а.п. 248-249);

- поліс № 214509090 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, діє (на території України), згідно якого за страховим випадком настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). ПрАТ «СГ «ТАС» є страховиком цивільно-правової відповідальності страхувальника за шкоду, заподіяну при керуванні автомобілем ЗАЗ 110308 реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.п. 250);

- копія свідоцтва про смерть ОСОБА_11 , 1970 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п. 271).

Том № 2

- протокол огляду карти пам`яті micro SD об`ємом 2 GB та написом «SD-C02G TAIWAN» від 17.06.2024. Оглядом встановлено: Карта пам`яті micro SD об`ємом 2 GB та написом «SD-C02G TAIWAN» забарвлена в чорний колір, написи виконані білим кольором, має найбільші розміри 15x11x1 мм. На карті пам`яті micro SD об`ємом 2 GB та написом «SD-C02G TAIWAN» наявна папка «DCIM». У вказаній папці наявні дві папки із назвами «DCIMА» та «DCIMВ». Вміст останньої відсутній. Відкривши папку «DCIMА», з`являється п`ять відеофайлів із назвами «LОСА0001», «LОСА0002», «LOСА0003», «LСА0004» та «МОVА0000». При відтворенні відеофайлу «LОСА0001», встановлено, що дата відеозапису 23.05.2024, тривалістю 8 секунд. Відеозапис проводиться відеореєстратором встановленим в салоні транспортного засобу, що рухається, праворуч та ліворуч від проїзної частини спостерігаються будівлі сільського типу та зростаючі дерева, відеозапис проводиться в світлий час доби. Відеозапис механізму та обставин ДТП відсутній. При відтворенні відеофайлу «LОСА0002», встановлено, що дата відеозапису 23.05.2024, тривалістю 3 секунди. Відеозапис проводиться відеореєстратором встановленим в салоні транспортного засобу, що перебуває у нерухомому стані. Попереду спостерігається стіна будівлі, відеозапис проводиться в світлий час доби. Відеозапис механізму та обставин ДТП відсутній. При відтворенні відеофайлу «LOСА0003», встановлено, що дата відеозапису 23.05.2024, тривалістю 3 секунди. Відеозапис проводиться відеореєстратором встановленим в салоні транспортного засобу, що перебуває у нерухомому стані. Попереду спостерігаються паркан та будівля, відеозапис проводиться в світлий час доби. Відеозапис механізму та обставин ДТП відсутній. При відтворенні відеофайлу «LСА0004», встановлено, що дата відеозапису 23.05.2024, тривалістю 3 секунди. Відеозапис проводиться відеореєстратором встановленим в салоні транспортного засобу, що рухається, праворуч та ліворуч від проїзної частини спостерігаються будівлі сільського типу та зростаючі дерева, відеозапис проводиться в світлий час доби. Відеозапис механізму та обставин ДТП відсутній. При відтворенні відеофайлу «МОVА0000», встановлено, що дата відеозапису 23.05.2024, тривалістю 6 секунд. Відеозапис проводиться відеореєстратором встановленим в салоні транспортного засобу, що перебуває у нерухомому стані. Попереду спостерігаються зростаючі дерева, будівлі сільського типу, проїзна частина дороги та тротуар, відеозапис проводиться в світлий час доби. Відеозапис механізму та обставин ДТП відсутній. Переглянувши всі наявні відеофайли на карті пам`яті micro SD об`ємом 2 GB та написом «SD-C02G TAIWAN», відеофайлів із записом механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.05.2024 на 236-му км автодороги Н-23 «Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя», Нікопольського району Дніпропетровської області, за участю водія автомобіля «DAEWOO NUBIRA» ОСОБА_18 та водія автомобіля «ЗАЗ 110308» ОСОБА_13 , виявлено не було. (а.п. 1-5);

- висновок експерта № СЕ-19/113-24/3534-ІТ від 24.06.2024, згідно якого:

1. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджується, водію автомобілю «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , слід було керуватися технічними вимогами п. 10.1, 12.3 ПДР.

У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджується, водію автомобілю «ЗAЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , при русі слід було керуватися технічними вимогами п. 11.3, 12.6 (ґ), 12.9 (б) ПДР.

2. При вищевказаних обставинах ДТП, технічна можливість для водія автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , запобігти створенню небезпеки для руху та наступу події визначалась виконанням вимог п. 11.3 ПДР, для чого він не мав будь-яких перешкод технічного характеру.

