КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/129/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 405/68/26 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 309КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатки ОСОБА_7 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвокатки ОСОБА_7 , яка здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 04.02.2026, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого , без утриманців, зареєстрованому та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з огляду на положення ст. 89 КК України не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, на строк 55 днів: з 13 години 58 хвилин 04.02.2026 до 13 години 58 хвилин 30.03.2026, без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000111 від 08.08.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

Підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, 30.01.2026 вручено ОСОБА_8 .

Органом досудового розслідування наразі встановлено такі обставини вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_9 , не займаючись і не бажаючи займатись суспільно-корисною працею, з метою збагачення за рахунок чужої власності, під час воєнного стану, обрав предметом протиправних посягань чуже майно, а способом заволодіння ним висунення власникам вимог передачі належного їм майна чи права на майно з погрозою застосування насильства над власниками та застосуванням такого насильства: на початку серпня 2025 року, але не пізніше 07.08.2025, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, залучив до реалізації злочинного задуму в якості співучасників ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , визначивши чітку роль кожного в досягненні результату злочинної діяльності.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_9 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , відповідно до заздалегідь обумовленого плану злочинної діяльності групи, визначив ОСОБА_11 як особу, до якої можна вчинити вимогу з погрозою застосування насильства та/або насильство з метою отримання належного йому майна чи права на майно, а підставою вимог нібито існуюче фінансове зобов`язання (борг) ОСОБА_11 перед ОСОБА_8 .

У подальшому, 07.08.2025, приблизно о 19 годині 30 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , діючи із умислом і корисливим мотивом, реалізуючи свій злочинний план відповідно до заздалегідь розподілених ролей, прибули на зустріч із ОСОБА_11 . У ході спілкування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , повідомили ОСОБА_11 про необхідність виплати ним їм грошових коштів в розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень в якості оплати боргу, який нібито виник у нього перед ОСОБА_8 , а у разі відмови від виплати «боргу», ОСОБА_9 та ОСОБА_10 погрожували нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Пізніше, 20.08.2025, приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , на автомобілі Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , знову прибули на зустріч з ОСОБА_11 та запросили сісти до них в автомобіль, на заднє сидіння, де знаходився ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_11 сів в автомобіль, ОСОБА_10 , на виконання власної ролі в заздалегідь обумовленому з іншими учасниками групи плані злочинної діяльності, почав наносити удари кулаками в область шиї та грудей ОСОБА_11 , таким чином здійснюючи фізичний вплив на нього, що супроводжувався психологічним тиском з боку ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які були направлені на отримання від ОСОБА_11 грошових коштів якості оплати неіснуючого боргу, сума якого на той момент зросла до 30 000 (тридцяти тисяч) гривень.

У подальшому, 25.09.2025, о 15 годині 40 хвилин, перебуваючи біля ТЦ «Grand Plaza», що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, просп. Соборний, буд. 77, ОСОБА_11 зустрівся з ОСОБА_9 , який на виконання власної ролі в заздалегідь обумовленому з іншими учасниками групи плані злочинної діяльності, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , повідомив, що ОСОБА_11 має виплатити їм хоча б половину боргу, щоб він ( ОСОБА_9 ) утримав ОСОБА_10 від нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Наступного дня, 26.09.2025, приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , на автомобілі Nissan Altima д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , знову прибули на зустріч з ОСОБА_11 та запросили сісти до них в автомобіль, на заднє сидіння, де знаходився ОСОБА_9 . Після того як ОСОБА_11 сів в автомобіль, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , на виконання власної ролі в заздалегідь обумовленому з іншими учасниками групи плані злочинної діяльності, у зв`язку з невиплатою ОСОБА_11 грошових коштів в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, запропонували йому як альтернативу виплаті коштів фактичну передачу у власність ОСОБА_10 права володіння та користування земельною ділянкою в обслуговуючому кооперативі садово-городньому товаристві «Івушка» (ОК СГТ «Івушка»), розташованою за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Виноградна, буд. 24 на території м. Олександрія, що належить дружині ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Однак, на вказані умови ОСОБА_11 не погодився, тому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вивезли ОСОБА_11 у невстановлене в ході досудового розслідування місце, що являє собою лісосмугу за межами м. Олександрія в Олександрійському району Кіровоградської області, де, вийшовши з автомобіля, діючи за попередньою змовою, відповідно до заздалегідь обумовленого з іншими учасниками групи плані злочинної діяльності, з метою здійснення психологічного тиску на ОСОБА_11 , ОСОБА_10 продемонстрував йому предмет, зовні схожий на гумовий кийок, який дістав з багажника автомобіля, а ОСОБА_9 продемонстрував запханий за власний пояс предмет зовні схожий на пістолет. Отримавши остаточну відмову ОСОБА_11 від передачі права власності на вказану земельну ділянку, ОСОБА_9 , взявши до рук гумовий кийок у ОСОБА_10 , почав наносити ним удари по задній частині обох стегон ОСОБА_11 , внаслідок чого останні отримав тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обох стегон, що супроводжувалось вимогами ОСОБА_10 та ОСОБА_9 щодо передачі грошових коштів або права власності на земельну ділянку.

