Справа № 203/2376/26
Провадження № 1-кс/0203/2089/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 26 серпня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0017062 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балівка Дніпропетровської області, громадянина України, із вищою освітою, який розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 НГУ, перебуває на посаді командира 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ у військовому званні «лейтенант», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2026 року під наглядом Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону за проведенням цього досудового розслідування Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, слідчий клопочить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до ОСОБА_4 , підозрюваного в тяжкому військовому злочині за ознаками ч. 4 ст. 402 КК України, без визначення розміру застави.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду підозрюваного 11 березня 2026 року отримати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Клопотання обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлені волі від п`яти до десяти років; також підозрюваний може, як у спосіб погроз так і реально впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема шляхом вмовляння, підкупу, залякування та здійсненням насильницьких дій, усвідомлюючи невідворотність покарання за інкримінований йому злочин. Окрім цього, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування підозрюваний може продовжити вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, тим що він не відмовлявся від виконання наказу командиру, однак за станом здоров`я фактично не міг їхати на зміну особового складу в Донецьку область за обставин того, що з 28 червня 2025 року по 30 червня 2025 року він перебував на позиції де вони з побратимами потрапили під мінометний обстріл та він отримав контузію. Після повернення 30 червня 2025 року вночі з позиції він доповів про дані обставини старшому лейтенанту, який направив його піти до медпункту. В медпункті йому вкололи вітаміни та дали день відпочити. Після чого йому сказали щоб він виходив на позиції, однак він повідомив, що йому потрібно відновитися після отриманої контузії. Також зазначив, що в серпні 2025 року він проходив ВЛК, наразі продовжує проходити військову службу та приймає участь в зоні бойових дій. Клопотав про відмову у задоволенні клопотання слідчого.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання тим, що клопотання є необґрунтованим, а ризики перелічені слідчим у клопотання не доведені. Підозрюваний від органів досудового розслідування не переховується та не переховувався, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей. Також зазначила, що підозрюваний з 2016 року проходить військову службу, приймає безпосередню участь в зоні бойових дій, є учасником бойових дій, має подяки та грамоти за сумлінне виконання службових обов`язків, також має нагороду почесною відзнакою «Оперативно-тактичне угрупування Маріуполь» та нагороджений пам`ятною відзнакою медаллю «Учасник військового параду». Підозрюваний раніше не судимий. Також зазначила, що останній через неналежне забезпечення медичної допомоги йому після отримання контузії, якої останній потребував, не мав можливості за станом здоров`я їхати в Донецьку область за наказом командира. Підозрюваний наразі продовжує проходити військову службу, а тому клопотала про відмову у задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши думку прокурора, заперечення підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання докази, а також матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, що стороною обвинувачення кваліфіковано за ознаками тяжкого військового кримінального правопорушення, за який санкція ч. 4 ст. 402 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

06 березня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин він, будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, перебуваючи на посаді командира 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 04 липня 2025 року, приблизно о 10:00 год., перебуваючи на території місця тимчасової дислокації особового складу 2 ротної групи 31 бригади НГУ біля н.п. Хороше, Великомихайлівської сільської громади, Синельникіського району, Дніпропетровської області, відкрито відмовився виконати наказ командира 2 ротної групи 31 бригади НГУ старшого лейтенанта ОСОБА_9 , на виконання бойового розпорядження командира 2 батальйону оперативного призначення 3 бригади оперативного призначення Національної гвардії України №07/1008 дск КСП «ШУ «ПОКРОВСЬКЕ» 20.20 03 липня 2025 року було віддано бойовий наказ, а саме в термін до 22:00 год. 04 липня 2025 року провести зміну особового складу ВП «МАЯК» в н.п. Удачне Донецької області. Таким чином, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як видно з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану фактичними даними бойового наказу командира 2 батальйону оперативного призначення від 03 липня 2025 року, витягами із наказів командира військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання НГУ (по стройовій частині) №393 від 30 грудня 2024 року, №16 від 16 січня 2025 року та №194 від 04 липня 2025 року, №174 від 14 червня 2025 року; протоколом огляду відеозапису від 19 січня 2026 року; що сукупно з висновком службового розслідування для встановлення причин та обставин факту відмови від виконання наказу №04 липня 2025 року військовослужбовцями 1 стрілецького батальйону військової частини; протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , викривають роль ОСОБА_4 у поставленому йому за вину злочині.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із видів останніх є запобіжні заходи.

