Справа № 461/9245/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/619/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові, апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 19 лютого 2026 року,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», без визначення розміру застави, строком на 60 діб, тобто до 19 квітня 2026 року включно.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивувала тим, що більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, не дасть можливості в повній мірі запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисники підозрюваного ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покликаються на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необгрунтованою, а висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначають, що слідчий суддя не розглянула та не надала належної оцінки доводам захисту про можливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, яким би забезпечувалася його належна процесуальна поведінка, зокрема, не взято до уваги фактичні дані про наявність житла у м.Львові, роль підозрюваного у вчиненні інкримінованих правопорушень, вік та стан його здоров`я, а саме те, що він являється інвалідом третьої групи за загальним захворюванням пожиттєво, міцність соціальних зв`язків, відсутність судимостей. Вважають, що при продовженні запобіжного заходу, заявлені при його обранні, ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України значно зменшились і не набувають такого ступеню значимості задля продовження строку дії виключного запобіжного заходу, як мінімум без визначення розміру застави.

Просять оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 . У разі, якщо суд апеляційної інстанції дійде висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , просять визначити, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, розмір застави в межах, передбачених п.3 ч.5 ст. 182 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, обговоривши наведені доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ч.3 ст. 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Як вбачається з матеріалів справи Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000827 від 20 червня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України.

07 січня 2026 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

08 січня 2026 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09 січня 2026 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого 2026 року строк досудового розслідування кримінального провадження №0000827 від 20 червня 2025 року продовжено до 6 (шести) місяців, тобто до 28 квітня 2026 року включно.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого 2026 року продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 діб, тобто до 19 квітня 2026 року включно.

На думку колегії суддів, слідчим суддею з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано встановлено, що

будь-яких даних про зменшення чи відсутність встановлених в провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, або виникнення будь-яких нових обставин, які б не були предметом судового розгляду і свідчили про необхідність застосування стосовно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, про що доведено слідчим та прокурором, не встановлено.

Відтак, слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України; характер вчиненого кримінального правопорушення; особу підозрюваного, який вчинив тяжкі та особливо тяжкі злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років; вік та стан здоров`я; ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прийшла до вірного висновку про необхідність продовження запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки перебуваючи на волі він може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення, що унеможливлює застосування до підозрюваного ОСОБА_6 інших, більш м`яких запобіжних заходів, належним чином мотивувавши це в своїй ухвалі.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а саме: у вигляді цілодобового домашнього арешту, або тримання під вартою з визначенням розміру застави, є непереконливими.

При цьому, у відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахувавши фактичні обставини справи, дані, які характеризують особу підозрюваного, вимоги кримінального процесуального законодавства України та практики Європейського суду з прав людини, а також з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, в даному конкретному випадку, обґрунтовано не визначила розмір застави.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 19 лютого 2026 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», без визначення розміру застави, строком на 60 діб, тобто до 19 квітня 2026 року включно - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4