Справа №523/3373/26
Провадження №1-кс/523/2452/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників підозрюваного - адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в присутності підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу Територіального управління (з дислокацією у м. Одесі) Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_7 , погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Саврань Одеської області, громадянина України, з вищою освітою,одруженого, працевлаштованого на посаді старшого дізнавача ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000038 від 11.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Одеської обласної прокуратури.

Так, органами досудового розслідування встановлено, що 01.02.2026 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено договір оренди приватного житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до зазначеного договору оренди, орендна плата складає 15 000 гривень на місяць, при цьому ОСОБА_9 , як заставу надав ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 20 000 гривень.

В подальшому, 05.02.2026 року, за адресою: АДРЕСА_3 , між ОСОБА_8 та її батьком ОСОБА_10 з однієї сторони та ОСОБА_9 і його дружиною ОСОБА_11 з іншої сторони, відбулась розмова про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 мають намір виїхати з орендованого житла, у зв`язку з тим, що їм не подобаються умови проживання. При цьому, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 повідомили про повернення їм застави у вигляді 20 000 гривень та частину орендної плати у виді 8 000 гривень. На зазначену пропозицію ОСОБА_8 відмовила та вказала, що у разі розірвання вищезазначеного договору оренди, орендна плата не повертається в повному обсязі, а повертається лише застава.

Крім цього, ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , що для повернення застави необхідна розписка, проте ОСОБА_9 відмовився від її написання.

В подальшому, у період з 06.02.2026р. по 09.02.2026р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відбувалась переписка у месенджерах про необхідність наявності вищезазначеної розписки.

Надалі, 09.02.2026 року ОСОБА_8 стало відомо, що нібито ОСОБА_9 07.02.2026р. звернувся до відділення поліції № 2 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення за фактом неповернення вищезазначених грошових коштів.

Зазначена заява зареєстрована в ІКС ІПНП відділення поліції № 2 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області від 07.02.2026 року № 1255, розгляд якої доручено працівникам сектору превенції цього підрозділу поліції.

В цей же день, тобто 09.02.2025 року ОСОБА_8 повідомила її подруга ОСОБА_12 , що з метою отримання більше детальної інформації про обставини викладені у заяві ОСОБА_9 необхідно зустрітись із поліцейським ОСОБА_6 , так як деталі їй невідомі та цими матеріалами займається останній. У зв`язку із цим, ОСОБА_12 надала номер телефону ОСОБА_6 - НОМЕР_1 .

Так, 09.02.2026 року ОСОБА_8 з номеру мобільного телефону НОМЕР_2 зателефонувала ОСОБА_6 на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , та ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_8 зустрітись, поблизу відділення поліції № 2 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області, за адресою: Одеська область, Одеській район, село Усатове, пров. Урядовий, 65, на що остання погодилась.

У подальшому, у невстановленому місці та час, але не пізніше 09.02.2026 року, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 .

Так, 09.02.2026 року, ОСОБА_6 керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, зустрівся із ОСОБА_8 , поблизу відділення поліції № 2 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області, за адресою: Одеська область, Одеській район, село Усатове, пров. Урядовий, 65 та повідомив, що ОСОБА_8 буде притягнуто до кримінальної відповідальності, так як є заява ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення щодо неповернення ОСОБА_8 грошових коштів, при цьому відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще не внесені, але заява буде передана до слідчого відділення для реєстрації кримінального провадження за вказаним фактом.

При цьому, ОСОБА_6 керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, висунув вимогу ОСОБА_8 про необхідність надання йому неправомірної вигоди у розмірі 1000,00 доларів США, за усунення негативних наслідків для останньої, шляхом невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та списання вищезазначеної заяви, в порядку передбаченому Законом України «Про звернення громадян». Крім цього, зазначив, що повертати грошові кошти ОСОБА_9 непотрібно, а у разі надходження повторних звернень від останнього, їх буде розглянуто в аналогічному порядку, тобто без внесення відомостей до ЄРДР.

