Провадження № 1-кс/761/307/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту на майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2025 року в рамках кримінального провадження № 0000056 від 21.01.2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту на майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2025 року в рамках кримінального провадження № 0000056 від 21.01.2025 року, на вилучене майно під час обшуку транспортного засобу марки «Audi A6 2.0T Premium Plus VIN НОМЕР_1 », транзитний номер НОМЕР_2 , який згідно акту прийому-передачі транспортного засобу до договору доручення на придбання ЛВ-04/01/2024-04 переданий ОСОБА_5 , яким користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :1) документи щодо ввезення автомобіля марки «Audi A6 2.0T Premiun Plus» VIN НОМЕР_1 ; 2) автомобіль «Audi A6 2.0T Premium Plus» з тимчасовою реєстрацією НОМЕР_2 VIN НОМЕР_1 , з ключами, пробіг - 204960 км.

В обґрунтування клопотання вказали, що в провадженні Головного слідчого управління Служби безпеки України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000056 від 21.01.2025 року.

Під час даного невідкладного обшуку транспортного засобу, слідчим-криміналістом 2 відділення слідчого віддлу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області було вилучено транспортний засіб марки «AUDI A6 2.0T Premium Plus» т.д.н.з НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , який згідно договору купівлі продажу №1092 від 19.12.2024 належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10 квітня 2025 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва накладено арешт на транспортний засіб марки «AUDI A6 2.OT Premium Plus» т.д.н.з НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , із забороною відчуження, розпорядження та користування, з метою збереження речових доказів по кримінальному провадженню, а також отримання відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказали, що на даний час слідчим було виконано всі необхідні слідчі дії, а саме оглянуто повторно даний транспортний засіб, вилучено речі та документи, які можуть бути використані як доказ у вказаному кримінальному провадженні, а тому подальше перебування транспортного засобу марки «AUDI A6 2.0T Premium Plus», т.д.н.з НОМЕР_2 , на спеціальному майданчику є абсолютно не доцільним та позбавляє його власника права власності, яке включає в себе володіння, користування та розпорядження, з метою одержання заробітку для утримання своєї родини, оскільки даний автомобіль являється єдиним у родині ОСОБА_8 .

Також, ОСОБА_9 фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 . Її батько - ОСОБА_10 фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , що становить приблизно 46 км.

Відсутність транспортного засобу позбавляє можливості відвідувати свого батька,привозити необхідні речі та продукти, харчування, що також порушує права

Крім цього, ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру. До даного транспортного засобу не морже бути застосована спеціальна конфіскація, а тому на даний час транспортний засіб знаходиться на спеціальному майданчику без необхідності.

Підставами для скасування заходу забезпечення кримінального провадження є такі обставини, що не перевірено та не встановлено наявності належних підстав для арешту майна; відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; не встановлено розмір шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірності обмеження права власності; невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК України; розгляд клопотання слідчого про арешт майна за відсутності власника майна; накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Адвокат ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_4 на адресу суду направив клопотання про розгляд без участі, клопотання підтримує.

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 на адресу суду направив клопотання, вказав, що заперечує з приводу клопотання про скасування арешту майна. Вказав, що потреба в арешті вказаного майна зберігається оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 4 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим Головного слідчого управління Служби безпеки України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000056 від 21.01.2025 року.

Під час даного невідкладного обшуку транспортного засобу, слідчим-криміналістом 2 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області було вилучено транспортний засіб марки «AUDI A6 2.0T Premium Plus» т.д.н.з НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , який згідно договору купівлі продажу №1092 від 19.12.2024 належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10 квітня 2025 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва накладено арешт на транспортний засіб марки «AUDI A6 2.OT Premium Plus» т.д.н.з НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , із забороною відчуження, розпорядження та користування, з метою збереження речових доказів по кримінальному провадженню, а також отримання відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2025 року, метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки воно має ознаки доказів, та відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України. Слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України наклав арешт на вказаний транспортний засіб.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна, не втратив свою актуальність. Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000056, триває, здійснюються слідчі (розшукові) дії з метою виконання завдань, встановлених ст. 2 КПК України.

У той же час, на переконання слідчого судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи те, що слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або ж було встановлено, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав за наведених обставин для задоволення клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.04.2025 року, у кримінальному провадженні №0000056.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту на майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2025 року в рамках кримінального провадження № 0000056 від 21.01.2025 року- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1