Справа № 471/151/24
Провадження №1-в/471/4/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року с-ще Братське

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Братське подання Вознесенського районного сектору № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Миколаївської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення правопорушень проходив військову службу за контрактом на посаді навідника 3 відділення спеціального призначення 3 взводу спеціального призначення 3 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

клопотання про приведення вироку у відповідність,

В С Т А Н О В И В:

Вознесенський районний сектор № 2 філії Державної установи "Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_3 , у зв`язку із усуненням законом караності діяння, за яке засуджена особа.

Представник органу пробації, засуджений в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов до таких висновків.

На момент вчинення правопорушень гр.. ОСОБА_3 , проходив військову службу за контрактом на посаді навідника 3 відділення спеціального призначення 3 взводу спеціального призначення 3 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання.

Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України.

Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст.5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч. 1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Згідно п. 13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Так, судом встановлено, що вироком Братським районним судом Миколаївської області від 11.04.2024 року визнано винним ОСОБА_3 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі, в порядку ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2023 року складав 2684 грн., отже в 2023 році для норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень застосовується неоподатковуваний мінімум в розмірі 2684 грн.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2024 року складав 3028 грн., отже в 2024 році для норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень застосовується неоподатковуваний мінімум в розмірі 3028 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно вироку Братського районного суду Миколаївської області 11.04.2024 року, ОСОБА_3 , 26.12.2023 року викрав майно на суму 290 грн., 01.01.2024 року викрав майно на суму 727, 50 грн., 11.02.2024 року викрав майно на суму 1107,50 грн., 16.02.2024 року викрав майно на суму 2193,33 грн., що станом на момент вчинення крадіжок складає суму менше двох неоподатковуваних мінімуму доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги по окремим епізодам.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_3 , розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відтак, враховуючи те, що ОСОБА_3 , засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 372, 395,537,539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Вознесенського районного сектору № 2 філії Державної установи "Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення засудженого ОСОБА_3 від покарання задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання, за епізодами від 26.12.2023 року, 01.01.2024 року, 11.02.2024 року, 16.02.2024 року у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 таким, що засуджений вироком Братського районного суду Миколаївської області від 11.04.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків передбачених п.п. 1,2, ч. 1 ст. 76 КК України за епізодами від 02.01.2024 року, 03.01.2024 року, 04.01.2024 року, 17.02.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1 ,