У подальшому, 12.02.2026 року, близько 17 год. 10 хв., перебуваючи у палаті хірургічного відділення КНП «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради, за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоєдівська, 32, ОСОБА_6 керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, отримав від ОСОБА_8 першу частину неправомірної вигоди у розмірі 15000,00 гривень за невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та списання заяви ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення щодо неповернення ОСОБА_8 грошових коштів, в порядку передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

Цього ж дня, близько 17 год. 20 хв., після отримання першої частини неправомірної вигоди, ОСОБА_6 керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, перебуваючи у палаті хірургічного відділення КНП «Міська клінічна лікарня № 1», за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоєдівська, 32, повідомив, що для прийняття остаточного рішення необхідно сплатити другу частину неправомірної вигоди у розмірі 28000,00 гривень.

У подальшому, 12.02.2026 року, близько 20 год. 30 хв., перебуваючи у палаті хірургічного відділення КНП «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради, за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоєдівська, 32, ОСОБА_6 керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, отримав від ОСОБА_8 другу частину неправомірної вигоди у розмірі 28000,00 гривень за невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та списання заяви ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення щодо неповернення ОСОБА_8 грошових коштів, в порядку передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

Після вищевказаних дій, ОСОБА_6 викрито та затримано співробітниками правоохоронних органів

12.02.2026 року ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України було затримано та 13.02.2026 року повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення.

13.02.2026 року до Пересипського районного суду міста Одеси надійшло клопотання слідчого вищезазначеного органу досудового розслідування, погоджене прокурором, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , яке обґрунтоване тим, що він може:

- переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Так, ОСОБА_6 на даній стадії досудового розслідування інкриміновано кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, що згідно примітки до ст. 45 КК України, є корупційним кримінальним правопорушенням.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Маючи значний досвід роботи в правоохоронних органах, усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На даний час, ОСОБА_6 також достатньо обізнаний зі змістом отриманих результатів проведених слідчих (розшукових) дій стосовно нього, іншими доказами у кримінальному провадженні, що створює додатковий ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим, застосування більш м`якого запобіжного заходу не є виправданим.

У зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснити виїзд на непідконтрольну Україні території Херсонської, Запорозької, Луганської, Донецької областей чи АР Крим, або за наявності паспорту громадянина України для виїзду за кордон, взагалі виїхати до іншої країни.

Одночасно з цим, з огляду на військову агресію російської федерації проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску, а тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, не виключають такої можливості.

Також, ОСОБА_6 будучи співробітником правоохоронного органу, ознайомлений з тактикою та методами розшуку осіб у кримінальних провадженнях, у тому числі шляхом проведення негласних (слідчих) розшукових дій, а тому здобуті знання під час проходження служби, підозрюваний може використати з метою власного переховування від органу досудового розслідування, та як наслідок, уникнути настання кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки характер інкримінованого підозрюваному злочину має корисливу спрямованість та вчинений з використанням службового становища.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, може надати можливість підозрюваному вчинити зазначені дії з такими речами у кримінальному провадженні, з огляду на викладені обставини.

Підозрюваний ОСОБА_6 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, а тому може вжити заходів, як особисто так і використовуючи знайомства в правоохоронних органах, з метою знищення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, які перебувають у володінні ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, що у свою чергу створить перешкоди органу досудового розслідування у їх вилученні з метою подальшого призначення в разі необхідності відповідних судових експертиз;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акта до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками, й тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

Враховуючи викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 може здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, у тому числі на ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , а також на свідків які ще не допитані органом досудового розслідування, з метою зміни чи відмови від наданих ним показань, тобто є наявним ризик незаконного впливу підозрюваним на таких осіб.

За рахунок поточної посади та раніше займаних посад та реалізації своїх повноважень, ОСОБА_6 має постійні стійкі зв`язки з іншими структурними підрозділами органів державної влади, дає змогу впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, ознайомившись зі змістом їх показань, протоколи допиту яких є у додатках до клопотання про застосування запобіжного заходу, ОСОБА_6 матиме можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності сам або за допомогою третіх осіб впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки як вже зазначалося вище, ОСОБА_6 має досвід роботи в правоохоронних органах, а тому останній обізнаний з тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень, та може вжити заходів щодо перешкоджання кримінальному провадженню (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваних тощо).

