Пересипський районний суд міста Одеси
Справа №523/1200/26
Провадження №1-кс/523/3081/26
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, клопотання прокурора в кримінальному провадженні №0000069 від 16 жовтня 2025 рокупро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця Державної прикордонної служби України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,

в с т а н о в и в:

12 березня 2026 року до Пересипського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , якого обвинувачують в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

В обґрунтування клопотання прокурор посилаються на обґрунтованість вказаного обвинувачення та продовження існування ризиків: переховування від органу досудового розслідування, суду; знищення, схову або спотворення будь-якої речі чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджання провадженню іншим чином; незаконного впливу на свідків та експерта в цьому ж провадженні4 а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисником одночасно заявлено клопотання про зміну раніше застосованого запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт, обґрунтоване позитивними даними про особу підзахисного, завершенням досудового розслідування та відсутністю обставин, які б не дозволяли останнього залишати ув`язненим.

З`ясувавши протилежні думки сторін з приводу заявлених клопотань, слідчий суддя дійшов наступного.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві завершено досудове розслідування кримінального провадження №0000069 від 16 жовтня 2025 року, за ознаками ч.3 ст.369-2 КК України, в якому процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 19 січня 2026 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 18 березня 2026 року включно, із визначенням розміру застави, як альтернативи триманню під вартою, - у розмірі 151 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

06 березня 2026 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 спрямовано для розгляду до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, що підтверджено відповідним відтиском штампу канцелярії зазначеного суду.

Відповідно до змісту клопотання ОСОБА_5 , обіймаючи посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника 3 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави 1 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи обізнаним про те, що у бажаючого виїхати за кордон ОСОБА_6 відсутні законні підстави для перетинання державного кордону України під час дії воєнного стану, 04 жовтня 2025 року через месенджер «WhatsApp» повідомив останньому про необхідність зустрічі об 11 годині 00 хвилин цієї ж доби біля торгівельного центру «Покровський» за адресою: м. Ізмаїл, вул. Покровська, буд.№40, з метою обговорення питання про перетин ОСОБА_6 державного кордонну України.

Під час такої зустрічі ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 про те, що він, в силу займаної посади та зв`язків в Державній прикордонній службі України, може вжити заходів для безперешкодного перетину ОСОБА_6 державного кордону України із Румунією та висловив тому вимогу у надані неправомірної вигоди у розмірі 1500 доларів США.

Далі, 09 жовтня 2025 року через месенджер «WhatsApp» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 домовились про зустріч о 14 годині 00 хвилин цієї ж доби біля «Центрального ринку» на перетині вулиць Фучика та Осипенка, в м. Ізмаїлі, в ході якої ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що для організації перетину ОСОБА_6 державного кордону України, перший має намір здійснити вплив на уповноважену посадову особу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка забезпечить безперешкодний перетин Державного кордону у визначеному місці.

В подальшому, 11 жовтня 2025 року через месенджер «WhatsApp» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знову домовились про зустріч о 14 годині 00 хвилин цієї ж доби в «Чкаловському парку», в м. Ізмаїлі, під час якої, з метою реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_5 висловив ОСОБА_6 вимогу у надані неправомірної вигоди у розмірі 3000 доларів США, частину з якої необхідно передати у найближчий час за здійснення ним впливу на уповноважену посадову особу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка забезпечить безперешкодний перетин Державного кордону у визначеному місці.

Після чого, 22 жовтня 2025 року через месенджер «WhatsApp» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 домовились про зустріч о 19 годині 00 хвилин цієї ж доби у вищезазначеному торгівельному центрі «Покровський», під час якої ОСОБА_5 одержав, від ОСОБА_6 частину грошових кошів у розмірі 1500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23 жовтня 2025 року складало 62623,05 грн, за здійснення ним впливу на прийняття рішення посадовою особою НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка відповідно до п.п. «г» п. 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», є особою уповноваженою на виконання функцій держави, яка забезпечить безперешкодний перетин Державного кордону ОСОБА_6 у визначених місці та часі.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слідчий суддя зазначає, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до несудимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку його застосування. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду з прав людини, у п-п. «с» п.1 ст.5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру. У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства (1994), суд визначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Обґрунтованість підозри доводиться: матеріалами Управління Служби безпеки України в Одеській області від 13 жовтня 2025 року №65/5/Д-4181; матеріалами ВВВБ по 17 прикордонному загону ГВ ЗВВБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Державної прикордонної служби України від 05 листопада 2025 року №16.3/87971-25; протоколами допиту свідка ОСОБА_6 від 17 жовтня 2025 року та 04 листопада 2025 року (про конкретні обставини вимагання підозрюваним неправомірної вигоди за здійснення впливу на інших осіб щодо незаконного перетину державного кордону України); протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії -аудіо, відеоконтролю особи від 05 листопада 2025 року №16.3/1952т; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії -аудіо, відеоконтролю особи від 05 листопада 2025 року №16.3/1953т; протоколом огляду і вручення грошових коштів від 21 жовтня 2025 року; а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