В цій дорожньо-транспортній ситуації, технічна можливість запобігання ДТП для водія автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазначалася шляхом виконання ним вимог п. 10.1 та 12.3 ПДР.

3. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджується, дії водія автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не відповідали технічним вимогам п. 12.4, 12.9 (б) ПДР. В діях водія автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 11.3 ПДР. За умови виконання вимог п. 11.3 ПДР водій автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , мав технічну можливість запобігти створенню небезпечної ситуації та наступу події, тому невідповідності зазначеним вимогам у його діях з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

З технічної точки зору, дії водія автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не відповідні вимогам п. 10.1 ПДР, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням цього ДТП.

4. У дорожньо-транспортні ситуації що досліджується, при вказаних обставинах ДТП, необхідною умовою створення небезпеки для руху та наступу події стали дії водія автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а дії водія автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , були достатніми для виникнення події ДТП.

5. У дорожньо-транспортні ситуації що досліджується водій автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з технічної точки зору не знаходився в умовах аварійної ситуації. Водій автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись по зустрічній смузі руху, створив не аварійну ситуацію, а небезпеку для руху. (а.п. 12-18);

- ксерокопія посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 (а.п. 37);

- ксерокопія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки DAEWOO модель NUBIRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_8 (а.п. 38);

- поліс № АР/3951653 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, діє (на території України), згідно якого за страховим випадком настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» є страховиком цивільно-правової відповідальності страхувальника за шкоду, заподіяну при керуванні автомобілем «DAEWOO NUBIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.п. 40);

- заява ОСОБА_3 , 1990 року народження про відмову від проходження судово-медичної експертизи, оскільки в результаті ДТП він отримав незначні тілесні ушкодження та її проведення вважає недоцільним. (а.п. 64).

Оцінка доказів судом

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Сам факт ДТП, та як результат смерть ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує.

Набуття особою права керування транспортними засобами унормовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 511). Держава, надаючи це право особі, яка бажає його набути, встановлює перед нею певні умови та зобов`язує їх виконати. Однією з таких умов є обов`язок особи підтвердити свої знання встановлених правил та дотримуватися їх. Виходячи з того, що у національному законодавстві транспортний засіб визнається джерелом підвищеної небезпеки, на водія як особу, яка набула право керування ним, покладається особливий тягар дотримання цих правил.

Повертаючись до обставин цього кримінального провадження, суд констатує, що сторона захисту не заперечує, що ОСОБА_3 за вищевказаних обставин був учасником дорожнього руху. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» чітко передбачені обов`язки учасника дорожнього руху, серед яких є також і обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Отже обов`язок учасника дорожнього руху, яким на момент дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_3 , знати і неухильно виконувати вимоги ПДР чітко визначений у національному законодавстві.

Судом встановлено, що 25 травня 2024 року обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автомобільною дорогою у напрямку м. Нікополь. У той же час назустріч йому, по його смузі руху, рухався автомобіль «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 .

Під час руху обвинувачений, для запобігання зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не переконавшись у безпечності зміни напрямку руху, почав виконувати маневр ліворуч та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху. Водій автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , у свою чергу, перемістився із зустрічної смуги руху на свою смугу руху, де і сталося зіткнення транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події.

Факт дорожньо-транспортної пригоди, її механізм, місце зіткнення транспортних засобів та характер пошкоджень підтверджуються протоколом огляду місця події, схемою ДТП, фото-таблицею, іншими матеріалами кримінального провадження, які суд визнає належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у спосіб, передбачений законом.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 80-Е від 18.06.2024, смерть ОСОБА_11 настала внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, характерних для дорожньо-транспортної пригоди при травмі всередині салону автомобіля, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті.

Відповідно висновку експерта № СЕ-19/113-24/3534-ІТ від 24.06.2024, який провів судову автотехнічну експертизу, обвинувачений ОСОБА_3 порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, оскільки перед зміною напрямку руху не переконався у безпечності такого маневру. При цьому встановлено, що з технічної точки зору дії водія автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не відповідні вимогам п. 10.1 ПДР і знаходяться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначеною експертизою також встановлено, що у діях водія автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , загиблого ОСОБА_11 , також вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 11.3 ПДР. Невідповідності зазначеним вимогам з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Також, суд враховує, що згідно вищевказаного висновку судової автотехнічної експертизи, водій автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 з технічної точки зору не знаходився в умовах аварійної ситуації. Водій автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_11 , рухаючись по зустрічній смузі руху, створив не аварійну ситуацію, а небезпеку для дорожнього руху.

