Справа №585/3932/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/812/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми кримінальне провадження №0000557 від 17 липня 2025 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні - керівника Роменської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2025 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Колочава Міжгірського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

учасників судового провадження:

обвинуваченого - ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ),

прокурора ОСОБА_9 ,

УСТАНОВИЛА:

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою залишений до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання вирішено обчислювати з дня набрання вироком законної сили. У строк відбуття покарання обвинуваченому зарахований строк попереднього ув`язнення з дня його фактичного затримання, а саме з 17 липня 2025 року, до набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Також вирішено питання про процесуальні витрати та долю речових доказів.

Згідно з цим вироком, протягом тривалого часу ОСОБА_6 проживав разом із ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 .

15 липня 2025 року у вечірню пору доби, коли останні перебували за указаним місцем проживання на балконі квартири, між ними відбувся конфлікт на побутовому підґрунті з приводу грошових коштів, в ході чого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 підійшов до неї та почав наносити множинні удари руками в життєво важливі органи - по тулубу та голові, внаслідок чого остання впала на підлогу, де він продовжив наносити удари руками та ногами по тілу ОСОБА_10 , після чого залишив її на балконі та пішов спати в іншу кімнату.

16 липня 2025 року близько 6 години ОСОБА_6 зайшов на балкон, переконавшись, що ОСОБА_10 не подає ознак життя, загорнув її тіло в плед та залишив його там.

Отже, наносячи численні удари руками та ногами в область голови та грудної клітини потерпілій ОСОБА_10 , ОСОБА_6 усвідомлював, що завдає удари останній в область життєво-важливих органів, в результаті яких останній може бути заподіяна смерть та бажав настання наслідків у вигляді смерті потерпілої.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_10 несумісні з життям тілесні ушкодження у вигляді переломів І-Х ребер справа та І-Х ребер зліва по різним анатомічним лініям з розривами пристінкової плеври та крововиливами у м`які тканини навколо, забої легень, внаслідок яких настала її смерть.

Причиною смерті ОСОБА_10 є гостра дихальна недостатність. Множинні переломи ребер по різних лініях, що були виявлені при судово-медичному дослідженні, призвели до порушення каркасності грудної клітки, що супроводжувалося різким обмеженням рухів, необхідних при диханні, при яких розвивається гостра дихальна недостатність.

За установлених обставин суд дії ОСОБА_6 кваліфікував за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Не погодившись із указаним вироком, обвинувачений, його захисник та прокурор подали апеляційні скарги, відповідно до яких:

- обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок Роменського міськрайонного суду від 17 грудня 2025 року переглянути та врахувати, що він не мав наміру позбавляти життя потерпілу;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просив вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції;

- прокурор ОСОБА_8 також просив вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість призначеного покарання та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що з вироком не згоден, оскільки під час його ухвалення суд не взяв до уваги, що він не мав наміру позбавляти потерпілу життя, а також його вік та те, що остання на момент смерті перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння. Вказує, що він активно співпрацював зі слідчими органами, давав свідчення, брав участь у слідчому експерименті, визнав винуватість, щиро розкаявся.

Апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 обґрунтована тим, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне та обґрунтоване рішення.Відповідно до ч. 3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження щодо особливо тяжкого злочину за клопотанням обвинуваченого розглядається колегією суддів у складі трьох суддів. Згідно з цією нормою, під час підготовчого судового засідання суд зобов`язаний роз`яснити особі, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років, його право на розгляд кримінального провадження у складі трьох суддів. Обвинуваченому ОСОБА_6 інкримінується злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких, санкція якого передбачає покарання від 7 до 15 років позбавлення волі. У той же час, суд першої інстанції на підготовчому засіданні не роз`яснив обвинуваченому право на колегіальний розгляд справи. Невиконання цієї вимоги призвело до того, що справу було розглянуто суддею одноособово без урахування волевиявлення обвинуваченого, що згідно з п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою обов`язкове скасування вироку. Окрім того, суд, визнаючи доведеними обставини кримінального правопорушення, обмежився загальними формулюваннями щодо «характеру тілесних ушкоджень», «локалізації ударів» та «поведінки обвинуваченого після події», однак не навів чітких та логічно узгоджених мотивів, які б свідчили про наявність у обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілої. Суд не надав належної оцінки тим обставинам, які прямо відображені у матеріалах кримінального провадження та мають значення для розмежування форми вини, зокрема, відсутності заздалегідь сформованого умислу; характеру конфлікту як раптового та побутового; способу спричинення тілесних ушкоджень без використання знарядь; експертним висновкам щодо механізму та часу настання смерті. Наведені обставини у вироку не проаналізовані та згадані фрагментарно без пояснення, чому вони не впливають на остаточну правову оцінку дій обвинуваченого. Фактично суд дійшов висновку без повного та всебічного аналізу фактичної сторони події. Мотивувальна частина вироку не дозволяє установити, з яких саме причин суд дійшов висновку про наявність у діях обвинуваченого умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вказує, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню. Згідно з ч. 4 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне обґрунтоване судове рішення.Судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме вимог ч. 4 ст. 315 КПК України, оскільки під час підготовчого судового засіданнне роз`яснено обвинуваченому його право на розгляд кримінального провадження колегіально у складі трьох суддів, що передбачео ч. 2 ст. 31 КПК України.З огляду на це порушення є підстави для скасування вироку із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.Судом також допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_6 покарання, бо не в повній мірі враховані ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого, та невідворотні наслідки у виді заподіяння смерті потерпілій. Окрім того, судом не врахована кількість ударів, які були спричинені обвинуваченим у життєво важливі органи ОСОБА_10 . Вказує, що обвинувачений частково визнав свою винуватість та не відшкодував заподіяні збитки. Тому суд безпідставно призначив ОСОБА_6 покарання у виді 10 років позбавлення волі.Допущені судом порушення кримінального процесуального закону та кримінального закону обумовили постановлення судового рішення, яке підлягає скасуванню.

