Номер провадження: 11-сс/813/139/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб СУ ГУНП в Одеській області щодо невиконання ухвали суду та неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001712 від 25.05.2017 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб СУ ГУНП в Одеській області щодо невиконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2025 року та неповернення тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні №0001712 від 25.05.2017 року.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що відповідно до ст.303 КПК України слідчий суддя уповноважений розглядати скарги, подані виключно у триваючому досудовому розслідуванні кримінального провадження. Однак, оскільки кримінальне провадження №0001712 від 25.05.2017 року постановою слідчого від 31.08.2023 року закрите, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із ухвалою, ОСОБА_5 через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою визнати бездіяльність посадових осіб СУ ГУНП в Одеській області протиправною та зобов`язати їх негайно виконати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2025 року у справі №947/34914/25 та повернути йому майно, вилучене 06.09.2017 року, а також попередити посадових осіб СУ ГУНП в Одеській області про відповідальність за умисне невиконання судового рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 посилається на наступне:

- слідчий суддя неправильно застосував положення ст.303 КПК України та дійшов помилкового висновку, що скарга на невиконання ухвали суду подається лише під час триваючого досудового розслідування, оскільки закриття провадження не звільняє орган досудового розслідування від виконання ухвали про повернення майна;

- слідчим суддею не враховано, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2025 року у справі №947/34914/25 прийнято рішення про повернення речових доказів у кримінальному провадженні № 0001712 від 25.05.2017 року заявнику;

- повноваження суду не обмежуються лише стадією досудового розслідування, якщо предметом скарги є невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, а факт закриття провадження №0001712 від 25.05.2017 року жодним чином не впливає на обов`язковість виконання ухвали про повернення речових доказів;

- закриття кримінального провадження не припиняє обов`язку виконати ухвалу суду від 08.10.2025 року, якою визначено долю речових доказів, зобов`язано повернути йому вилучене 06.09.2017 року майно. Апелянт вважає, що цей обов`язок не усувається ані часом, ані зміною підслідності, ані закриттям провадження, а відмова в задоволені скарги залишає ухвалу від 08.10.2025 року фактично невиконаною, що вважає порушенням ст.129-1 Конституції України;

- слідчий суддя не мав повноважень ставити під сумнів обов`язковість виконання ухвали суду від 08.10.2025 року, фактично переоцінюючи її дію та процесуальний статус;

- бездіяльність органу досудового розслідування полягає не лише у неповерненні майна, а й у невиконанні ухвали суду, тобто у триваючому порушенні. Бездіяльність, яка триває у часі, підлягає оскарженню незалежно від того, коли завершено розслідування. Саме до такої категорії належить невиконання ухвали про повернення речових доказів;

- слідчий суддя не надав оцінки отриманому електронному листу СУ ГУНП в Одеській області;

- висновок суду про нібито неможливість розгляду скарги суперечить ст.303 КПК України;

- бездіяльність органу досудового розслідування щодо виконання рішення суду завжди підлягає оскарженню, оскільки це є окрема процесуальна дія, яка не пов`язана зі стадією кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі КПК) апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників процесу, які будучи повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання останні не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду не подавали.

При цьому, ОСОБА_5 подав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, посилаючись на неможливість прибуття в судове засідання.

Апеляційний розгляд також проведено без участі прокурора, який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явився.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, за заявою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , оскільки участь прокурора в іншому судовому засіданні Ренійського районного суду Одеської області та посилання на неможливість прибуття до апеляційного суду через віддаленість його місцезнаходження, не є підставою для відкладення розгляду справи за скаргою, яка має бути розглянута у встановлені кримінальним процесуальним законом строки, оскільки прокурором не підтверджена зайнятість інших прокурорів, які входять до групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги вказану неявку прокурора, колегія суддів оцінює таку позицію, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст.24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків принесення (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, встановлений ст. 303 КПК.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст.304 КПК).

Згідно ч.1 ст.306 КПК, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст.318-380 КПК, з урахуванням положень Глави 26 КПК.

Згідно ч.2 ст.306 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги (ч.3 ст.306 КПК).

З оскарженої ухвали та матеріалів судового провадження вбачається, що СУ ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001712 від 25.05.2017 року за ч.ч.1, 2 ст.205, ч.2 ст.205-1, ч.2 ст.364, ч.1 ст.255, ч.2 ст.256, ч.3 ст.209, ч.3 ст.212, ч.ч.1, 2,3 ст.358, ч.1 ст.366 КК України.

Підслідність у кримінальному провадженні №0001712 від 25.05.2017 року змінювалась тричі.

Так, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснювалося слідчими Генеральної прокуратури України.

15.10.2019 підслідність визначено за Територіальним управління ДБР, розташованого у м.Миколаєві, 07.06.2021 року - за слідчим управлінням ГУ ДФС в Одеській області, а з 24.09.2021 року - за слідчим управлінням ГУНП в Одеській області.

При цьому, 06.09.2017 року, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучене майно, яке належить заявнику.

31.08.2023 року кримінальне провадження №0001712 від 25.05.2017 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень.

