Справа №760/7017/26 Провадження №1-кс/760/3775/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

01 травня 2026 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Солом`янського районного суду м. Києва, клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000267, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 258 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

до суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000267, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 258 КК України.

13 березня 2026 року (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 12 березня 2026 року) клопотання та додані до нього документи були передані в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000267 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.03.2026, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 258 КК України. Згідно рапорту про виявлене кримінальне правопорушення, який надійшов з Лівобережного РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, в ході здійснення заходів з попередження терористичних проявів на території оперативного забезпечення із використанням вибухових пристроїв, які можуть створити небезпеку для життя чи здоров`я людини або завдати значної майнової шкоди, отримано інформацію щодо підготовки до вчинення терористичного акту на території Дарницького району м. Києва. 03.03.2026 о 19 год. 34 хв. на лінію « НОМЕР_1 » надійшло звернення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , він в холі будинку на стільці виявив пакет, в середині якого знаходиться пляшка з під чіпсів в середині якої поміщено вибухову речовину (пластид С-4) масою 560 гр, електронну плату з під`єднаними елементи живлення, а також наявна сім-карта мобільного оператора Київстар НОМЕР_2 . За результатами огляду вмісту пакету та пляшки з під чіпсів вибухотехнічною службою МВС України , підтверджено, що вилучені предмети - є саморобним вибуховим пристроєм, який може бути приведений в дію дистанційно. За інформацією Лівобережного РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 04.03.2026 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук житла, в якому фактично мешкає ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено: телефон iPhone 13 mini MLK03HU/A s/n: НОМЕР_8, iPad (3) MUOM2RK/A s/n: НОМЕР_3 . Зазначені речі та документи, відповідно до вимог ст. 84 КПК України, можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні для встановлення фактів та обставин, що, згідно ст. 91 зазначеного Кодексу, підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді. Відповідно до вимог п. 8 ч. 3 ст. 234 КПК України у разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості, зокрема про обґрунтування того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, а доступ до осіб, яких планується відшукати, - за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом. З урахуванням обставин кримінального провадження, а також викладених у клопотанні доводів, вважаю, що застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ до речей і документів не зможе забезпечити їх збереження у первинному вигляді. В іншій спосіб, ніж проведення обшуку за вказаною вище адресою, неможливо виявити та зафіксувати відомості про обставини вчинення злочинів, а в разі відсутності перелічених вище документів, не буде об`єктивної можливості виконати завдання кримінального провадження щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування. Відповідно до ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи викладене, вищезазначені речі (інформація, яка збережена на вказаних пристроях) можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, тому вони визначені речовими доказами у кримінальному провадженні. Згідно з вимогами ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, в тому числі: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення. Відповідно до ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. На підставі викладеного, зважаючи на те, що вказані речі та документи, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, з метою призначення ряду судових експертиз та збереження речових доказів, та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, просив накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000267 на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вилучене протоколом обшуку від 04.03.2026,= за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на: телефон iPhone 13 mini MLK03HU/A s/n: НОМЕР_8, iPad (3) MUOM2RK/A s/n: НОМЕР_3 .

В судове засідання прокурор з`явився, вказане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Третя особа стосовно майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_4 в судове засідання з`явився, вказав, що він наразі ніякого відношення до кримінального провадження не має, не є а ні підозрюваним, а ні свідком, його ніхто не допитував. Тож, не зрозуміло яке відношення до цього має його майно. Просив його повернути.

Вислухавши учасників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000267, 04.03.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 258 КК України; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 03.03.2026 о 19 год. 34 хв. на лінію « НОМЕР_1 » надійшло звернення ОСОБА_7 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 він в холі будинку на стільці виявив пакет в середині якого знаходиться пляшка з під чипсів всередині якої поміщено вибухову речовину (пластид С-4) масою 560 гр., електронну плату з під`єднаними елементами живлення, а також наявна сім - карта мобільного оператора Київстар . За результатами огляду вмісту пакету та пляшки з під чипсів вибухотехнічною службою МВС України підтверджено, що вилучені предмети є саморобним вибуховим пристроєм, який може бути приведений в дію (а.с. 5 - 6).

Відповідно до Протоколу обшуку від 04 березня 2026 року, при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено: телефон iPhone 13 mini MLK03HU/A s/n: НОМЕР_8, iPad (3) MUOM2RK/A s/n: DMPXR2AJKO7V (а.с. 25 - 28).

Постановою про визнання та приєднання речових доказів від 28.04.2026 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000267 мобільний телефон марки iPhone 13 mini IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , упаковано до спеціального пакету №PSP245432223; iPad (3) IMEI 1: НОМЕР_6 , EID НОМЕР_7, упаковано до спеціального пакету №PSP2454322.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2026 року (справа №760/7021/26), клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковника юстиції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про проведення обшуку, - задоволено; надано дозвіл старшому слідчому в ОВС 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковнику юстиції ОСОБА_9 на проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_2 , у якій проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою виявлення та вилучення речей, а саме: телефону iPhone 13 mini MLK03HU/A s/n: НОМЕР_8 та iPad (3) MUOM2RK/A s/n: НОМЕР_3 .

Також, слідчим суддею було досліджено додані до клопотання прокурором Рапорт про виявлене кримінальне правопорушення від 04 березня 2026 року (а.с. 10), Довідку про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів (а.с. 11), Акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 03.03.2026 року (а.с. 12), Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.03.2026 року (а.с. 13 - 14), Рапорти (а.с. 15 - 18), Протокол огляду місця події від 03.03.2026 року (а.с. 19 - 23),

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як вбачається з ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання та доданих до нього документів вбачається що майно, яке було вилучено 04 березня 2026 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на: телефон iPhone 13 mini MLK03HU/A s/n: НОМЕР_8, iPad (3) MUOM2RK/A s/n: НОМЕР_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000267 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2026 року

Прокурор звернувся до слідчого судді у строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на зазначене вище майно з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя критично сприймає твердження ОСОБА_4 щодо відсутності у матеріалах справи будь - яких доказів на підтвердження причетності його до вчиненого кримінального правопорушення, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема ОСОБА_10 (а.с. 18), листом начальника Лівобережного МРВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області полковника ОСОБА_11 (а.с. 24).

Тож, клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000267, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 258 КК України, та додані до нього матеріали,містять у собі підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна на вилучені речі та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням введеного в Україні воєнного стану, принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні прокурора майна, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та зашкодити інтересам держави.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170 - 175, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотанняпрокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000267, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 258 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт (з забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено 04 березня 2026 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на: телефон iPhone 13 mini MLK03HU/A s/n: НОМЕР_8, iPad (3) MUOM2RK/A s/n: НОМЕР_3 , яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, підозрюваному, захиснику. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду . У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 06 травня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1