А отже дії водія автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_11 не утворювали аварійної ситуації для водія автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , а лише вимагали від нього вжиття передбачених Правилами дорожнього руху заходів реагування, зокрема зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу.

Таким чином, обвинувачений, маючи об`єктивну можливість виявити небезпеку для руху, був зобов`язаний діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 12.3 Правил, однак, всупереч зазначеним вимогам, не переконавшись у безпечності зміни напрямку руху, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, чим створив реальну загрозу безпеці дорожнього руху.

Наявність небезпеки для руху, створеної водієм автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_11 , не звільняла обвинуваченого ОСОБА_3 від обов`язку дотримання вимог Правил дорожнього руху та не виключає його кримінальної відповідальності, оскільки саме його дії перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Доводи сторони захисту про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху саме загиблим ОСОБА_11 та, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи у вимушеній аварійній ситуації не мав технічної можливості уникнути зіткнення, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються висновком судової автотехнічної експертизи, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_3 не знаходився в умовах аварійної ситуації та мав можливість діяти відповідно до вимог Правил дорожнього руху.

Показання свідків, допитаних у судовому засіданні, суд ураховує в частині, в якій вони узгоджуються з іншими доказами у справі, однак оцінює їх як такі, що мають суб`єктивний характер та не спростовують встановлених експертизою обставин порушення обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху.

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягали у виїзді на смугу зустрічного руху без переконання у безпечності такого маневру, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та смертю потерпілого.

Факт виїзду обвинуваченого на смугу зустрічного руху без переконання у безпечності такого маневру, призвів до зіткнення транспортних засобів.

Згідно Постанови Верховного Суду від 16.10.2019 в справі № 163/1753/17 (провадження № 51-3182 км 19), у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв, того, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку. Причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка була учасником дорожнього руху. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в справі № 130/720/17 (провадження № 51-2134 км 19).

Суд констатує, що водій автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_11 , рухаючись по зустрічній смузі руху, створив не аварійну ситуацію, а небезпеку для дорожнього руху.

Суд не виключає вину і водія автомобіля «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_11 , який порушив п. 11.3 Правил та створив небезпеку для руху. Судом сприймається і адекватно оцінюються дії водія ОСОБА_11 , які так само з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. При цьому суд враховує, що водій ОСОБА_3 не знаходився в умовах аварійної ситуації.

Основним чинником, який визначає відповідальність водія в разі створення небезпеки під час дорожнього руху, є його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити. У контексті наведеного суд наголошує, що ОСОБА_3 мав як об`єктивну можливість відреагувати на небезпеку для руху, так і технічну можливість запобігти ДТП за умови дотримання ним вимог п. 10.1 та 12.3 ПДР.

Досліджені в ході судового розгляду докази узгоджуються між собою щодо обставин порушення ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть ОСОБА_11 та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, тому суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні докази при ухваленні вироку.

Таким чином з урахуванням отриманих та проаналізованих доказів: показів обвинуваченого, потерпілого, свідків, досліджених матеріалів кримінального провадження, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, необережними діями ОСОБА_3 було порушено Правила дорожнього руху під час керування транспортним засобом, провина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Винуватість ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що обвинувачений, керуючи транспортним засобом - автомобілем, який хоча й був технічно-справним, порушив вимоги ПДР. Також суд ураховує, що наслідком ДТП є непоправні наслідки у вигляді смерті людини, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Також суд враховує особу винного. Так, ОСОБА_3 , згідно ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості (Том № 2 а.п. 44). Працює молодшим оператором (заправником) у ТОВ «НОРДГАЗ», за місцем роботи характеризується позитивно (Том № 2 а.п. 46). Має постійне місце проживання, за яким характеризується також позитивно (Том № 2 а.п. 45). Не одружений, на утриманні нікого не має. Батько обвинуваченого - ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був особою з інвалідністю І групи, помер. На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога ОСОБА_3 не перебуває (Том № 2 а.п. 47).

Згідно висновку експерта № 216-Е від 14.06.2024, у ОСОБА_3 , згідно наданих медичних документів при дослідженні Алкофор 105 - 0,00 %о. (Том № 1 а.п. 159-160), а отже ОСОБА_3 не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Також, суд враховує і позицію потерпілої та її представника, про те, що заподіяна потерпілим шкода, обвинуваченим не відшкодована і, які при призначенні покарання наполягали на призначенні обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України.