У межах даного кримінального провадження старшим слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_13 подане клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Дане клопотання слідчим суддею розглянуте, постановлено задовольнити його, застосувавши щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Своє рішення слідчим суддею умотивовано наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Враховано й тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, що є особливо тяжкими.

Із судовим рішенням не погоджується сторона захисту.

Адвокатка ОСОБА_7 , яка здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Свої вимоги обґрунтовує такими доводами.

Обґрунтованість підозри не доведена доказово, матеріали не містять об`єктивних даних про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення.

Аналогічно, є недоведеними ризики, передбачені ст. 177 КПК України: у який спосіб ОСОБА_8 може переховуватися від досудового розслідування та суду, впливати на свідків.

Крім того, ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, сім`ю, позитивно характеризований, хворіє на псоріаз, і з цим діагнозом перебуває на обліку в Олександрійській міській лікарні з 2011 року.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах адвокатки ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги сторони захисту, думку прокурора ОСОБА_6 на заперечення апеляційних скарг, вивчивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у вчиненні вимоги передачі чужого майна чи права на майно,з погрозою насильства над потерпілим, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з погрозою заподіяння вбивства чи тяжких тілесних ушкоджень, вчиненого з поєднанням насильства, в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 (факти або інформація, які можуть переконати у тому, що підозрюваний міг вчинити правопорушення) підтверджується такими документами як от: заява про вчинення кримінального правопорушення, протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 25.08.2025 та додаткового його допиту від 17.12.2025, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.08.2025, протокол про результати проведення НСРД аудіо, - відеоконтроль особи від 06.11.2025, протокол про результати проведення НСРД візуальне спостереження за особою від 07.11.2025, протокол про результати проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 30.12.2025.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , є особливо тяжким, умисним, корисливим, карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна. Злочинне діяння, інкриміноване вчиненням ОСОБА_8 вчинене групою осіб, із застосуванням насильства.

Можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_8 , зважаючи на тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суворість покарання, що може йому загрожувати (покарання у разі доведеності вини призначатиметься до реального відбування без можливості застосування пільгового інституту призначення покарання), будучи особою без достатньо міцних соціальних зв`язків, об`єктивно може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (в тому числі на тимчасово окупованих та непідконтрольних територіях держави, або вчинити спробу залишити територію країни).

Враховуючи безробіття й відсутність сталого джерела доходу у підозрюваного, є підстави вважати існування реального ризику вчинення підозрюваним нових, в тому числі аналогічного, кримінальних правопорушень проти власності.

Також, беручи до уваги наведене, а також насильницький склад злочину, можливо стверджувати, що підозрюваний ОСОБА_8 , у разі застосовування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, зможе незаконно впливати на свідків та потерпілого, які ще не допитані безпосередньо судом (шляхом залякування, погроз, фізичного впливу, психологічного тиску тощо).

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

ОСОБА_8 має постійне місце проживання, мешкає із батьками та бабусею, не одружений, без утриманців (даних про те, що він перебуває у шлюбі та про утриманців не надано, матеріали клопотання їх не містять), безробітний, не має джерела доходу для існування, суспільно-корисною працею не займається, без достатньо міцних соціальних зв`язків.

Характеристики особи надані суду апеляційної інстанції стороною захисту: по місцю проживання підозрюваний характеризований позитивно.

З огляду на наведені вище обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, застосувавши стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Наразі більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне дотримання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у конкретному випадку, за наведених обставин, та з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірним та таким, що принижує гідність підозрюваного у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту з приводу відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необґрунтованості повідомленої підозри спростовуються зазначеним вище.

Доводи щодо хвороби підозрюваного: медичною довідкою, наданою захистом підтверджується наявність у ОСОБА_8 хронічного захворювання як псоріаз, разом із тим належні медичні висновки або дані, що свідчать про неможливість його подальшого тримання під вартою у зв`язку із встановленими діагнозами відсутні.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про законність постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвокатки ОСОБА_7 , яка здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 04.02.2026 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, на строк 55 днів: з 13 години 58 хвилин 04.02.2026 до 13 години 58 хвилин 30.03.2026, без визначення застави залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4