Потерпіла ОСОБА_11 апеляційну скаргу та заперечень на апеляційні скарги не подала.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав як свою апеляційну скаргу, так і апеляційні скарги захисника та прокурора.

Захисник ОСОБА_7 підтримав свою та обвинуваченого апеляційні скарги.

Прокурор ОСОБА_9 апеляційну скаргу прокурора підтримала повністю, захисника - частково, а обвинуваченого - не підтримала.

Потерпіла ОСОБА_11 у судове засідання не прибула без повідомлення причин, будучи належним чином сповіщеною про день, час і місце розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404, ч. 1 ст. 405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

У апеляційній скарзі захисник та прокурор стверджують про допущене місцевим судом істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки розгляд у суді першої інстанції проведено незаконним складом суду, враховуючи, що у порушення вимог ч. 4 ст. 315 КПК України ОСОБА_6 не було роз`яснено його право на розгляд кримінального провадження за вчинення особливо тяжкого злочину колегіально у складі трьох суддів.

Перевіривши наведені доводи захисника та прокурора, колегія суддів вважає їх обґрунтованими, враховуючи таке.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Критерії визначення складу суду, уповноваженого на розгляд кримінального провадження, встановлені у ст. 31 КПК України. Залежно від ступеня тяжкості злочину та (або) виду суб`єкта злочину провадження у суді першої інстанції здійснюється: суддею одноособово, колегіально судом у складі трьох суддів, судом присяжних у складі двох суддів і трьох присяжних.

Згідно з ч. 2 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Тобто, залежно від волевиявлення обвинуваченого у справах цієї категорії може застосовуватись одна з двох альтернативних судових процедур: загальний порядок судового розгляду суддею одноособово або колегією у складі трьох професійних суддів.

Можливість вибору між одноособовим та колегіальним складом розгляду кримінального провадження передбачає обов`язок держави в особі її уповноважених органів та службових осіб забезпечити свободу цього вибору та його практичну реалізацію.

Така альтернативність спрямована на дотримання балансу між економією процесуальних засобів і гарантіями дотримання прав особи у кримінальному судочинстві.

Отже, розгляд кримінального провадження судом першої інстанції колегіально у складі трьох суддів спрямований забезпечити додаткові гарантії особам, обвинуваченим у вчиненні особливо тяжких злочинів.

Крім того, інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього колегіальним складом суду ще до початку судового розгляду надає йому можливість підготуватись до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Лише за таких обставин будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

Право на розгляд кримінального провадження колегіальним складом суду є додатковою гарантією неупередженого, справедливого судового розгляду та невід`ємною складовою права обвинуваченої особи на захист.

Недотримання зазначених вимог закону є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки може перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі №541/1717/23.

Згідно з оскарженим вироком, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому вказане кримінальне правопорушення, з огляду на положення ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів.

Проте, за результатом перевірки матеріалів кримінального провадження, а саме дослідженням журналу підготовчого судового засідання та прослуховуванням звукозапису підготовчого судового засідання за 10 жовтня 2025 року, колегією суддів установлено, що під час його проведення суд першої інстанції не виконав імперативної вимоги, визначеної у ч. 4 ст. 315 КПК, та не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 його право на розгляд провадження колегіальним складом суду.

Також право на колегіальний розгляд кримінального провадження не було роз`яснене обвинуваченому до завершення судового розгляду та постановлення обвинувального вироку.

Положеннями ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПК України установлено, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. Ухвала суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має містити короткий зміст доводів особи, яка подала апеляційну скаргу, а при скасуванні або зміні судового рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку чи ухвали.

Отже, колегія суддів дійшла переконання, що внаслідок не роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_6 його права на здійснення розгляду кримінального провадження колегіальним складом суду було істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що допущене судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження є таким, що могло істотно вплинути на обґрунтованість та умотивованість прийнятого судового рішення, а тому є підставою для скасування вироку.

Крім того, у апеляційних скаргах обвинувачений, захисник та прокурор, крім наведених порушень, вказували на інші порушення, допущені судом першої інстанції під час розгляду справи та ухвалення вироку відносно ОСОБА_6 .

Згідно з ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Отже, враховуючи, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не вбачає підстав для надання відповіді на інші доводи апеляційних скарг.

Враховуючи викладене, апеляційні скарги обвинуваченого, захисника та прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок місцевого суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Окрім того, згідно з резолютивною частиною вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2025 року до набрання ним законної сили ОСОБА_6 залишено без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою.

10 березня 2026 року прокурор подав клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обгрунтовуючи його тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, у ході судового розгляду установлені ризики, що передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. А тому лише такий запобіжний захід забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечить його належну поведінку.

Прокурор ОСОБА_9 вказане клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти застосування до нього зазначеного запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вказав, що домашнього арешту для нього буде достатньо.

Колегія суддів зазначає, оскільки вирок суду першої інстанції скасовується з направленням справи на новий судовий розгляд, тому з метою забезпечення можливості проведення нового розгляду судом першої інстанції, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , вчинити інше кримінальне правопорушення, йому необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення застави відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2025 року задовольнити частково.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2025 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Обвинуваченому ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 09 травня 2026 року включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15