Справа № 761/6500/26
Провадження № 1-кс/761/5163/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні в приміщені суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.11.2025 (справа №761/47458/25) у межах кримінального провадження №0000515 від 24.04.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.11.2025 (справа №761/47458/25) у межах кримінального провадження №0000515 від 24.04.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України.

В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.11.2025 у справі №761/47458/25 задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора в межах кримінального провадження №0000515 від 24.04.2025, про накладення арешту на майно, та накладено арешт, зокрема, на: флеш-накопичувач типу «Ladger» з карткою «паролі» до нього; жорсткий диск Seagate s/n: 6VPKD5SC, аркуш паперу з чорновими записами; блокнот чорного кольору, у якому виконані рукописні написи.

Так, ОСОБА_3 в своєму клопотанні зазначає, що вказане майно не має будь якого доказового значення у межах даного кримінального провадження, та не містить будь якої інформації яка розслідується у даному провадженні.

Крім того, заявник також зазначає, що його було допитано двічі з моменту накладення арешту на майно, про підозру йому не повідомлено.

Таким чином, на думку заявника, в подальшому застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, водночас подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Прокурор Офісу Генерального прокурора, слідчий ГСУ СБ України будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приписами ст. ст. 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.11.2025 у справі №761/47458/25 задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора в межах кримінального провадження №0000515 від 24.04.2025, про накладення арешту на майно, та накладено арешт, зокрема, на: флеш-накопичувач типу «Ladger» з карткою «паролі» до нього; жорсткий диск Seagate s/n: 6VPKD5SC, аркуш паперу з чорновими записами; блокнот чорного кольору, у якому виконані рукописні написи.

З мотивувальної частини зазначеної ухвали вбачається, що при арешті майна слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що арешт на вищезазначене майно необхідно накласти з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000515.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як впродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Водночас, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, оскільки вищевказані обставини в своїй сукупності викликають сумніви в розумності і співрозмірності подальшого обмеження права власності з завданнями кримінального провадження, враховуючи, зокрема, і наслідки арешту майна для третіх осіб.

Так, слідчому судді стороною обвинувачення не було надано жодних даних, які б спростовували доводи клопотання ОСОБА_3 та були б підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчому судді не надано, у зв`язку з чим, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими і потреба у подальшому застосуванні цього заходу відпала.

Крім того, прокурор Офісу Генерального прокурора, слідчий ГСУ СБ України в судове засідання не прибули, та не довели необхідності у подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Відтак, на переконання слідчого судді, подальше застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не виправдовують завдання кримінального провадження та співмірності втручання у в право власності особи.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що такий обмежувальний захід як арешт майна, який застосовано ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.11.2025 в рамках кримінального провадження № 0000515, в частині накладення арешту на майно на скасуванні якого наполягає заявник, з метою збереження речового доказу, підлягає скасуванню, оскільки у застосуванні такого заходу відпала потреба.

Керуючись статтями 131-132, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.11.2025 (справа №761/47458/25) у межах кримінального провадження №0000515 від 24.04.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2025 у справі №761/47458/25, а саме, на:

-флеш-накопичувач типу «Ladger» з карткою «паролі» до нього;

-жорсткий диск Seagate s/n: 6VPKD5SC;

-аркуш паперу з чорновими записами;

-блокнот чорного кольору, у якому виконані рукописні написи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1