ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Херсоні в режимі відео конференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 від 13.02.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ситківці, Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, на час вчинення кримінального правопорушення - водій стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відео конференції),

обвинуваченого - ОСОБА_3 (в режимі відео конференції),

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом та проходячи військову службу на посаді водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу », положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи ї х суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, на підставі бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 №138/дск від 08.12.2022 року, №139/дек від 08.12.2022 року, №157/дск від 22.12.2022 року, якими визначено район виконання поставлених бойових завдань в Херсонській області, вибув 12.01.2024 року на автомобільному транспорті з містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » м. Чорноморськ Одеська область, для подальшого несення служби в район виконання бойових завдань в АДРЕСА_2 , куди не прибув проводячи час на власний розсуд, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим ухилився від проходження військового служби, до моменту його затримання у порядку п.6 ч.1 ст. 615 КПК України 16.07.2024 року працівниками Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

ІІ. Позиція сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_4 вказав на доведеність винуватості ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та просив призначити покарання відповідне покарання у в межах санкцій вказаної статті у виді позбавлення волі на строк 6 років

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину, у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, у скоєному розкаявся. При цьому показав, що 12.01.2024 року він вибув з м. Чорноморську та мав прибути до визначеного місця проходження служби на Херсонському напрямку. Оскільки мав проблеми зі здоров`ям, вирішив поїхати до місця свого проживання, де постійно перебував.

Захисник ОСОБА_5 у своїй промові під час судових дебатів, не оспорюючи факт доведеності винуватості ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, просив при ухваленні вироку та визначенні міри покарання врахувати обставини, що пом`якшують покарання підзахисного, стан його здоров`я та вважав за можливе призначити покарання у мінімальному розмірі

ІІІ. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 5 ст. 407 КК України, за вказаних вище обставин, також підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:

- матеріалами службового розслідування за фактом не прибуття в районі виконання бойових завдань військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти;

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2024 року № 10, яким солдата ОСОБА_3 з 10.01.2024 року призначено водієм стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 ;

- довідкою військово-лікарської комісії КНП "Гайсинська центральна районна лікарня" Гайсинської міської ради № 180/50 від 16.07.2024 року, згідно якої солдат ОСОБА_3 придатний до військової служби.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджуюся показами свідка, допитаного в ході судового засідання.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що станом на 12.01.2024 року він обіймав посаду офіцера групи планування військової частини НОМЕР_1 , з дислокацією у АДРЕСА_3 , яка на той час частина відносилася до сил територіальної оборони, до якої прибув ОСОБА_3 , для подальшого відправлення до місця проходження служби у військовій частині в населеному пункті АДРЕСА_4 . ОСОБА_3 була надана вказівка вибути до вказаної військової частини в населеному пункті Тягинка, для подальшого проходження ним військової служби. Під час слідування, перебуваючи у м. Миколаєві, ОСОБА_3 відхилився від маршруту, після чого зник, після чого на зв`язок не виходив. За фактом відбуття ОСОБА_3 з військової частини НОМЕР_1 , свідком було складено відповідний рапорт, який було передано вищому керівництву.

IV. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обвинувачений свою вину визнав, розкаявся у вчиненому, тому відповідно ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

V. Мотиви призначення покарання

Згідно зі ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд зважає на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, який має постійне місце проживання, не одружений, утриманців не має, раніше не судимий та вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Відсутність належного реагування держави, зокрема суду під час призначення покарання за вчинення військовослужбовцями кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби під час збройної агресії та повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України, нівелює визначену статями 50, 65 КК України мету призначення покарання і може призвести до збільшення рівня злочинності у військах, зниження рівня дисципліни та підриву боєготовності військових підрозділів, неспроможності забезпечення командуванням військових частин належного виконання завдань з оборони держави, захисту незалежності й територіальної цілісності України, що призводить до порушення прав та інтересів суспільства і держави в цілому.

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, пов`язане із позбавленням волі, оскільки виправлення та перевиховання останнього можливо виключно в умовах ізоляції його від суспільства і неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування більш м`якого покарання. Таке покарання на переконання суду буде необхідним та достатнім для рессоціалізації обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень в майбутньому.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

VI. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Матеріальна шкода правопорушенням не заподіяна. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

VIІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

З матеріалів провадження встановлено, що 16.07.2024 року о 20 год. 10 хв. ОСОБА_3 затримано на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 17.07.2024 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжній захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 без визначення розміру застави, який неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.02.2026 року.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набранням вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити без змін.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, під час досудового розслідування не застосовувались. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст.124, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення в період з 16.07.2024 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку: одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1