ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6146/23 Номер провадження 11-кп/814/395/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського

апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження № 0000480 від 05.09.2023 апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2023 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтава, громадянки України, з середньою технічною освітою, заміжньої, не судимої, працюючої патронажною сестрою благодійного фонду «Хесед Фешен», зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Згідно вироку суду, 05.09.2023 року близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи біля під`їзду № 1 будинку № 9 по вул. Зіньківська у м. Полтава, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту, підійшовши до потерпілої ОСОБА_7 , умисно нанесла їй декілька ударів мобільним телефоном, який тримала у лівій руці у ділянку голови.

Не зупиняюсь на досягнутому, ОСОБА_8 схопила потерпілу правою рукою за обличчя та вдарила ОСОБА_7 декілька разів головою об одвірок під`їзду.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , схопивши потерпілу правою рукою за її праву руку, почала штовхати ОСОБА_7 , в результаті чого потерпіла ударялася лівою частиною тулубу об одвірок під`їзду, чим спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: підшкірної гематоми (синця шкіри) та садна лівої тім`яно-скроневої ділянки, синців шкіри зовнішнє-задньої поверхні верхньої третини правого і лівого плеча, заднє-підкрильцевої лінії справа, синця і садна шкіри нижньої третини лівого плеча і лівого ліктьового суглобу та садна шкіри внутрішнє-задньої поверхні середньої третини лівого передпліччя, які кваліфікуються згідно висновку експерта як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як ЛЕГКІ тілесні ушкодження.

На указаний вирок суду надійшли апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_7 .

В подальшому обвинувачена ОСОБА_8 звернулась до суду апеляційної інстанції з клопотанням про закриття кримінального провадження відносно себе, і звільненням останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду з приводу заявленого клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Обвинувачена ОСОБА_8 звернулась до апеляційного суду з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України за закінченням строків давності. Наслідки закриття кримінального провадження за цих підстав обвинуваченому зрозумілі.

Відповідно до ст. 49 КК України строк давності - це певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (ст.ст. 284-288 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), але до набрання вироком суду законної сили (ст. 532 КПК України).

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

У тому разі, коли обвинувачений заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з абз. 1, 2 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України у порядку, встановленому КПК України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК України, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 кримінальне правопорушення відбулося в 05.09.2023. Судом першої інстанції дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України.

На момент розгляду клопотання санкція ч.1 ст. 125 КК України передбачає основне покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

У відповідності до положень ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відносяться до категорії кримінальних проступком.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 2 років - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Як вбачається з абз. 2 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Оскільки із дня вчинення інкримінованого ОСОБА_8 правопорушення 05.09.2023 минуло понад 2 роки, обвинувачений протягом цього періоду не ухилявся від слідства або суду, не вчинив нового кримінального правопорушення, є особою раніше не судимою, а тому він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до переконання про необхідність задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 , скасування вироку Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 квітня 2024 року щодо неї, звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього за ч. 1 ст. 286 КК України.

Керуючись ст. ст.284, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_8 скасувати та звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України щодо ОСОБА_8 закрити.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4