КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2623/2026 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: № 757/1665/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засіданняОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , з внесеними доповненнями до неї, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2026 року, -

за участю:

представникавласника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.02.2026 року задоволено клопотаннязаступника начальника першого відділу управління забезпечення виконання повноважень Генерального прокурора у кримінальному провадженні Департаменту організаційно-контрольної діяльності, правового та аналітичного забезпечення Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002800 від 22.10.2025 року та накладено арешт на майно:

1. вилучене в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.12.2025 року № 757/63441/25-к, у лівій частині приміщення за адресою: АДРЕСА_1, а саме:

- грошові кошти в сумі 4 400 (чотири тисячі чотириста) доларів США;

- грошові кошти в сумі 77 780 (сімдесят сім тисяч сімсот вісімдесят) гривень;

- грошові кошти в сумі 250 (двісті п`ятдесят) євро;

- грошові кошти в сумі 100 (сто) фунтів стерлінгів;

- грошові кошти в сумі 700 (сімсот) польських злотих;

- мобільний телефон марки «Realme C 67» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім картою мобільного оператору зв`язку «Vodafone» із номером НОМЕР_3 ;

2. вилучене в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.12.2025 року № 757/63441/25-к, у правій частині приміщення за адресою: АДРЕСА_1, а саме:

- грошові кошти в сумі 15 800 (п`ятнадцять тисяч вісімсот) євро;

- грошові кошти в сумі 64 210 (шістдесят чотири тисячі двісті десять) доларів США;

- грошові кошти в сумі 1 498 090 (сімдесят сім тисяч сімсот вісімдесят) гривень;

- грошові кошти в сумі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) швейцарських франків;

- відеореєстратор DH-XVR-5108HS-4KL-I3 із серійним номером: BCO1022PAJ88A4E;

- відеореєстратор TP-Link із серійним номером: 22283EG0011636;

3. вилучене в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.12.2025 року № 757/63441/25-к, у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, у громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- грошові кошти в сумі 137 779 (сто тридцять сім тисяч сімсот сімдесят дев`ять) доларів США;

- грошові кошти в сумі 278 880 (двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.02.2026 року в частині накладення арешту на вилучені в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.12.2025 року № 757/63441/25-к, у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, у громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: грошові кошти в сумі 137 779 (сто тридцять сім тисяч сімсот сімдесят дев`ять) доларів США; грошові кошти в сумі 278 880 (двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника першого відділу управління забезпечення виконання повноважень Генерального прокурора у кримінальному провадженні Департаменту організаційно-контрольної діяльності, правового та аналітичного забезпечення Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна в цій же частині.

Мотивуючи апеляційні вимоги апелянт зазначає, що слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу необґрунтовано та з грубим порушенням вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

Вказує, що вся логічна послідовність дій під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, від моменту внесення відомостей до ЄРДР до постановлення оскаржуваної ухвали, свідчить про істотне порушення вимог чинного кримінального процесуального законодавства. Відтак, у порушення вимог КПК України, в оскаржуваній ухвалі не наведено жодних встановлених досудовим розслідуванням обставин, з посиланням на допустимі докази, а також мотивів, з яких сторона обвинувачення виходила, ініціюючи вирішення відповідного процесуального питання та дійшла висновку про існування потреб досудового розслідування, які б виправдовували такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_6 .

В доповненнях до апеляційної скарги апелянт зазначає, що із змісту клопотання, а також постановленої оскаржуваної ухвали про арешт майна вбачається, що долученими у кримінальному провадження матеріалами наразі не підтверджується сам факт можливого вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 .

Крім того, зауважує, що з наявних матеріалів досудового розслідування не можливо встановити дані про те, як вилучені у ОСОБА_6 грошові кошти використовуються або використовувались для вчинення кримінального правопорушення.