Так, колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду неодноразово приділялась увага питанню щодо врахування позиції потерпілих при призначенні покарання у вказаній категорії справ. Із аналізу рішень можливо зробити висновок, що позиція потерпілого хоч і не є вирішальною, проте повинна обов`язково враховуватись судами при призначенні покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України відсутні.

Стороною обвинувачення вказано як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 - щире каяття.

Суд не погоджується з таким висновком сторони обвинувачення.

Виходячи із системного тлумачення законодавства та судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, намагається відшкодувати завдані злочином збитки, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова Верховного Суду від 18 вересня 2019 року, справа № 166/1065/18, провадження № 51 - 3392 км 19).

Проте ОСОБА_3 під час судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав лише частково, вказав, що причиною вчинення ДТП були дії самого потерпілого, який виїхав на його смугу руху, а потім здійснив маневр повернення на свою смугу руху, що не може свідчити про повне визнання ним вини, про критичну оцінку своєї поведінки і готовність нести кримінальну відповідальність за скоєне.

Також суд приймає до уваги поведінку ОСОБА_3 після вчинення кримінального правопорушення, яка не свідчить, що він розкаявся у скоєному, він вимушений частково визнати свою провину лише при наявності беззаперечних доказів його провини та визнати позов з метою призначення йому умовного покарання для його відшкодування.

За таких обставин, не зважаючи на факт часткового визнання ОСОБА_3 своєї вини, суд не встановив у нього дійсного щирого каяття та не визнає цю обставину такою, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує його покарання.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Не знижує тяжкості й небезпечності кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим за наведених обставин, характеристики останнього у загально-соціальному плані, як з місця проживання так і з місця його роботи.

Що стосується притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, зокрема за керування транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, за відмову від проходження медичного огляду, для встановлення стану сп`яніння у присутності свідків у 2017 році, то вказана обставина судом не приймається до уваги, оскільки згідно ст. 39 КУпАП особа визнається такою, що не була піддана адміністративному стягненню, якщо вона протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення.

Що стосується притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без полісу страхування наземних транспортних засобів та за відсутності реєстраційних документів на транспортний засіб у 2023 році, то вказані правопорушення не мають ніякого правового зв`язку з фактом вчинення ДТП у травні 2024 року.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03) (рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011).

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про додаткове покарання, суд враховує наступне.

При вирішенні питання щодо додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого даного додаткового виду покарання, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережний, тяжкий злочин наслідком якого є смерть потерпілого, під час його вчинення у стані алкогольного сп`яніння не перебував, обставини ДТП, а також дані і про те, що і в діях потерпілого вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 11.3 ПДР.

Нехтування вимог Правил дорожнього руху, призвело до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а це свідчить про відсутність у обвинуваченого належних навиків керування транспортними засобами і застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами надасть йому можливість, у разі бажання в подальшому керувати транспортними засобами, додатково вивчити Правила дорожнього руху та пройти додаткові навчання у відповідних навчальних закладах щодо покращення навиків керування.

Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає, оскільки невиправним наслідком вчиненого кримінального правопорушення є смерть особи, а також з урахуванням обставин справи, позиції обвинуваченого, який вину свою визнав лише частково, позиції потерпілої та її представника, які наполягали на призначенні обвинуваченому покарання без застосування ст. 75 КК України.

Приходячи до такого висновку, суд враховує поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яке охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Вирішення цивільного позову

Цивільними позивачами: ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 та їх представником ОСОБА_7 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі по тексту - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», Страховик), згідно якого вони просять суд стягнути з ОСОБА_3 завдану моральну шкоду на користь ОСОБА_17 904 000 грн.; завдану моральну шкоду на користь ОСОБА_20 500 000 грн.; завдану моральну шкоду на користь ОСОБА_6 500 000 грн. та з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_17 матеріальну шкоду в розмірі 25 438 грн. та моральну шкоду в розмірі 96 000 грн.

Позиція сторін стосовно заявленого цивільного позову

Цивільний позивач ОСОБА_6 та представник цивільних позивачів - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заявлений цивільний позов підтримали та наполягали на його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні спочатку заявлений цивільний позов не визнавав, так як вважав, що у ДТП є вина і загиблого, однак в ході судових дебатів позов визнав в сумі, визначеній судом.