Крім того, наразі у кримінальному провадженні заплановано призначення судових експертиз, проведення яких буде доручено експертам ОНДІСЕ МЮ України, а тому існує ризик перешкоджанню кримінальному провадженню шляхом впливу на експертів, враховуючи стійкі зв`язки підозрюваного (в силу досвіду роботи в правоохоронних органах Одеської області) з іншими структурними підрозділами органів державної влади.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому;

захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 заперечила проти клопотання та просила застосувати домашній арешт або зменшити розмір застави до 85 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_14 підтримав захисника ОСОБА_5 , обґрунтовуючи невмотивованими ризиками, зазначеними у клопотанні слідчого, особою підозрюваного, його міцними соціальними зв`язками, та позитивними характеристиками з місця навчання, роботи;

підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку своїх захисників.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя, суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст.178 КПК України.

Відповідно до ст.17 Закону України №3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України Кримінальне Процесуальне Законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність тримання підозрюваного під вартою повинна забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останнього до кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема:

- матеріалами УСБУ в Одеській області про виявлений злочин;

- заявою про злочин ОСОБА_8 від 11.02.2026 року;

- протоколом допиту ОСОБА_8 як свідка від 11.02.2026 року;

- протоколами огляду та вручення грошових коштів від 12.02.2026 року;

- протоколом огляду місця події від 12.02.2026 року;

- протоколом затримання у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 від 12.02.2026 року;

- протоколом обшуку від 12.02.2026 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 12.02.2026 року;

- протоколом добровільної видачі та огляду від 12.02.2026 року;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідчого, прокурора, що повідомлена ОСОБА_6 підозра станом на час розгляду цього клопотання повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», яка відображена у п.175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зокрема термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року). Тобто факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя приходить до переконання, що вони є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Щодо заявлених ризиків на наявність яких посилаються слідчий та прокурор у поданому клопотанні, то слідчий суддя вважає наступне.

На даний час є достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на свободі з огляду на санкцію статті в підозрі може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду на території України та за її межами з метою уникнення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, як особисто, так і через третіх осіб, з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань; спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, а тому може вжити заходів, як особисто так і використовуючи знайомства в правоохоронних органах, з метою знищення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, які перебувають у володінні ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з підстав зазначених у клопотанні слідчого.

Слідчий суддя вважає, що запобігти вищезазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо, зважаючи на вище перелічені ризики.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_6 буде перешкоджати виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зазначені ризики існують, що згідно ст. 177 КПК України, є підставою для застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України не встановлено.

З урахуванням суспільної небезпеки злочину, у скоєнні якого ОСОБА_6 пред`явлена підозра, усіх обставин справи, особи підозрюваного, який є громадянином України, з вищою освітою, одруженого, працевлаштованого на посаді старшого дізнавача ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, маючого постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимого, останньому було повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, слідчий суддя вважає, що потрібно застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас, згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У своєму рішенні у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ відзначив, що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції (право на свободу) покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі.

Вирішуючи питання щодо встановлення застави, слідчий суддя приймає до уваги, обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , зокрема, підвищений ступінь суспільної небезпеки тяжкого корисливого кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, інші відомості про нього та положення ст.182 КПК України. Враховуючи розмір можливого безпідставного доходу підозрюваного від протиправної діяльності та, як наслідок, істотного поліпшення його майнового стану, слід дійти до висновку про наявність виключного випадку, що зумовлює необхідність визначити розмір застави, вище максимального розміру, визначеного п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Слідчий суддя, виходячи з практики ЄСПЛ, враховуючи підозру у вчиненні тяжкого корисливого кримінального правопорушення, сімейний і майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 , вважає за можливе визначити розмір застави як альтернативний запобіжний захід у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який буде достатнім та зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України у даному кримінальному провадженні, та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, слідчий суддя не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого частково задовольнити та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, що на даній стадії судового розгляду, з урахуванням даних про особу підозрюваного, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що у сукупності дає достатні підстави вважати, що на даній стадії досудового розслідування застосування більш м`якого запобіжного, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , та запобігти можливим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Таким чином, дотримуючись завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, враховується необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами суспільства та держави та забезпечення охоронюваних прав та свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.176, 177, 183, 309, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 12.04.2026 року включно, в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 332800 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- прибувати до слідчого з визначеною періодичністю, а саме кожної середи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.ч.8, 10, 11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1