Єдиний унікальний номер 305/825/26
Номер провадження 1-кп/305/50/26
ВИРОК

Іменем України

24.03.2026 м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання кримінальне провадження № 0000045 від 11.03.2026 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженої, на утриманні 3 неповнолітніх дітей, не працює, не судимої, невійськовозобов`язаної,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали,

встановив:

До суду 20.03.2026 надійшов зазначений обвинувальний акт із клопотанням прокурора про розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від того ж дня визначено головуючого суддю у справі ОСОБА_1 .

Як встановлено органом досудового розслідування та визнано судом доведеним, 07.03.2026 близько 14.00 години ОСОБА_2 , знаходячись на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки зі своєю свекрухою ОСОБА_3 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, нігтями пальців правої руки вдарила та подряпала обличчя останньої, після чого ОСОБА_2 штовхнула потерпілу на землю та продовжуючи свої дії, нанесла ще декілька ударів руками, зігнутими у кулак, по різних частинах тіла ОСОБА_3 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді садна правої спинки носа, синців лівої та правої плечових ділянок, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не призвели до короткочасного розладу здоров`я

Обвинувачена ОСОБА_2 у своїй заяві від 20.03.2026, доданій до обвинувального акта, у присутності захисника ОСОБА_4 зазначила, що беззаперечно визнає в повному обсязі винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згодна зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженнями права на апеляційне оскарження, згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Суд дійшов висновку, що вимоги ст. 302 КПК України сторонами кримінального провадження дотримано, а саме обвинувальний акт містить клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додано письмові заяви підозрюваного та потерпілого в порядку ч. 3 ст. 302 КПК України, додано матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Суд звертає увагу, що встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини, які не оспорюються учасниками кримінального провадження, викладені у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеними.

За таких обставин, винуватість обвинуваченої ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення доведена у повному обсязі та її дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої відповідно до статті 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до статті 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_2 покарання, суд бере до уваги вимоги статей 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком проти здоров`я особи, вчиненим умисно, пов`язаним із домашнім насильством, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд бере до уваги також дані про особу обвинуваченої, а саме, що вона одружена, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває під наглядом у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра, не судима, не працює, що до обвинуваченої слід застосувати покарання згідно санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у середньому розмірі.

Саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування до обвинуваченої обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, як до особи, яка вчинила домашнє насильство, суд бере до уваги таке.

Із дослівного змісту ч. 1 ст. 91-1 КК України вбачається, що обмежувальні заходи застосовуються судом у разі вчинення злочину, а не кримінального проступку.

Однак, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 453/225/19 міститься висновок, що поняття злочину, пов`язаного з домашнім насильством, є ширшим за поняття домашнього насильства у нормі ст. 126-1 КК України і може полягати не лише у вчиненні цього злочину, а й в інших суспільно небезпечних діяннях, які мають ознаки домашнього насильства, зокрема у будь-якому кримінальному правопорушенні, обставини вчинення якого містять хоча б один із елементів, перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», незалежно від того, чи вказано їх у відповідній статті (частині статті) Кримінального кодексу як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

Разом із тим, застосування обмежувальних заходів відповідно до закону є правом, а не обов`язком суду, а учасники справи, зокрема потерпіла та прокурор, про їх застосування не клопотали та жодним чином таке не обґрунтували у поданих до суду матеріалах.

При цьому суд враховує, що обвинувачена та потерпіла продовжують проживати за однією адресою, дії обвинуваченої носили одиничний, несистемний характер, мали місце на побутовому рівні, тобто відсутні ознаки самоствердження за рахунок приниження іншої особи.

Тому, підстави для застосування обмежувальних заходів у даному випадку відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід під час досудового розслідування не застосовувався, клопотання та підстави для його застосування відсутні.

Керуючись статтями 374, 382 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, призначити покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з часу отримання його копії до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_5