Представник цивільного відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за довіреністю ОСОБА_21 у судове засідання не з`явилася, надала суду відзив на позовну заяву. У відзиві на цивільний позов, просить суд у задоволенні цивільного позову в частині вимог до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує, що Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Відповідно до п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик … відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на день настання страхового випадку, 25.05.2024, мінімальна заробітна плата згідно ст. 4 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» була встановлена у розмірі 8000,00 грн. Право на отримання заподіяної моральної шкоди мають: чоловік (дружина); батьки (усиновлювачі); діти (усиновлені). Загальний розмір відшкодування за заподіяну моральну шкоду становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку (12*8000,00 = 96 000,00 грн.), і виплачується рівними частинами особам, які мають право на отримання такого відшкодування. У відповідь на звернення ОСОБА_6 , Страховик листом від 05.08.2024 № 1418-31 повідомив про необхідність надання певних документів для отримання страхового відшкодування. За відсутності запитуваних документів, а також доказів наявності і зазначення повного кола осіб, які мають право на отримання моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_11 , вимоги про стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» лише на користь ОСОБА_17 моральної шкоди у розмірі 96 000 грн. вважають безпідставними. Що стосується стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_17 матеріальної шкоди, а саме витрат на поховання у розмірі 25 438 грн., то на підтвердження понесених витрат на поховання до позовної заяви додано накладну від 28.05.2024. Однак, доказів оплати понесення витрат, а також, що саме ОСОБА_17 здійснені такі витрати матеріали справи не містять. Щодо стягнення витрат на поминальний обід у розмірі 12 250 грн. то згідно зі ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» похованням померлого є комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання у розумінні ст. 1201 ЦК України. Наведене узгоджується правовою позицію Верховного суду, викладеною у постановах Верховний Суду від 10 липня 2019 року у справі № 500/8418/13-ц та від 05 липня 2022 року у справі № 511/323/19. А отже, вимога про стягнення витрат на поминальний обід у розмірі 12 250 грн. є безпідставною. Також зазначає, що у Страховика відсутні правові підставі для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, до набрання рішенням у даній справі законної сили.

При вирішенні цивільного позову суд враховує наступні вимоги діючого законодавства

Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями /ч. 1 ст. 128 КПК України/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику застосування судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», (зі змінами та доповненнями) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розглянувши вимоги цивільного позову, суд вважає, що останній слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Щодо відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки - автомобіля марки «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 на час вчинення ДТП (25.05.2024) застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» (поліс № АР/3951653). Строк дії полісу з 07.09.2023 до 06.09.2024. Забезпеченим транспортним засобом за вказаним договором страхування виступає транспортний засіб «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 4 Полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн., за шкоду заподіяну майну 100 000 грн., розмір франшизи 2 000 грн.

Таким чином, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, яким керував обвинувачений, є страховим випадком.

Цивільними позивачами подано цивільний позов у межах кримінального провадження, а страхова компанія - Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «ПЗУ Україна», залучена до участі у справі як цивільний відповідач.

Завдавач шкоди застрахованого транспортного засобу, тобто ОСОБА_3 , повинен відшкодувати виключно шкоду, яка не покривається страховим полісом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» № АР/3951653.

Порядок звернення потерпілого чи іншої особи до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

В обґрунтування своїх вимог позивачі ( ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 ) вказують, що через дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які призвели до тяжких незворотніх наслідків, загинув їх чоловік, батько, відповідно. У зв`язку зі смертю чоловіка, батька, протиправними діями ОСОБА_3 їм спричинена моральна шкода, яка полягає у сильних душевних стражданнях кожної із них й глибокому нервовому потрясінні від втрати чоловіка та батька, що виразилось в спустошенні, нескінченній нервовій напрузі, непереборному відчутті скорботи за рідною людиною.

До дня смерті ОСОБА_13 , разом із ним однією сім`єю проживали: дружина - ОСОБА_17 , дві їх доньки - ОСОБА_20 і ОСОБА_6 та його онука, ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Онука страждає від відсутності дідуся, з яким звикла гратися і який опікувався нею. Для ОСОБА_6 , яка доглядаючи малу дитину ніде не працює, втрата батька особливо болісна та відчутна, оскільки вони з донькою існували лише за рахунок того, що зароблять батько (дідусь).

Внаслідок загибелі чоловіка, ОСОБА_17 і досі переживає глибоке нервове потрясіння, нестримний душевний біль та страждання, тривалість яких неможливо визначити, бо це залишиться із нею на все її подальше життя, у якому вона, як безробітна особа з інвалідністю, змушена вчитись жити без допомоги чоловіка.

