Справа №127/5628/26
Провадження №1-кс/127/2334/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 23.06.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.ч. 1, 4 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.11.2025, більш точної дати не встановлено, будучи особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, маючи відповідний досвід та авторитет серед осіб різних соціальних статусів, а також лідерські якості, вирішив утворити та очолити організовану злочинну групу, з метою перешкоджання виконання службових обов`язків працівниками Національної поліції, та перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, які залучені до мобілізаційних заходів, шляхом здійснення психологічного тиску та погрозами застосування насильства.

Керівництво організованою злочинною групою здійснювалось особисто ОСОБА_4 , з цією метою, будучи керівником Вінницького осередку ГО «Україна це матір», розуміючи, що діяльність вказаної організації сприяє ухиленню осіб від мобілізації, а також легкого та швидкого збагачення за рахунок її учасників, використовував громадську організацію, як інструмент прикриття злочинної діяльності та реалізації її плану. Разом з тим, на початку серпня 2025 року у ОСОБА_4 виник конфлікт з керівництвом громадської організації «Україна це матір» щодо розподілу фінансових ресурсів між Вінницьким осередком та центральним офісом, які надходять від нових учасників за видачу посвідчення добровольця. В результаті чого, ОСОБА_4 розірвав зв`язки з ГО «Україна це матір» та вирішив створити громадську організацію «Добровольчий батальйон імені Івана Богуна», керівництвом якої буде займатись особисто.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками в особливий період, у зв`язку з чим потребує чітких та узгоджених дій значної кількості людей, маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, спланував досягнути поставленої мети за рахунок організації і керування діяльністю організованою злочинною групою, до складу якої в різний час увійшли: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 .

Так, вищевказані особи умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно небезпечних дій, зорганізувалися в стійке об`єднання для вчинення злочинів проти органів державної влади України, а саме перешкоджання виконанню службових обов`язків працівниками Національної поліції шляхом погроз, розробивши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий усім учасникам групи, з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_4 , як керівнику організованої групи, свідомо виконуючи його вказівки.

При цьому, для забезпечення стабільності та безпеки функціонування вказаної організованої групи під час підбору зазначених осіб враховувалися їх особисті якості, навички, здатність до підпорядкування та організації діяльності інших осіб, схильність до вчинення правопорушень та готовність їх вчинювати особами, які користуються довірою ОСОБА_4 , володіють навичками спілкування з представниками правоохоронних органів, військовослужбовцями ТЦК та СП, та мають відповідні соціальні зв`язки.

Переслідуючи мету протиправного та швидкого збагачення шляхом перешкоджання законній діяльності працівників поліції, всі вищевказані особи добровільно погодилися на участь у вказаній злочинній групі та вчинюваних нею тяжких та особливо тяжких злочинах, а також підкорилися визначеним правилам поведінки і дисципліні у ній.

В ході досудового розслідування встановлено, що до вказаної протиправної діяльності, серед інших причетний громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи викладене вище, 20.02.2026 за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 від 18.02.2026, проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено мобільний термінал марки «iPhone 6s», IMEI: НОМЕР_1 з віртуальною сім-картою із номером телефону НОМЕР_2 .

20.02.2026 вказане вище майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Вказані речі мають значення для даного кримінального провадження, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ фактів і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Арешт вказаних речей, які вже вилучені, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просив клопотання задовольнити.

В судове засідання прокурор не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Встановлені на даний час досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження містять об`єктивні дані, які вказують на те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, має істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містить відомості щодо обставин злочину та може бути використане під час проведення судових експертиз.

Зважаючи на вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, враховуючи, що вилучене майно містить відомості щодо обставин, які досліджуються в ході кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, яке вилучено 20.02.2026 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому прокурором доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 20.02.2026 в ході проведення обшуку, за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний термінал марки «iPhone 6s», IMEI: НОМЕР_1 з віртуальною сім-картою із номером телефону НОМЕР_2 .

Виконання ухвали про арешт майна доручити прокурору Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 .

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя