Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/65/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
ЄРДР № Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000337 від 26 жовтня 2018 року заапеляційними скаргами прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника-адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника-адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , на вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2025, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ульяновка Ульяновського району Кіровоградської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, який не має на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2002 за ч.3 ст. 185 КК України призначено покарання строком на 3 роки позбавлення волі та звільнено від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

- вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2003 за ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання строком на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнився 26.04.2005 з місць позбавлення волі умовно достроково з невідбутою частиною покарання: 1 рік 17 днів,

- вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2007 за ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання строком на 5 років позбавлення волі та звільнено від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки,

- вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 13.01.2003 за ч. 2 ст. 289 КК України призначено покарання строком на 5 років 6 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим за:

ч. 3 ст. 185 КК України (в редакції на час вчинення злочину) й призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі;

за ч. 4 ст. 185 КК України (в редакції на час вчинення злочину) й призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі;

та за ч. 5 ст. 185 КК України (в редакції на час вчинення злочину) й призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000337 від 26.10.2018 в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом викрадення 11.12.2018 майна потерпілого ОСОБА_15 на суму 1500 грн), закрито в порядку п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України - не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.03.2019 по 13.03.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

за участі інших учасників судового засідання:

прокурора ОСОБА_16 ,

захисника адвоката - ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13

ВСТАНОВИЛА:

До початку розгляду справи по суті, обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки його стан здоров`я погіршився, долучивши консультативний висновок спеціаліста від 09.03.2026.

Колегія суддів, заслухавши захисника ОСОБА_12 та обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , які підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміні запобіжного заходу, думку прокурора, який вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Стаття 374 КПК України встановлює вимоги до змісту вироку. Зокрема, відповідно до частини 4 вказаної статті у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2025 обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід до набрання вироком законною сили залишено тримання під вартою.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Змістовний аналіз вищевказаної норми закону вказує, що за загальним правилом до обвинуваченого, який тримається під вартою, засуджений до покарання у вигляді арешту або позбавлення волі, підлягає подальше застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Лише у виняткових випадках тримання під вартою може бути змінено на більш м`який запобіжний захід.

Частина 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає вичерпний перелік підстав обмеження гарантій права на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до пункту 4 статті 5 Конвенції кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Починаючи з дати постановлення вироку (навіть якщо лише судом першої інстанції), підсудний перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції.

Згідно з практикою ЄСПЛ у такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно з пунктом 4 статті 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання (справа «Руслан Якловенко проти України», п. 32).

В даному провадженні відносно обвинуваченого діє запобіжний захід, встановлений вироком суду, який на час розгляду клопотання не набрав законної сили.

Враховуючи, що обвинуваченому суд першої інстанції при проголошенні вироку призначив реальне покарання, та визначив неможливість застосування інших запобіжних заходів аніж тримання під вартою, колегія суддів вважає перебування обвинуваченого під вартою законним та обґрунтованим, а тому підстави для його негайного звільнення з-під варти відсутні.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про потребу в отриманні належної медичної допомоги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, (суд) в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Так, згідно вимог ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Порушення права на медичну допомогу осіб, взятих під варту, необхідно розцінювати не як просте порушення прав людини, а як катування чи нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 206 КПК України вирішення питань щодо забезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження особи, доручення проведення дослідження фактів, вжиття заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством являється обов`язком слідчого судді якому в судовому засіданні повідомили про застосування до особи насильства під час затримання або тримання під вартою.

Отже, враховуючи, положення ч. 1 ст. 206 КПК України, слід зобов`язати Філію ДУ «Центр охорони здоров`я Державної КВС України» в Черкаській та Кіровоградській області провести невідкладно медичне обстеження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та надати медичну допомогу, якої вимагає стан його здоров`я.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Зобов`язати Філію ДУ «Центр охорони здоров`я державної КВС України» в Черкаській та Кіровоградській області провести невідкладно медичне обстеження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та надати медичну допомогу.

Невідкладно повідомити Кропивницький апеляційний суд про результати обстеження та можливість подальшого перебування в умовах СІЗО обвинуваченого ОСОБА_8 .

Контроль за виконанням покласти на процесуального прокурора ОСОБА_16 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5