Чоловік постійно турбувався про неї, їх доньок та їх онуку. Зі смертю чоловіка, вона змушена докладати значних зусиль для пошуку нового джерела доходу для себе та твоїх доньок і онуки. Із-за пережитого емоційного стресу, який супроводжувався почуттям розгубленості та тривоги, вона і досі відчуває безпомічність, нервозність та зриви, які заважають їй налагоджувати комунікацію із оточуючими, що вводить її у відчай.

Неможливо визначити грошовий еквівалент душевних страждань, які вони вимушені переживати, коли дізнались про смерть чоловіка, батька. Спричинену моральну шкоду ОСОБА_17 оцінює в 1 000 000 грн.; ОСОБА_20 та ОСОБА_6 оцінюють в 500 000 грн. для кожної.

Просять стягнути з ОСОБА_3 спричинену моральну шкоду в сумі 904 000,00 грн. на користь ОСОБА_17 , в сумі 500 000 грн. на користь ОСОБА_20 та в сумі 500 000 грн. на користь ОСОБА_6 та 96000,00 грн. з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_17 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 , виданого 27.04.1991, встановлено, що цивільний позивач - ОСОБА_17 є дружиною загиблого ОСОБА_11 .

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 , виданого 17.03.1992, встановлено, що цивільний позивач - ОСОБА_20 є донькою загиблого ОСОБА_11 .

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_7 , виданого 07.09.1999, встановлено, що цивільний позивач - ОСОБА_6 є донькою загиблого ОСОБА_11

ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З приводу визначення розміру відшкодування моральної шкоди Велика палата Верховного Суду в постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц зазначила, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Суд вважає доведеним, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдано цивільним позивачам моральну шкоду, яка полягає в тому, що дружина та діти загиблого в ДТП відчували душевні страждання в наслідок смерті чоловіка та батька. Окрім цього моральна шкода полягає у втраті спокою, психологічному дискомфорті, стресі. ОСОБА_17 втратила чоловіка. ОСОБА_20 та ОСОБА_6 втратили батька.

Моральні страждання цивільних позивачів виражаються у перенесенні ними душевних страждань від непоправної втрати та назавжди порушеному нормальному способу їх життя.

Також суд враховує й те, що обвинувачений взагалі не відшкодував завдану шкоду цивільним позивачам.

Тому, враховуючи на підставі ст. 23 ЦК України тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, ступень вини обвинуваченого, глибину душевних страждань потерпілих, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає необхідним позов цивільних позивачів у частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_3 : на користь ОСОБА_17 - 404 000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_20 - моральну шкоду в розмірі 250 000 грн. та на користь ОСОБА_6 - моральну шкоду в розмірі 250 000 грн.

При вирішенні цивільного позову в даній частині суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви,- з іншого.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким заподіяно шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон № 1961-IV) (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин).

У ст. 3 Закону № 1961-IV визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до абзацу 6 ст. 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_17 є дружиною загиблого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія IV- НОМЕР_8 , виданого 27.04.2091 міським відділом РАЦС м. Марганець Дніпропетровської області, також ОСОБА_17 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12-ААВ № 568829 від 29.11.2022.

Судом вище вже зазначалися обставини обґрунтування позовних вимог в даній частині, однак суд вважає за необхідне повторно вказати, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдано цивільному позивачу ОСОБА_17 моральну шкоду, яка полягає в тому, що дружина загиблого в ДТП відчувала душевні страждання в наслідок його смерті. Окрім цього моральна шкода полягає у втраті спокою, психологічному дискомфорті, стресі. ОСОБА_17 втратила чоловіка.

Смертю ОСОБА_11 , їй як дружині, заподіяно неоціненну моральну шкоду, яка полягає у втраті найближчої людини, моральних та фізичних стражданнях внаслідок цього, що призвело до порушення особистих життєвих та соціальних зв`язків, порушення звичного способу життя, перенесення моральних страждань від безповоротної втрати чоловіка.

Станом на день настання страхового випадку, ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено у 2024 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 січня - 7 100,00 грн. 00 коп. та 01 квітня - 8 000,00 грн.

Таким чином, виходячи з положень п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», загальний розмір страхового відшкодування внаслідок смерті потерпілого становить 96 000,00 грн., з урахуванням наступного розрахунку: 12 (мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку) х 8 000,00 грн. (мінімальна заробітна плата у місячному розмірі ) = 96 000,00 грн.