Згідно ч.ч.1,3,6 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Мета та підстави застосування запобіжного заходу визначені ст.177 КПК України, а обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу - ст.178 КПК України.

Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.8 ст.176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405,407,408,429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

У рішенні Конституційного Суду України (Велика палата) від 25.06.2019 року №7-р/2019, у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення ч.5 ст.176 КПК України, акцентовано увагу на наступному.

«Конституційний Суд України виходячи з положень частин першої, другої статті 29 Основного Закону України та сформульованих ним юридичних позицій, а також беручи до уваги положення міжнародних правових актів щодо захисту права людини на свободу та особисту недоторканність, вважає, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, визначених законами України; обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина та виключно на підставі вмотивованого рішення суду (абзац тринадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2017 року №1-р/2017)».

В обґрунтування поданого клопотання слідчий посилався на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, можливість впливу на свідків, які проходять військову службу із підозрюваним в одній військовій частині, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення у якому він підозрюється.

Перевіряючи вказані доводи, слідчий суддя враховує, що відповідно до обставин, викладених в повідомленні про підозру та матеріалів кримінального провадження, інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення фактично припинено ще в липні 2025 року, після чого, останній, будучи обізнаним про проведення за цим фактом досудового розслідування, умови проходження військової служби не порушував, перебував у розташуванні військової частини і виконував службові обов`язки за посадою, та жодних спроб переховування, покинути військову частину зафіксовано не було та матеріали клопотання таких даних не містять.

Доводи прокурора про те, що про тяжкість ймовірного покарання підозрюваному стало відомо лише з часу пред`явлення підозри, слідчий суддя приймає до уваги, проте відзначає, що на вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 прибув самостійно та з часу її отримання 06 березня 226 року і до часу вручення клопотання про застосування запобіжного заходу 11 березня 2026 року, а в подальшому і до прибуття до слідчого судді в засідання 13 березня та 16 березня 2026 року, маючи безперешкодну можливість у пересуванні жодних спроб переховування не вчиняв, сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки підозрюваного, і жодних доказів на підтвердження хоча б ймовірного ризику переховування ні слідчим, ні прокурором слідчому судді не надані.

Так само, слідчий суддя вважає недоведеними ризики впливу на свідків, оскільки з часу події інкримінованого злочину, ОСОБА_4 перебував у розташуванні цієї ж військової частини, в якій відбувалися події 04 липня 2025 року, і жодних доказів спроб впливу на свідків хоч у будь-який із способів, ні слідчим у клопотанні, ні прокурором в засіданні не наведено та слідчому судді не надано.

З цих самих підстав слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки з часу подій інкримінованого злочину 04 липня 2025 року і до часу розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу жодних даних про спробу вчинення будь-якого кримінального правопорушення слідчому судді не надано. Натомість в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, має на утриманні малолітніх дітей, за час військової служби з 2016 року має численні нагороди та відзнаки

Сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за вказаних вище обставин та даних про особу підозрюваного, не є достатньою підставою для застосування до нього виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя вважає, що наведені слідчим та прокурором доводи та долучені до клопотання докази не свідчать про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків такого ступеня, які б зумовлювали необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави чи без такої), натомість застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу не перебачено чинним кримінальним процесуальним законодавством України, в зв`язку із чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.131,132,176-178,183,188,199 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 26 серпня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0017062 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 20 березня 2026 року о 16:30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1