Справа № 212/411/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1

Секретар судового засідання ОСОБА_2

За участю прокурора ОСОБА_3

Захисника ОСОБА_4

Підозрюваного ОСОБА_5

Розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання Ст. слідчого СВ ВП №3 Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010497 від 04.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, військовослужбовця Збройних Сил України за мобілізацією, курсанта 2 навчального взводу 2 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , звання солдат, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.04.2000 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.206 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 2 роки.

- 13.03.2001 Довгинцівським районним судом в міста Кривого Рогу за ч.2 ст.17, ст. 141 ч. 2, ст. 143 ч. 2, ст. 206 ч.3, ст.42 ч.1, ст. 42 ч.3 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 6 років. Частково приєднати покарання за вироком Довгинцівського районного суду від 25.04.2000 року та остаточно призначити покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.07.2004 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 5 місяців 15 днів.

- 08.07.2009 Дзержинським районним судом в міста Кривого Рогу за ч.1 ст.152, ст. 69 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений 29.05.2010 року умовно-достроково, невідбутий строк 8 місяців 3 дні.

- 23.06.2014 Дзержинським районним судом в міста Кривого Рогу за ч.1 ст.153 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 2 роки. Звільнений 06.03.2015 року по відбуттю строку покарання, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням посилаючись на те ,що ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді курсанта 2 навчального взводу 2 навчальної роти 3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 13 січня 2025 року солдат ОСОБА_5 , самовільно без дозволу командира залишив район виконання бойового завдання с-ще. Зарічне, Самарівського району Дніпропетровської області, командуванню про причини свого неприбуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього. В ході відпрацювання осіб, які самовільно залишили військову частину, працівниками СКП ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, 09 січня 2026 року, був зупинений солдат ОСОБА_5 , та доставлений до ВП № 3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кості Гордієнка, буд. 7, після чого був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, тим самим вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинене.

10.01.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами:

-матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 ;

-протоколами допитів свідків у кримінальному провадженні;

-повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 ;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ;

-матеріалами, які характеризують особу підозрюваного .

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють застосування запобіжного заходу, а саме:

-ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Усвідомлюючи суворість можливого покарання, у разі доведення його вини, підозрюваний може намагатися переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначеного покарання.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріплено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Окрім того, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бєлозоров проти Росії та України», визначено, що «тяжкість обвинувачення може бути підставою для тримання під вартою на початкових етапах провадження»;

-наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину, можливі наслідки та загрозу призначення йому суворого покарання, перебуваючи на волі з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчинити самокалічення, симулювати хворобу, використати підроблені медичні документи або вдатися до іншого обману з метою уникнення перебування в умовах ізоляції до завершення судового розгляду;

-крім того, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або продовження злочину, у якому він підозрюється. Зазначений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та вид можливого покарання, уже вчинив тяжкий злочин, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки та вказує на ймовірність вчинення ним нових кримінальних правопорушень у разі перебування на волі.

Також встановлено, що підозрюваний не має постійного місця роботи та легальних джерел доходу, що унеможливлює забезпечення його існування у законний спосіб. Раніше неодноразово був засуджений за вчинення корисливих злочинів та злочини проти статевої свободи. Відсутність фінансових ресурсів може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень корисливого характеру з метою здобуття коштів для власного утримання, у разі перебування на волі.

Відповідно до ст. 178 КПК України в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

-зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

-тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

-вік та стан підозрюваного ОСОБА_5 дозволяє йому перебувати в установах виконання покарань під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

До підозрюваного ОСОБА_5 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, так як інші запобіжні заходи неспроможні запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, та забезпечити належну поведінку підозрюваного, а саме:

-застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити йому реалізації, оскільки, за місцем проживання та проходження служби не зарекомендував себе з позитивного боку, повагою серед мешканців міста не користується, в громаді міста відповідальне соціальне становище не займає;

-застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки неможливо, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням, до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру та клопочуть про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , саме такого запобіжного заходу як особиста порука;

-застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити вчинення останнім кримінальних правопорушень (злочинів), оскільки у нього відсутні постійні джерела доходу та відсутні засоби для існування у разі обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту;

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вищевикладених ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13 від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Відповідно ч. 8 ст. 176 КПК України Під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Виходячи з викладеного вище, відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування вважаю за доведене те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначених у статті 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 , який вчинив тяжке кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ураховуючи викладене вище в органу досудового розслідування є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , тому останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що необхідно для виконання завдання кримінального судочинства, передбаченого ст. 2 КПК України для виконання якого орган досудового розслідування звертається із клопотанням до слідчого судді, тому, керуючись ст.ст.40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, просив

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання просив його задовольнити по підставах викладених у клопотанні.

Захисник підтримав позицію підозрюваного та не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Підозрюваний не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухав пояснення сторін та дослідив матеріали клопотання слідчий суддя встановив наступні обставини.

10.01.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами:матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 ;протоколами допитів свідків у кримінальному провадженні;повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 ;протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ;матеріалами, які характеризують особу підозрюваного. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють застосування запобіжного заходу, а саме:

-ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Усвідомлюючи суворість можливого покарання, у разі доведення його вини, підозрюваний може намагатися переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначеного покарання.

-наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину, можливі наслідки та загрозу призначення йому суворого покарання, перебуваючи на волі з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчинити самокалічення, симулювати хворобу, використати підроблені медичні документи або вдатися до іншого обману з метою уникнення перебування в умовах ізоляції до завершення судового розгляду;

-крім того, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або продовження злочину, у якому він підозрюється. Зазначений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та вид можливого покарання, уже вчинив тяжкий злочин, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки та вказує на ймовірність вчинення ним нових кримінальних правопорушень у разі перебування на волі.

Також встановлено, що підозрюваний не має постійного місця роботи та легальних джерел доходу, що унеможливлює забезпечення його існування у законний спосіб. Раніше неодноразово був засуджений за вчинення корисливих злочинів та злочини проти статевої свободи. Відсутність фінансових ресурсів може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень корисливого характеру з метою здобуття коштів для власного утримання, у разі перебування на волі.

Стан здоров1я підозрюваного ОСОБА_5 дозволяє йому перебувати в установах виконання покарань під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

До підозрюваного ОСОБА_5 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, так як інші запобіжні заходи неспроможні запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, та забезпечити належну поведінку підозрюваного, а саме:

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно ч. 8 ст. 176 КПК України Під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

За таких обставин суд приходить до висновку ,що клопотання слідчого слід задовольнити та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .

Керуючись ст.ст.40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ ,,Криворізька УВП (№3 ) без визначення застави до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 58 днів з 12.01.2026 року по 10.03.2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення ,а для підозрюваного в той же строк з дня отримання копії ухвали .

У повному обсязі ухвалу буде проголошено 13.01.2025 року о 13-00.

У повному обсязі ухвалу проголошено 13.01.2025 року..

Суддя ОСОБА_1