Цивільну відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди згідно вимог ст. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.ст. 23, 1167, 1187 ЦК України слід покласти на ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у розмірі визначеному законом страхового відшкодування, а саме у сумі 96 000,00 грн., на користь ОСОБА_17 .

Вимога ОСОБА_23 про відшкодування витрат на поховання

ОСОБА_23 в обґрунтування своїх вимог вказує, що в результаті ДТП помер її чоловік. Вона поховала чоловіка за власні грошові кошти. Витрати, пов`язані з похованням, складають 25 438,00 грн., на підтвердження чого нею додані до позову письмові докази (накладна, рахунок офіціанта). Накладна від 28.05.2024 на суму 13 188,00 грн. видана ФОП ОСОБА_24 та рахунок офіціанта від 28.05.2024 на суму 12 250 грн., виданий ФОП ОСОБА_25 .

Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальними послугами є послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

ОСОБА_17 на підтвердження понесених витрат на поховання ОСОБА_11 надано накладну без номеру від 28.05.2024 на отримані нею ритуальні послуги від ФОП ОСОБА_26 (труну, хрест, табличку, прохідну, покривало, рушника на хрест, серветки під хліб, свічок, хусток, шарфів, рушників для опускання, вінків, стрічок, доставки до моргу, катафалк, послуги носіїв, оформлення документів, організація поховання) на загальну суму 13 188,00 грн. та рахунок офіціанта від 28.05.2024 про оплату вартості поминального обіду на суму 12 250,00 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову у частині витрат, пов`язаних із похованням, суд враховує наступне. Як неодноразово наголошувалося Касаційним кримінальним судом (зокрема, у постановах від 12 лютого 2019 року у справі № 711/8198/17, від 19 березня 2020 року у справі № 185/687/18) витрати, пов`язані з поминальним обідом не відносяться до витрат на поховання відповідно до Закону України «Про поховання та похоронну справу», а тому стягнення таких витрат у рахунок відшкодування матеріальної шкоди у цій справі, є необґрунтованим.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги ОСОБА_17 в даній частині підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 13 188,00 грн., які підлягають стягненню із ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_17 , як понесені нею витрати на ритуальні послуги.

Витрати, пов`язані з поминальним обідом (12 250 грн.), не відносяться до витрат на поховання відповідно до Закону України «Про поховання та похоронну справу», а тому стягненню не підлягають.

Також, суд вважає за необхідне вказати на наступне. Відповідно до п. 12.1 та п. 12.2 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

За таких обставин суд не вбачає підстав зменшення розміру страхового відшкодування на суму франшизи.

Вирішення питання про запобіжний захід

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів та арештованого майна

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України

Речові докази:

- автомобіль марки «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходяться на зберіганні на території ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. В. Лобановського, 1 - повернути власнику ОСОБА_8 ;

- автомобіль марки «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходяться на зберіганні на території ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. В. Лобановського, 1 - повернути спадкоємцям ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання щодо арештованого майна.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2024 на автомобіль марки «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2024 на автомобіль марки «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_11 - скасувати.

Вирішення питання про процесуальні витрати

Суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судових експертиз, згідно довідок, в сумі 15 902 грн. 88 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Початок строку відбування основного покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання на виконання вироку.

Цивільний позов ОСОБА_17 , ОСОБА_20 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_17 у відшкодування моральної шкоди 404 000 (чотириста чотири тис.) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_20 у відшкодування моральної шкоди 250 000 (двісті п`ятдесят тис.) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 250 000 (двісті п`ятдесят тис.) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_17 у відшкодування спричиненого матеріального збитку 13 188 (тринадцять тис. сто вісімдесят вісім) грн. 00 коп.; спричиненої моральної шкоди 96 000 (дев`яносто шість тис.) грн. 00 коп., а всього 109 188 (сто дев`ять тис. сто вісімдесят вісім) 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази:

- автомобіль марки «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходяться на зберіганні на території ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. В. Лобановського, 1 - повернути власнику ОСОБА_8 ;

- автомобіль марки «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходяться на зберіганні на території ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. В. Лобановського, 1 - повернути спадкоємцям ОСОБА_11 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2024 на автомобіль марки «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2024 на автомобіль марки «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_11 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів 15 902 (п`ятнадцять тис. дев`ятсот дві) грн. 88 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1