Справа № 211/1855/26
Провадження № 1-кп/211/1024/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 р.

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному порядку без проведення судового розгляду, за відсутністю учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000012 від 16.01.2026 відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, такого, що має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2026 в вечірній час доби ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля Криворізької гімназії №90, розташованої за адресою: Романа Рибалки 1А, в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, на вулиці зустрів колишню дружину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою заздалегідь домовився про зустріч, на яку ОСОБА_4 вийшла з їх спільною дитиною малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її знайомим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час спілкування між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виникла сварка, в яку втрутилась ОСОБА_4 , та в наслідок чого у ОСОБА_2 раптово виникла гостра неприязнь до ОСОБА_4 та намір на заподіяння останній тілесних ушкоджень та на вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством. Одразу після цього, приблизно о 22:00 годи 14.01.2026 ОСОБА_2 , знаходячись у цьому ж місці, реалізуючи свій раптово виниклий протиправний намір, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 i бажаючи їх настання, зі значною силою наніс один удар долонею правої руки в область лівої сторони обличчя потерпілій. Надалі, ОСОБА_2 діючи умисно, схопив правою рукою ОСОБА_4 за задню поверхню шиї та повалив її обличчям до землі. Утримуючи останню в такому положенні, неодноразово зі значною силою притискав її обличчя до поверхні землі. Після того, як ОСОБА_4 підвелась на ноги ОСОБА_2 зі значного силою наніс не менше 1 удару своєю правою ногою по лівому колінному суглобу ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_2 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, припинив їх та залишив місце його вчинення.

Факт та характер спричинення тілесних ушкоджень підтверджено висновком судово-медичної експертизи №58 від 15.01.2026.

Таким чином, дії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, які полягають у нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень.

В обвинувальному акті прокурором зазначено, що з урахуванням того, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України він просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. До обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні прокурором залучено документи, передбачені п. 1-3 ч. 3 ст. 302 КПК України.

З заяви ОСОБА_2 , складеної в присутності його захисника, адвоката ОСОБА_6 , вбачається, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згодний з розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному провадженні, а також йому роз`яснено та зрозуміло, що у такому разі він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в спрощеному провадженні, передбаченому статтями 381 - 382 КПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дослідивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, дійшов висновку по те, що ОСОБА_2 , за встановлених органом досудового розслідування обставин, наведених вище, які не оспорюються учасниками судового провадження, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

При вирішенні питання відносно призначення покарання, суд керується статтями 50, 65 КК України в частині законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та досягнення мети його призначення.

При призначенні покарання суд виходить з вимог закону щодо достатності покарання для виправлення особи, запобігання скоєнню ним нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_2 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_2 , суд установив, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України (а.п. 35, 36), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 45), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.п. 41), звертався до лікаря-психіатра у 2013 році з приводу соматоформної вегетативної дисфункції (а.п. 40), згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №50-к від 20.02.2026 в період інкримінованого діяння виявляв і на теперішній час виявляє психічний розлад у формі змішаного розладу особистості, але міг та може зараз усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.п. 77-80), має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п. 34), розлучений (а.п. 33), відомості про офіційне працевлаштування відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому на підставі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання на підставі ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя у присутності дитини.

Підстав для застосування ст. 69 КК України не встановлено.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу.

Крім того, ст. 91-1 КК України передбачено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство.

При цьому, враховуючи, що потерпіла не наполягала на застосуванні обмежувальних заходів до обвинуваченого, суд вважає за недоцільне застосовувати до ОСОБА_2 обмежувальні заходи, визначені ст. 91-1 КК України.

Процесуальні витрати, у тому числі пов`язані з залученням експертів, відсутні.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та піддати покаранню у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесять) грн. 00 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Матеріали кримінального провадження №0000012 від 16.01.2026 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №211/1855/26, провадження №1-кп/211/1024/26.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених частиною першою статті 394 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1