Таким чином, слід констатувати, що на час звернення заявника зі скаргою до місцевого суду, досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено.

У подальшому, через два роки, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2025 року, в порядку ст.ст. 537, 539 КПК, задоволено клопотання ОСОБА_5 , та визначено повернути власнику або його представнику речові докази у кримінальному провадженні №0001712 від 25.05.2017 року, а саме: ноутбук ASUS, серійний номер E6NOCYIRR00F23G, чорного кольору; ноутбук Lenovo Y70-70 Touch, серійний номер MPO6PT10; флеш-накопичувач Kingston DT101 G2 чорного кольору; флеш-накопичувач GOOD-RAM 4GB, серійний №С291813BFF; мобільний телефон NOKIA 1508, IMEI НОМЕР_1 ; а також SIM-карту мобільного оператора Київстар, № НОМЕР_2 (справа №947/24914/25, провадження №1-кс/947/15151/25, а.с.3).

Зазначена ухвала суду набрала законної сили 16.10.2025 року.

Далі, ОСОБА_5 , посилаючись на приписи ст.100 КПК, подав до СУ ГУНП в Одеській області клопотання від 13.11.2025 року про невідкладене виконання ухвали суду від 08.10.2025 року, а саме просив повернути йому як власнику вищевказані речові докази у кримінальному провадженні (а.с.4-6).

СУ ГУНП в Одеській області розглянуто вказане клопотання ОСОБА_5 , яке надійшло 14.11.2025 року за вх.№, та повідомило останнього, що станом на 17.11.2025/19.11.2025 року, належним чином завірена копія ухвали Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2025 року, що набрала законної сили, на виконання СУ ГУНП в Одеській області не надходила.

При цьому, у повідомлені зазначено, що матеріали кримінального провадження у 130 томах, надійшли до СУ ГУНП в Одеській області без речових доказів.

Також СУ ГУНП в Одеській області повідомлено ОСОБА_5 , що 26.02.2019 року слідчими ГПУ по вилучених 06.09.2017 року речових доказах, призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу, проведення якої доручено приватній установі ТОВ «ІТ-Консалтинг» (), розташованій за адресою: м. Київ, вул. Дружківська, 10.

Окрім цього повідомлено, що супровідним листом ГПУ за вих. №23/1-32706-17 від 26.02.2019 року постанову про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи скеровано до ТОВ «ІТ-Консалтинг» та об`єкти дослідження отримані директором вказаної експертної установи ОСОБА_7 .

У подальшому встановлено, що за адресою реєстрації ТОВ «ІТ-Консалтинг» не знаходиться та місцезнаходження вищезазначених речових доказів не встановлено.

Тому, 26.08.2023 року, за фактом привласнення та заволодіння майном ОСОБА_5 , вилученим під час проведення обшуку 06.09.2017 року ГПУ за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, буд.28, кв.7, та 26.02.2019 року направленого до експертної установи ТОВ «ІТ-Консалтинг» для проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001168 за ч.2 ст.191 КК України.

05.09.2023 року Одеською обласною прокуратурою визначено місце проведення досудового розслідування кримінального провадження №0001168 від 26.08.2023 року за Святошинським управлінням поліції ГУНП у м. Києві (а.с.6, 7).

Не погоджуючись із вказаною відповіддю СУ ГУНП в Одеській області, 20.11.2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_5 сформовано та подано до Київського районного суду м. Одеси в порядку ст.303 КПК «скаргу на бездіяльність слідчого», в якій міститься три вимоги, а саме:

1)визнати протиправною бездіяльність СУ ГУНП в Одеській області щодо невиконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2025 року;

2)зобов`язати слідчого або керівника СУ ГУНП в Одеській області виконати вказану ухвалу суду, а саме повернути йому всі речові докази кримінального провадження, перелічені в ухвалі суду або надати офіційний документ про їх фактичну відсутність/втрату із підтвердженими матеріалами;

3)зобов`язати СУ ГУНП в Одеській області надати суду та йому відомості про рух, зберігання та передачу речових доказів; копії актів, накладних, постанов, листування; документи щодо направлення речей до ТОВ «ІТ-Консалтинг»; результати службового розслідування щодо втрати речових доказів.

Протоколом автоматизованого визначення слідчого судді від 20.11.2025 року, справу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 (а.с.10).

Розгляд скарги призначений на 24.11.2025 року, про що ОСОБА_5 та СУ ГУНП в Одеській області були повідомлені шляхом направлення відповідних викликів на їх електронні адреси (а.с.11-14).

Однак, вказане судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою сторін.

Наступне судове засідання призначене на 28.11.2025 року, також не відбулося та було відкладене на 03.12.2025 року, у зв`язку із знаходженням слідчого судді в нарадчій кімнаті по розгляду клопотань у кримінальних провадженнях про тимчасові доступи до речей та документів, які потребували невідкладеного розгляду (а.с.25).

