Справа № 489/1567/25
Провадження № 1-в/489/29/26
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

03 березня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку щодо ОСОБА_3 ,

з участю представника органу пробації ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

встановив:

Від уповноваженого органу з питань пробації надійшло клопотання про необхідність звернення суду до Міністерства юстиції України із запитом про визнання та виконання вироку Інгульського районного суду міста Миколаєва від 21.03.2025 відносно засудженого ОСОБА_3 на території Федеративної Республіки Німеччини, де останній проживає на даний час.

В судовому засіданні представник органу пробації підтримав клопотання, зазначивши, що відомості щодо перетину державного кордону засудженим відсутні. Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений. Його неприбуття в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали особової справи засудженого та кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

При розгляді клопотання встановлено, що вироком Інгульського районного суду міста Миколаєва від 21.03.2025 ОСОБА_3 засуджений за статтями 185 ч. 4 та 263 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком два роки, з покладанням обов`язків, визначених ст. 76 КК України. Вказаний вирок набрав законної сили 21.04.2025 та був направлений для виконання до Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

22.05.2025 засуджений прибув до уповноваженого органу з питань пробації, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування призначеного покарання, та на даний час перебуває на обліку вказаного органу.

З перекладів, зроблених зі світлокопій тимчасового посвідчення легального перебування НОМЕР_1 та довідки з місця проживання вбачається, що ОСОБА_6 з 04.11.2025 має право проживати за адресою: АДРЕСА_1 , з кінцевим терміном перебування по 20.04.2026.

З наявної в матеріалах особової справи ОСОБА_3 його переписки засобами електронного зв`язку з органом пробації, яка відбувалася між ними 02.12.2025, 07.01.2026, 03.02.2026 та 03.03.2026, вбачається, що останній перебуває в Німеччині не на постійному місці проживання, а виїхав туди на лікування для звернення до вузькопрофільного спеціаліста на дообстеження та потребує здійснення оперативного втручання, після проведення якого ним будуть надані відповідні документи. Станом на даний час оперативне лікування не проходив.

При цьому необхідність звернення ОСОБА_3 до вузького спеціаліста для подальшого лікування підтверджується повідомленням КНП ММР «ЦПМСД №1» від 10.10.2025 № 519/01-24.

Із повідомлень Державної прикордонної служби України від 28.10.2025, 06.11.2025, 19.01.2026 вбачається, що в період з 01.01.2025 по 31.12.2025 інформація про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України ОСОБА_3 відсутня.

Згідно з ч. 1 ст. 548 КПК України, запит (доручення, клопотання) про міжнародне співробітництво складається органом, який здійснює кримінальне провадження, або уповноваженим ним органом згідно з вимогами цього Кодексу та відповідного міжнародного договору України, а за його відсутності - згідно з цим Кодексом.

Відповідно до статей 551, 552 КПК, суд, прокурор або слідчий за погодженням з прокурором надсилає до уповноваженого (центрального) органу України запит про міжнародну правову допомогу у кримінальному провадженні, яке він здійснює. Зміст та форма запиту про міжнародну правову допомогу повинні відповідати вимогам цього Кодексу або міжнародного договору України, що застосовується у конкретному випадку. Запит може бути складений у формі доручення.

Згідно з пунктом 7 Розділу І, пунктом 1 Розділу Х Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження (далі - Інструкція), суди України з питань надання міжнародної правової допомоги в кримінальних справах взаємодіють з іноземними компетентними органами через міжрегіональні управління та Мін`юст або безпосередньо у випадках, коли це передбачено міжнародним договором України або законом. Запит про визнання та виконання вироку суду України на території іноземної держави складає суд України, який виніс вирок, згідно з вимогами законів та міжнародного договору України.

При цьому чинним міжнародним договором, який регулює порядок виконання покарань державами-учасницями для осіб, звільнених від його відбування з випробуванням, є Європейська конвенція про нагляд за умовно засудженими або умовно звільненими правопорушниками (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналася згідно з Законом № 336/95-ВР від 22.09.95.

Натомість відповідно до ч. 1 ст. 5 Конвенції, держава, яка постановила вирок, може звертатися до держави, на території якої правопорушник має постійне мешкання, з клопотанням: а) здійснювати лише нагляд відповідно до частини II; Ь) здійснювати нагляд і, у разі необхідності, звернути вирок до виконання відповідно до частин II і III; с) взяти на себе всю відповідальність за виконання вироку відповідно до положень частини IV.

Із змісту вказаного міжнародного договору вбачається, що необхідною обов`язковою умовою для звернення держави, яка постановила вирок про засудження особи до покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням, до іншої держави для здійснення нагляду за засудженою особою має бути те, що на території такої держави вказана особа має постійне місце мешкання, існування якого забезпечує можливість виконання призначеного судом України покарання з випробуванням.

Проте, як вбачається із вищевказаних документів особової справи засудженого, ОСОБА_3 не має постійного місця проживання на території іншої держави, зокрема ФРН, про що зазначено у клопотанні органу пробації, оскільки, по-перше, з його переписки з органом пробації слідує, що він перебуває у Німеччині не на постійному місці проживання, а для проведення дообстеження та лікування, після чого має намір повернутися в Україну.

По-друге, виходячи із відомостей з перекладу зі світлокопій тимчасового посвідчення легального перебування F14125845 та довідки з місця проживання, ОСОБА_6 має право проживати в Німеччині не постійно, а з кінцевим терміном перебування по 20.04.2026.

По-третє, відповідно до офіційних повідомлень Державної прикордонної служби України від 28.10.2025, 06.11.2025, 19.01.2026, в період з 01.01.2025 по 31.12.2025 ОСОБА_3 не перетинав державний кордон України, лінію розмежування з тимчасово окупованою територією України, що, у свою, чергу, викликає обґрунтовані сумніви у тому, що останній дійсно залишив територію України та може легально тимчасово перебувати на території ФРН з метою проходження відповідного лікування, враховуючи той факт, що в матеріалах особової справи засудженого відсутні оригінали документів (а наявні лише світлокопії), які б підтверджували факт його дійсного тимчасового перебування в Німеччині.

За такого, під час розгляду клопотання судом не встановлено обставин того, що засуджений ОСОБА_3 на даний час має постійне легальне місце проживання (перебування) на території Федеративної Республіки Німеччини, у зв`язку з чим відсутні передбачені Конвенцією підстави для звернення суду до Міністерства юстиції України із запитом про визнання та виконання вироку суду України на території іноземної держави.

Таким чином, зазначені обставини вказують на необґрунтованість клопотання та необхідність відмови в його задоволенні.

Керуючись статтями 370, 374, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку щодо ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суду міста Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1