Посилається представник і на те, що слідчий ГСУ НП України ОСОБА_10 не визначає в мотивувальній частині постанови про визнання речовими доказами готівкові грошові кошти, які належать ОСОБА_6 , як такі, що є речовими доказами у розумінні ст. 98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника, який підтримав доводи поданої апеляційної скарги, з внесеними доповненнями до неї, та просив задовольнити їх у повному обсягу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Оскільки дана ухвала оскаржується тільки в частині, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційних вимог апелянта, а щодо іншого майна на яке накладено арешт вказаною ухвалою, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту колегією суддів не вирішується.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування, а Офісом Генерального прокурора - процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0002800 від 22.10.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що на території України діє організована група, учасники якої систематично здійснюють незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення та пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів і психотропних речовин у великих розмірах. У подальшому вони здійснюють легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом від продажу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, шляхом створення та використання на електронних сервісах криптогаманців, на які зараховуються віртуальні активи, отримані внаслідок незаконного збуту наркотичних засобів. Крім того, використовуючи веб ресурси мережі Інтернет, діючи всупереч вимогам Закону України «Про платіжні послуги» та Положення про випуск електронних грошей та здійснення платіжних операцій з ними, затвердженого постановою НБУ від 29.09.2022 № 210, учасники групи здійснюють обмін електронних грошей на готівкові кошти та навпаки, у тому числі з використанням платіжних систем, обіг яких заборонено на території України.

Зазначено, що група осіб, причетних до діяльності електронних сервісів «тіньових» обмінних пунктів під назвою «КИТ Group» («KIT GROUP»), шляхом використання веб ресурсів із доменними іменами: «ІНФОРМАЦІЯ_4», « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », не маючи ліцензії Національного банку України та діючи всупереч вимогам законодавства України, здійснює незаконне використання електронних грошей. Зазначені особи надаючи користувачам можливість обміну електронних грошей, фактично надають фінансові платіжні послуги з переказу коштів без відкриття рахунку з подальшим отриманням готівкових коштів у належних їм обмінних пунктах, без ліцензії, без ідентифікації особи та без надання підтверджуючих документів щодо проведення фінансових операцій, у тому числі з використанням активів, отриманих від незаконного збуту наркотичних засобів, з подальшою їх конвертацією у готівкові кошти.

При цьому у Реєстрі платіжної інфраструктури Національного банку України відсутні відомості про платіжні системи або юридичних осіб, які використовують зазначені веб ресурси для здійснення обміну електронних грошей.

Під час проведення досудового розслідування встановлено головний офіс ТОВ «ФК Ліберті Фінанс» (), де здійснюється прийом та керування валютними операціями, а саме за адресою: АДРЕСА_1, де можуть зберігатись речі, предмети та документи, які мають значення для досудового розслідування.

З метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та притягнення винних осіб до передбаченої законом відповідальності, 14.01.2026 року, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.12.2025 року № 757/63441/25-к, у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук. За результатами обшуку, в лівій частині приміщення виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 4 400 (чотири тисячі чотириста) доларів США; грошові кошти в сумі 77 780 (сімдесят сім тисяч сімсот вісімдесят) гривень; грошові кошти в сумі 250 (двісті п`ятдесят) євро; грошові кошти в сумі 100 (сто) фунтів стерлінгів; грошові кошти в сумі 700 (сімсот) польських злотих; мобільний телефон марки «Realme C 67» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім картою мобільного оператору зв`язку «Vodafone» із номером НОМЕР_3 .

Крім того, під час проведення обшуку, в правій частині приміщення виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 15 800 (п`ятнадцять тисяч вісімсот) євро; грошові кошти в сумі 64 210 (шістдесят чотири тисячі двісті десять) доларів США; грошові кошти в сумі 1 498 090 (сімдесят сім тисяч сімсот вісімдесят) гривень; грошові кошти в сумі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) швейцарських франків; відеореєстратор DH-XVR-5108HS-4KL-I3 із серійним номером: BCO1022PAJ88A4E; відеореєстратор TP-Link із серійним номером: 22283EG0011636;

Також, під час проведення обшуку приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1, у громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучено наступне: грошові кошти в сумі 137 779 (сто тридцять сім тисяч сімсот сімдесят дев`ять) доларів США; грошові кошти в сумі 278 880 (двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень.