03.12.2025 року слідчим суддею постановлено оскаржену ухвалу, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб СУ ГУНП в Одеській області щодо невиконання ухвали суду та неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001712 від 25.05.2017 року.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що відповідно до ст.303 КПК України слідчий суддя уповноважений розглядати скарги, подані виключно у триваючому досудовому розслідуванні кримінального провадження. Водночас оскільки кримінальне провадження №0001712 від 25.05.2017 року постановою слідчого від 31.08.2023 року закрито, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги ОСОБА_5 .

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про те, що скарга в порядку ст.303 КПК може бути подана виключно під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Водночас з оскарженої ухвали вбачається, що фактично слідчим суддею скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб СУ ГУНП в Одеській області належним чином не перевірялась, а єдиною підставою для призначення до розгляду, розгляду її по суті та відмови в задоволенні скарги слугувало те, що слідчим суддею встановлено закриття кримінального провадження №0001712 від 25.05.2017 року.

Однак, колегія суддів не погоджується із вказаними висновками слідчого судді, з таких підстав.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

За приписами кримінального процесуального закону слідчий суддя наділений повноваженнями здійснення, у порядку передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у певному кримінальному провадженні (п.18 ч.1 ст.3 КПК).

Отримавши до провадження скаргу на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування слідчий суддя має першочергово перевірити чи підлягає скарга розгляду у цьому суді; повноважність суб`єкта на право подання скарги; чи відноситься рішення, дія чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування; у якому кримінальному провадженні подано скаргу; а також перевірити дотримання строків подання скарги.

За результатами перевірки вказаних обставин слідчий суддя може: відмовити у відкритті провадження за скаргою, у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню (ч.4 ст.304 КПК); повернути скаргу, у разі якщо: скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; скарга не підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення (ч.2 ст.304 КПК); аризначити скаргу до розгляду, якщо вона відповідає всім вимогам КПК.

Однак, призначивши скаргу до розгляду, слідчим суддею не перевірено в якому кримінальному провадженні подано скаргу, його стадію, та чи підлягає оскарженню згідно ст.303 КПК вказана в ній бездіяльність СУ ГУНП в Одеській області.

Так, зі скарги та долучених до неї документів вбачається, що в ній оскаржується бездіяльність у кримінальному провадженні №0001712 від 25.05.2017 року, яке 31.08.2023 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень.

Тобто досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні вже було завершено, що унеможливлює розгляд скарг на бездіяльність слідчого/прокурора по суті, що слідчим суддею враховано не було.

Більш того, що слідчим суддею не звернуто увагу на те, що у скарзі ОСОБА_5 просив визнати протиправною бездіяльність СУ ГУНП в Одеській області щодо невиконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2025 року, яка було постановлена не під час досудового розслідування кримінального провадження №0001712 від 25.05.2017 року, а в порядку ст.ст.537, 539 КПК, тобто вже після закриття кримінального провадження та не вирішення питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене, на думку колегії суддів, слідчий суддя не мав права призначати до розгляду скаргу, оскільки за наведених в ній обставин, вказана скарга не могла подаватись в порядку ст.303 КПК.

З огляду на зміст скарги та її вимоги, колегія суддів вважає, що ОСОБА_5 не оскаржував бездіяльність під час досудового розслідування кримінального провадження, а фактично порушував питання щодо визнання протиправної бездіяльності щодо невиконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2025 року, постановленої в порядку ст.ст.537, 539 КПК, що не ґрунтується на положеннях процесуального закону, зокрема ст.303 КПК.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

З урахуванням встановлених обставин, слідчий суддя, керуючись положеннями відповідно до ч.4 ст.304 КПК, мав відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність СУ ГУНП в Одеській області, оскільки вказана бездіяльність за приписами ст.303 КПК не оскаржується.

Враховуючи, що скарга ОСОБА_5 на бездіяльність СУ ГУНП в Одеській області вже призначалась слідчим суддею до розгляду та була розглянута по суті, колегія суддів на даній стадії не уповноважена, за результатами розгляду апеляційної скарги апелянта, вирішувати питання щодо відмови у відкритті провадження за скаргою.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді на підставі ст.412 КПК, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що виявилось у виході за межі його повноважень, та постановити нову ухвалу, якою закрити провадження за скаргою ОСОБА_5 .

Висновок апеляційного суду про закриття провадження за вказаною скаргою узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що була висловлена в постановах, які стосувалися питання правомірності закриття апеляційного провадження, що по суті, на думку апеляційного суду, необхідно застосовувати і до порядку дій слідчого судді першої інстанцій, у разі прийняття до розгляду скарги, яка не могла бути прийнята до розгляду з урахуванням приписів ч.ч. 2, 4 ст.304 КПК (ухвала Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі № 439/1271/17; постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 180/210/17; Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року по справі №569/17036/118, Провадження №51-598кмо19).

Керуючись вимогами ст.ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб СУ ГУНП в Одеській області щодо невиконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2025 року та неповернення вилученого під час обшуку майна у кримінальному провадженні №0001712 від 25.05.2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою закрити провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність СУ ГУНП в Одеській області щодо невиконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2025 року.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4