cправа №947/7391/26
провадження №1-кп/947/790/26
У Х В А Л А

19 лютого 2026 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000719 від 09.11.2025 року,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

18.02.2026 року прокурором до суду подано клопотання про продовження обвинуваченому строків тримання під вартою.

1. Клопотання прокурора.

В обґрунтування клопотання прокурор зокрема зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Вказувала про ризик можливого переховування ОСОБА_3 від органу досудового розслідування та суду, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, саме по собі покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду у тому числі здійснити спроби перетину державного кордону поза пунктом пропуску, уникати від проведення слідчих та процесуальних дій, тим самим затягувати розумні строки досудового розслідування.

Крім того, вказувала, що ОСОБА_3 може вдатись до спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вказують на його причетність до скоєння даного кримінального правопорушення.

Також заявляла про наявний обґрунтований ризик, що ОСОБА_3 може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, які викривають його, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо.

Окрім цього, ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, заявляла про наявний обґрунтований ризик, що ОСОБА_3 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки будучи раніше неодноразово судимим за майнові злочини, належних висновків не зробив, вчинив новий умисний майновий злочин.

Вважала, що тримання під вартою є винятковим найбільш суворим запобіжним заходом, передбаченим КПК України, який буде дієвим з урахуванням характеру, способу, тяжкості злочинів, у вчинені яких особа підозрюється, відсутністю неповнолітніх та недієздатних утриманців, офіційного місця роботи не має, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки, а також враховуючи те, що підозрюваний вчинив нові умисні злочини у період іспитового строку, що значно підвищує ймовірність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що свідчить про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п.п.1 - 5 ч.1 ст.177 КПК України та виключає застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, та обґрунтовує застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стверджувала про неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, так як жоден інший запобіжний захід не забезпечить попередження вказаним ризикам, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, спроби підозрюваного уникнути відповідальності.

Посилаючись на викладене, керуючись ст.ст.40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, просила продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 діб з утриманням в державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

2. Позиції учасників судового провадження.

Під час судового засідання, прокурор підтримала подане клопотання та просила його задовольнити.

Обвинувачений та його захисник, під час судового засідання, проти клопотання прокурора заперечували. Обвинувачений зокрема зазначив, що має стійкі соціальні зв`язки, а саме двох дітей та місцеву реєстрацію. Щодо переховування від суду зазначив, що сам прийшов до поліції за її викликом, а тому переховуватися не збирається. Заперечував, що буде впливати на свідків. Просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисник зокрема зазначив, що є всі підстави для обрання обвинуваченого нічного домашнього арешту.

Потерпіла, вважала за необхідне продовжити строк тримання під вартою, оскільки побоювалася обвинуваченого.

3. Передумови та висновки суду.

Суд, заслухавши клопотання, дослідивши додані до нього документи та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 12.01.2026 року, до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.02.2026 року включно та визначено заставу у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, під час застосування запобіжного заходу слідчим суддею було враховано, існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з цим, доводи прокурора щодо ризиків, передбачених п.п.2 - 4 ч.1 ст.177 КПК України судом не оцінюються та не розглядаються, оскільки сторона обвинувачення безпідставно, не враховуючи ухвалу слідчого судді, без надання додаткових доказів про них заявляє.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Частина 3 ст.199 КПК України передбачає, що однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд погоджується, що на сьогоднішній день, ризики передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, також продовжують існувати, а саме:

-) щодо п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення правосуддя.

-) щодо п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 , будучи особою, яка має судимість, у тому числі за вчинення тяжкого кримінального правопорушення проти власності, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, з кваліфікуючою ознакою повторно, а тому існують обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений може вчините інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у сукупності з існуючими ризиками, передбаченими п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, дозволяють суду продовжити відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку суду є достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

Суд вважає, що вищевказані ризики не зменшилися, оскільки обставини, які їх обумовлюють також не змінилися та не відпали, а виникненню ризиків переховування від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення і перешкоджає своєчасне застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На думку суду, тривалість застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у співвідношенні із пред`явленим обвинуваченням та можливою мірою покарання, на даний час не виходить за межі розумного строку тримання обвинуваченого під вартою, а кореспондується з характером суспільного інтересу, який існує у випадку протидії вчиненню кримінальних правопорушень проти власності в період воєнного стану.

В той же час, враховуючи характер пред`явленого обвинувачення та особи обвинуваченого, суд відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, вважає за доцільне визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 65 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 199, 315, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 квітня 2026 року включно.

2. Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 65 (шістдесят п`яти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 216320 (двісті шістнадцять тисяч триста двадцять) гривень.

У разі внесення застави на рахунок Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно та зобов`язати останнього: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися із міста Одеси без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання

3. Роз`яснити обвинуваченому, що у разі неявки за викликом до суду без поважних причин, або неповідомлення про причини своєї неявки, чи порушення покладених на нього обов`язків застава звертається у дохід держави.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

4. Ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

5. Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на цю ухвалу, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1