Справа № 991/1974/26
Провадження № 1-кс/991/1990/26
У Х В А Л А

04 березня 2026 року місто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши клопотання прокурора Першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в судіСпеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000471 від 21.08.2025 (далі - кп № 0000471),

у с т а н о в и в:

1.03.03.2026 до Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання прокурора САП про арешт майна у межах кп № 0000471.

2.На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.03.2026 це клопотання передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

3.У клопотанні прокурор просив накласти арешт на майно, належне ОСОБА_3 , вилучене під час обшуку, проведеного 27.02.2026 за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільних телефонів марки «Apple» «iPhone 16 Plus», моделі MXVU3QN/A, серійний номер: НОМЕР_1 та марки «ОРРО А 96», моделі СРН2333, номер збірки: НОМЕР_2 .78.

4.Перевіривши клопотання прокурора, слідчий суддя дійшов висновку про те, що його належить повернути, з огляду на таке.

5.Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК) з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися, зокрема прокурор.

6.У клопотанні прокурора про арешт майна, серед іншого, повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна (п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК).

7.Згідно із пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК під час вирішення питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема повинен ураховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

8.Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК слідчий суддя, установивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення у межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

9.Слідчим суддею установлено, що у клопотанні про арешт майна прокурором не наведено жодних відомостей щодо того, який стосунок ОСОБА_3 , мобільні телефони якого вилучено 27.02.2026 під час проведення обшуку, має до обставин вчинення кримінального правопорушення, викладених у мотивувальній частині клопотання. Водночас прокурором не наведено відомостей про його можливу причетність до кримінального правопорушення або інший зв`язок із подіями, котрі розслідуються детективами НАБУ.

10.Також у клопотанні не наведено жодних обґрунтувань того, яким саме чином вилучені під час проведення обшуку мобільні телефони можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні та який зв`язок вони мають із обставинами, що розслідуються у цьому кримінальному провадженні.

11.Окрім цього, прокурор, звертаючись із клопотанням про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів, зобов`язаний зазначити, які конкретно ознаки речового доказу, передбачені ст. 98 КПК і чому саме вони притаманні речі (майну), про арешт якої подано клопотання. Водночас у поданому клопотанні не наведено конкретних обставин, які б свідчили про відповідність майна ознакам речових доказів, передбаченим ст. 98 КПК.

12.З огляду на це, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено правової підстави для арешту майна, у розумінні ст. 170 КПК, позаяк ним необґрунтовано, чому саме право власності цієї особи підлягає обмеженню.

13. Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що у прохальній частині клопотання про арешт майна не зазначено мету накладення арешту, передбачену ч. 2 ст. 170 КПК, що унеможливлює перевірку відповідності такого заходу забезпечення кримінального провадження вимогам розумності та співмірності втручання у право власності завданням кримінального провадження.

14.Також на підставі доданих до клопотання про арешт майна копій матеріалів, а саме протоколу обшуку від 27.02.2026 та постанови детектива НАБУ про визнання речовими доказами від 02.03.2026, слідчим суддею установлено, що належні ОСОБА_3 мобільні телефони вилучено з метою проведення їх огляду із залученням спеціаліста та застосуванням відповідного програмного забезпечення, комп`ютерного обладнання, відтворення (відновлення) видалених файлів і відомостей для відібрання даних, котрі на них містяться та можуть мати істотне значення для досудового розслідування. Водночас матеріали клопотання не містять будь-яких підтверджень проведеного огляду із залученням спеціаліста або вжиття органом досудового розслідування будь-яких інших заходів, на які покликався детектив у протоколі обшуку та постанові про визнання речовими доказами, для відтворення (відновлення) видалених файлів і відомостей, котрі містяться на вилучених мобільних телефонах. Тому, на переконання слідчого судді, це свідчить про відсутність належного обґрунтування необхідності обмеження права власності.

15.За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна у кп № 0000471 подано без додержання вимог ст. 171 КПК, а тому його належить повернути прокурору та встановити строк у сімдесят дві години для усунення недоліків.

З цих підстав, керуючись статтями 371, 372, 375, 376 КПК, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в судіСпеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000471 від 21.08.2025, повернути прокурору, встановити строк у сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1