На думку слідчого судді, первинно зібраних слідчим доказів достатньо для обґрунтування причетності ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Незважаючи на отримані в суді дані про перше притягнення до кримінальної відповідальності, а також наявність у ОСОБА_5 та статусу військовослужбовця правоохоронного органу, оцінюючи доводи прокурора про наявність доказів в обґрунтування існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у взаємозв`язку із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку обвинуваченого та виконання останнім процесуальних обов`язків в межах даного кримінального провадження, слідчий суддя з цим погоджується, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 , будучи обізнаним про ступінь тяжкості вміненого йому злочину та покарання, яке може загрожувати в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин, що цілком відповідає практиці ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» де зазначено що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення підозрюваним території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Вищезазначене, на думу слідчого судді, обґрунтовує продовження існування ризику переховування обвинуваченого від суду, у зв`язку з чим, застосування більш м`якого запобіжного заходу не є виправданим.

Необхідно виходити із передбаченої КПК процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином продовжує існує ризик можливого незаконного впливу обвинуваченого на свідків в даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставинами, що є предметом доказування у кримінальному провадженні. Згідно фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 розробив злочинний план, спрямований на незаконне збагачення шляхом використання свого службового становища, у тому числі з можливостю здійснення впливу, в силу займаної посади та знайомств.

У зв`язку із викладеним органом досудового розслідування вживалися заходи щодо встановлення інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення розслідуваного злочину, зокрема серед співробітників НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Окрім того, з метою конспірації, обвинувачений для спілкування використовував мобільні додатки, а тому він може вжити заходи щодо видалення такого листування, перейменування контактів телефонної книги тощо, тобто безперешкодно знищити, сховати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

ОСОБА_5 має статус військовослужбовця, а відтак, не виключається, що останній, з метою уникнення від відповідальності за розслідуваний в даному кримінальному провадженню злочин, може також вчинити й інше діяння, пов`язане з ухиленням від проходження військової служби.

Суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є однією з основних загроз національній безпеці, що підриває як довіру населення до держави, так і спроможність державних службовців захищати національні інтереси через використання посади для власного збагачення, сповільнює економічний розвиток, руйнує державні інституції, знецінює освіту та особисті досягнення, згубно впливає на моральні принципи в суспільстві.

Окрім того, з урахуванням особи підозрюваного (відповідно до довідки №104 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків дохід ОСОБА_5 за 2025 рік склав грошове забезпечення в сумі 380988,24 грн), обставин вміненого тому злочину (розмір неправомірної вигоди, яка вимагалася, дорівнював 3000 доларів США), а також значної прибутковості вміненої тому незаконної діяльності, слідчий суддя вважає, як виключення, визначити розмір застави, як альтернативи триманню під вартою, який перевищує межі, передбачені п.2 ч.5 ст.182 КПК України, оскільки менший розмір застави не забезпечить належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, не виключається, що заставодавцем можуть бути не лише члени сім`ї та близькі родичі обвинуваченого, а й будь які інші фізичні чи юридичні особи, чиє фінансове становище дозволить внести визначений розмір застави.

Керуючись ст.ст.176-178,183,184,193 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк застосування стосовно обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 11 травня 2026 року включно.

Визначити розмір застави, як альтернативи триманню ОСОБА_5 під вартою, - у розмірі 151 (ста п`ятдесяти одного) прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 502 528 (п`ятсот дві тисячі п`ятсот двадцять вісім) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок: Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Код ЄДРПОУ отримувача: 26302945; р/р UA0005435; банк: Державна казначейська служба України; МФО 820172, після чого ОСОБА_5 звільняється з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не відлучатися за межі населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватись від спілкування із допитаними свідками та експертами в даному провадженні з питань, що є предметом досудового розслідування; здати на зберігання до Головного управлянні Державної міграційної служби України в Одеській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну на строк до 13 травня 2026 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому або заставодавцю наслідки невиконання обов`язків, передбачених частинами 8, 10, 11 ст.182 КПК України, а саме: у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1