Справа № 357/3661/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про надання тимчасового доступу до документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000396 від 06.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

23.03.2026 до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про надання тимчасового доступу до документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000396 від 06.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав у повному обсязі.

Водночас, у клопотанні про надання тимчасового доступу до документів слідчим зазначено про розгляд клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходяться документи, однак всупереч вимогам ч.2 ст.163 КПК України не доведено, що існує реальна загроза зміни або знищення документів. Відтак, вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Особа, у володінні якої перебувають документи представник АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » належним чином повідомлявся про час і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Зважаючи на положення ст.163 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглядати клопотання за відсутності особи, у володіння якої перебувають документи, оскільки її неявка не є перешкодою для розгляду вказаного клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст.162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься у речах і документах, належать, зокрема, відомості, що можуть становити банківську таємницю.

За змістом ч.5 ст.163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів лише за умови, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що такі речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної чи юридичної особи, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин кримінального провадження, а також не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

У свою чергу, згідно з ч.6 ст.163 КПК України, якщо йдеться про речі і документи, що містять охоронювану законом таємницю, сторона кримінального провадження зобов`язана довести не лише обставини, передбачені ч.5 цієї статті, а й можливість використання відомостей, що містяться у таких документах, як доказів, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів.

Отже, у справах про надання тимчасового доступу до документів, що містять банківську таємницю, обов`язок доказування є підвищеним, оскільки йдеться про втручання у сферу приватного життя особи та обмеження права на повагу до нього. Таке втручання не може ґрунтуватися на припущеннях, загальних міркуваннях чи формальному посиланні на потреби досудового розслідування, а повинно бути належно обґрунтованим, конкретним і пропорційним завданням кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів клопотання, слідчим ставиться питання про надання групі слідчих тимчасового доступу до інформації щодо ОСОБА_5 , яка, на думку сторони обвинувачення, перебуває у володінні АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та містить банківську таємницю.

Разом з тим, ані у самому клопотанні, ані в доданих до нього матеріалах не наведено жодних конкретних відомостей, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_5 дійсно має відкриті рахунки саме в АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », користується послугами цієї банківської установи, здійснював через неї фінансові операції або що запитувані документи фактично перебувають чи можуть перебувати у володінні саме цього банку.

Таким чином, одна з базових умов, передбачених ч. 5 ст. 163 КПК України, а саме доведеність того, що відповідні документи перебувають або можуть перебувати у володінні конкретної юридичної особи, стороною обвинувачення не виконана. Саме по собі посилання на назву банківської установи без наведення будь-яких фактичних даних, що пов`язують особу, стосовно якої запитується інформація, з цією установою, не може вважатися належним обґрунтуванням клопотання.

Крім того, слідчим не наведено переконливих доводів щодо того, які саме обставини кримінального провадження передбачається встановити за допомогою запитуваних документів, яким чином ці документи пов`язані з предметом доказування у даному кримінальному провадженні та чому без отримання саме цих відомостей неможливо досягти завдань досудового розслідування. Фактично клопотання містить лише загальне посилання на необхідність отримання банківської інформації без конкретизації її доказового значення.

Слідчий суддя також враховує, що звернення з клопотанням про доступ до документів, які містять банківську таємницю, не може бути способом перевірки версій слідства навмання або інструментом пошуку інформації на випадок, якщо вона в подальшому виявиться корисною. Такий захід забезпечення кримінального провадження застосовується не для збору невизначеного масиву відомостей, а виключно за наявності вже встановлених та належним чином підтверджених обставин, які об`єктивно свідчать про ймовірне існування відповідних документів, їх значення для провадження та неможливість одержання потрібних відомостей менш обтяжливим способом.

Однак матеріали клопотання не містять жодного доказу того, що слідством вживалися інші процесуальні заходи для отримання необхідних відомостей, і що такі заходи виявилися безрезультатними або об`єктивно не могли бути ефективними. Не наведено і мотивів, з яких доступ до документів, що становлять банківську таємницю, є єдиним або необхідним способом встановлення відповідних обставин. За таких умов вимога ч.6 ст.163 КПК України щодо неможливості іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів, також не є виконаною.

Окремо слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.163 КПК України розгляд клопотання без виклику особи, у володінні якої перебувають речі або документи, допускається лише у разі, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність реальної загрози зміни або знищення таких речей чи документів. Проте у поданому клопотанні наведено лише прохання про його розгляд без виклику представника банківської установи, однак не наведено жодних конкретних обставин, які б свідчили про реальність, а не гіпотетичність такої загрози. Саме лише посилання на доцільність розгляду клопотання без виклику володільця документів не підміняє обов`язку сторони обвинувачення довести наявність передбачених законом підстав для такого порядку розгляду.

Хоча неявка належним чином повідомленого представника АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не перешкоджає розгляду клопотання по суті, вказана обставина не усуває обов`язку сторони обвинувачення довести всі передбачені законом умови для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

За змістом ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач чи прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи. У даному випадку сторона обвинувачення не довела ні фактичної наявності запитуваних документів у володінні АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ні їх суттєвого значення для встановлення обставин кримінального провадження, ні неможливості отримання відповідних відомостей іншим способом, ні пропорційності такого втручання у право особи на збереження банківської таємниці.

Принципи змагальності та диспозитивності кримінального провадження, закріплені у ст.ст. 22, 26 КПК України, покладають на сторону обвинувачення обов`язок самостійно обґрунтувати та довести наявність правових і фактичних підстав для задоволення клопотання. Слідчий суддя не вправі підміняти сторону обвинувачення, самостійно відшукувати обґрунтування її вимог або виходити з припущення, що необхідні обставини можуть існувати, але не були належним чином наведені чи підтверджені.

За таких обставин слідчий суддя доходить висновку, що подане клопотання є необґрунтованим, поданим без належного підтвердження передбачених законом підстав та не відповідає вимогам ст.ст. 160163 КПК України, у зв`язку з чим у його задоволенні слід відмовити..

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 22, 26, 107, 132, 160-163 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про надання тимчасового доступу до документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000396 від 06.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1