14.01.2026 року вилучені речі та грошові кошти постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління національної поліції України ОСОБА_10 визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

15.01.2026 року (клопотання датоване 14.01.2026 року) заступник начальника першого відділу управління забезпечення виконання повноважень Генерального прокурора у кримінальному провадженні Департаменту організаційно-контрольної діяльності, правового та аналітичного забезпечення Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0002800 від 22.10.2025 року, на майно, яке вилучене в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.12.2025 року № 757/63441/25-к, у лівій частині приміщення за адресою: АДРЕСА_1, а саме:

- грошові кошти в сумі 4 400 (чотири тисячі чотириста) доларів США;

- грошові кошти в сумі 77 780 (сімдесят сім тисяч сімсот вісімдесят) гривень;

- грошові кошти в сумі 250 (двісті п`ятдесят) євро;

- грошові кошти в сумі 100 (сто) фунтів стерлінгів;

- грошові кошти в сумі 700 (сімсот) польських злотих;

- мобільний телефон марки «Realme C 67» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім картою мобільного оператору зв`язку «Vodafone» із номером НОМЕР_3 ; на майно, яке вилучене в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.12.2025 року № 757/63441/25-к, у правій частині приміщення за адресою: АДРЕСА_1, а саме:

- грошові кошти в сумі 15 800 (п`ятнадцять тисяч вісімсот) євро;

- грошові кошти в сумі 64 210 (шістдесят чотири тисячі двісті десять) доларів США;

- грошові кошти в сумі 1 498 090 (сімдесят сім тисяч сімсот вісімдесят) гривень;

- грошові кошти в сумі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) швейцарських франків;

- відеореєстратор DH-XVR-5108HS-4KL-I3 із серійним номером: BCO1022PAJ88A4E;

- відеореєстратор TP-Link із серійним номером: 22283EG0011636; на майно, яке вилучене в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.12.2025 року № 757/63441/25-к, у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, у громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- грошові кошти в сумі 137 779 (сто тридцять сім тисяч сімсот сімдесят дев`ять) доларів США;

- грошові кошти в сумі 278 880 (двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.02.2026 року вказане клопотання заступника начальника першого відділу управління забезпечення виконання повноважень Генерального прокурора у кримінальному провадженні Департаменту організаційно-контрольної діяльності, правового та аналітичного забезпечення Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 задоволено та накладено арешт на майно (повний перелік майна зазначено в резолютивній частині оскаржуваної ухвали).

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на грошові кошти в сумі 137 779 (сто тридцять сім тисяч сімсот сімдесят дев`ять) доларів США, грошові кошти в сумі 278 880 (двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на вищевказані грошові кошти, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на вказані грошові кошти.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність майна ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор зазначив обставини вчинення кримінальних правопорушень та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, всупереч доводам представника.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінальних проваджень та попередньою кваліфікацією вчинених кримінально-протиправних діянь.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси фізичної особи з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що грошові кошти в сумі 137 779 (сто тридцять сім тисяч сімсот сімдесят дев`ять) доларів США, грошові кошти в сумі 278 880 (двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень, на які прокурор просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідають критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено їх відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання апелянта на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки слідчим надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Слід зазначити, що у даному провадженні арешт майна накладено з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, що по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, не є переконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу представника, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, з внесеними доповненнями до неї, - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2026 року, в частині задоволення клопотання заступника начальника першого відділу управління забезпечення виконання повноважень Генерального прокурора у кримінальному провадженні Департаменту організаційно-контрольної діяльності, правового та аналітичного забезпечення Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002800 від 22.10.2025 року та накладено арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.12.2025 року № 757/63441/25-к, у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, у громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- грошові кошти в сумі 137 779 (сто тридцять сім тисяч сімсот сімдесят дев`ять) доларів США;

- грошові кошти в сумі 278 880 (двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , з внесеними доповненнями до неї, - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4