Справа № 643/6139/26
Провадження № 1-кс/643/2598/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003276 від 25.11.2025,

ВСТАНОВИВ:

Слідчому судді Салтівського районного суду міста Харкова 27.03.2026 надійшло зазначене клопотання прокурора.

З клопотання та наданих до нього матеріалів слідує, що слідчим відділом Харківського районного управління поліції № 2 ГУ Національної поліції в Харківській області проводиться досудове слідство по кримінальному провадженню № 0003276 від 25.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 24.11.2025 до Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області надійшла заява від гр. ОСОБА_4 , про те, що 30.10.2025 приблизно о 17:00, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Бучми 52, остання виявила відсутність грошових коштів на своєму банківському рахунку НОМЕР_1 банку «Абанк». Згідно з випискою по картковому рахунку банку «Абанк», грошовими коштами потерпілої ОСОБА_4 у період часу з 25.06.2025 по 28.09.2025 таємно, в умовах воєнного стану, заволоділа невстановлена особа шляхом переказів на невстановлені рахунки. Зі слів потерпілої ОСОБА_4 , дані карти нікому не передавала, за посиланнями не переходила, підозрілих телефонних дзвінків не надходило.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 , пояснила, що попрохала свою сусідку ОСОБА_5 відкрити з мобільного телефону останньої банківську карту в застосунку «Абанк». ОСОБА_5 погодилася та зі свого мобільного телефону відкрила рахунок в банківському рахунку на ім`я ОСОБА_4 . В подальшому представники А банку повідомили, що на її банківському рахунку мається заборгованість на суму 52000 грн. Під час допиту ОСОБА_4 пояснила, що доступ до банківської карти окрім потерпілої мала лише ОСОБА_5 . Також потерпіла зазначила, що фізично банківська карта зберігається у неї вдома та доступу до карти окрім неї ніхто не мав.

Під час досудового розслідування було встановлено, що вхід до електронного кабінету «Абанк», належний ОСОБА_4 , було здійснено з мобільного телефону Honor та в подальшому грошові кошти з додатку «А банк» було переведено на банківський рахунок «Укргазбанку», належний ОСОБА_5 .

26.03.2026 в ході огляду місця події ОСОБА_5 добровільно надала мобільний телефон Honor х6а 128 ГБ, блакитного кольору, в прозорому чохлі, imei: НОМЕР_2 , imei: НОМЕР_3 , з сім картами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який слідчим було вилучено.

26.03.2026 зазначене вилучене майно було визнано речовими доказами у кримінальному проваджені враховуючи ті обставини, що на даній речі можуть зберігатись сліди вчинення злочину.

Власником вилученого мобільного телефону є ОСОБА_5 .

Вилучені під час огляду речі мають істотне значення по кримінальному провадженню для встановлення істини по кримінальному провадженню та необхідні для проведення судових експертиз, інших процесуальних дій.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд клопотання без її участі. У своїй заяві зазначила, що проти задоволення вищевказаного клопотання не заперечує.

Підстав для визнання явки власника майна та прокурора обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, встановив таке.

Слідчим відділом Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове слідство по кримінальному провадженню № 0003276 від 25.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

26.03.2026 в ході огляду місця події ОСОБА_5 добровільно надала мобільний телефон Honor х6а 128 ГБ, блакитного кольору, в прозорому чохлі, imei: НОМЕР_2 , imei: НОМЕР_3 , з сім картами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який слідчим було вилучено.

Постановою слідчого від 26.03.2026 виявлене та вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003276 від 25.11.2025.

Власником майна є ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Вказані обставини стороною обвинувачення доведені.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди вчиненого кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо.

Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути його безповоротну втрату.

Відтак, всі обставини проаналізовані та досліджені в сукупності, свідчать про можливість і необхідність накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав.

Що стосується клопотання прокурора в частині визначення місця зберігання майна, слід зазначити, що вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції сторони обвинувачення. Більше того, розгляд даного питання не передбачений ч. 5 ст. 173 КПК України при задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. 98, 131, 132, 170 173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів із забороною відчуження, розпорядження на вилучене під час проведення огляду місця події 26.03.2026 майно за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

мобільний телефон Honor х6а 128 ГБ, блакитного кольору, в прозорому чохлі, imei: НОМЕР_2 , imei: НОМЕР_3 , з сім картами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_6