Справа № 947/3412/26
Провадження № 1-кс/947/1707/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2026 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000072 від 23.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000072 від 23.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт на вилучені під час обшуку від 30.01.2026 мобільний телефон марки «Apple iphone 13», чорного кольору та автомобіль марки «Skoda» моделі «Rapid», з д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5

Слідчий у клопотанні просив розглянути клопотання без його участі, вимоги якого просив задовольнити. Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення якого заперечує, просив повернути вилучене майно.

У зв`язку з неявкою учасників процесу, керуючись вимогами ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду такого клопотання за відсутності наведених осіб.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції № 4 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 23.01.2026 за № 0000072 стосовно того, що 22.01.2026 до чергової частини ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22.01.2026 о 23:18 год., за адресою: Одеський район, м. Одеса вул. Контр-Адмірала Остроградського, 42 а, горить автомобіль марки «Ford», модель «Mustang Mach-E GT», державний номерний знак НОМЕР_2 . Відповідно до акту про пожежу причиною виникнення пожежі є занесення джерела запалювання із зовні невстановленою особою (особами), тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 січня 2026 року, приблизно о 22 годині 50 хвилин, невстановлена особа, проникла на територію двору загального користування, розташованого за адресою: місто Одеса, вулиця Контр-Адмірала Остроградського, будинок 42-А, де нанесла на автомобіль марки «Ford», модель «Mustang Mach-E GT», державний номерний знак НОМЕР_2 невідому легкозаймисту речовину та здійснила її підпал, у результаті чого було умисно пошкоджено транспортний засіб, який належить ОСОБА_6 .

30.01.2026 в період часу з 16 год. 23 хв. по 16 год. 37 хв., проведено обшук автомобіля марки «Skoda» моделі «Rapid», з д.н.з. НОМЕР_1 в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Apple iphone 13», чорного кольору.

Крім того, вході огляду вилучено автомобіль марки «Skoda» моделі «Rapid», з д.н.з. НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_5 , однак перебуває у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мобільний телефон марки «Apple iphone 13», чорного кольору і автомобіль марки «Skoda» моделі «Rapid», з д.н.з. НОМЕР_1 у присутності понятих вилучено, опечатано.

30.01.2026 слідчим у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя на підставі долучених до клопотання матеріалів прийшов до висновку, що вилучений мобільний телефон відповідає критеріям речових доказів, оскільки належить особі, причетність до вчинення кримінального правопорушення якого перевіряється наразі органом досудового розслідування, у ньому можуть міститися відомості з приводу здійснення діяльності пов`язаної зі збутом вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Слідчий суддя не виключає факту того, що вилучений телефон використовувався у вчиненні злочину у даному провадженні, вони можуть містити зокрема: електронні файли, номери телефонів, тощо, що стосується обставин вчинення злочину пов`язаного зі підпалом транспортного засобу, відтак, дослідження його вмісту потрібно здійснювати із залученням спеціаліста, експерта, в умовах лабораторії.

Більш того, слідчий суддя не може виключати, що перед стороною обвинувачення постане питання експертного дослідження вилученого мобільного телефону, про що зокрема зазначає слідчий у клопотання, а обов`язковою умовою їх проведення є безпосереднє надання для дослідження електронного пристрою, що додатково підтверджує наявність підстав для арешту майна.

При цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

В даному випадку слідчий суддя не виключає тих обставин, що автомобіль марки автомобіль марки «Skoda» моделі «Rapid», з д.н.з. НОМЕР_1 міг використовувався для реалізації злочину, у зв`язку з чим зазначений транспортний засіб може відповідати знаряддям злочину та відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від, а отже, воно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих, чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Отже, за стандартом доведення «достатні підстави» слідчий суддя встановив відповідність вилученого майна ознакам речового доказу.

Отже, за наявності достатніх підстав вважати, що могло бути вчинене кримінальне правопорушення, а вилучене майно ймовірно містить відомості, що можуть мати значення для цього провадження, а тому є вагомі підстави вважати, що існує ризик приховування, пошкодження, псування, знищення, передання майна, на яке детектив просить накласти арешт.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, даних про необхідність призначення відповідних судових експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно .

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Додатково слідчий суддя акцентує, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального правопорушення майно, на яке накладено арешт , буде оглянуто та встановлено, що відпала необхідність в його подальшому арешті, власник такого майна має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, у відповідності до ст.. 174 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на мобільний телефон марки «Apple iphone 13», чорного кольору.

Накласти арешт, з забороною відчуження та розпорядження, без заборони користування на автомобіль марки «Skoda» моделі «Rapid», з д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 .

Арештований автомобіль марки «Skoda» моделі «Rapid», з д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_5 або користувачу ОСОБА_7 із забороною його відчуження та попередити про відповідальність передбачену ст. 388 КК України.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ ВП № 4 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1