Номер провадження: 11-сс/813/592/26
Справа № 522/1651/26 1-кс/522/898/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

20.02.2026 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2026 року про повернення його скарги на дії посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було повернуто скаргу ОСОБА_3 на дії посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що подана ОСОБА_3 скарга не підлягає розгляду в межах територіальної юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу, суддя-доповідач приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подали з таких підстав.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Статтею 24 КПК України гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Приписами ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні на досудовому провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Поряд з цим, у п. 3 ч. 2 ст.395КПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Частиною 3 ст. 395 КПК України визначено, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвали слідчого судді чи ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, у порушення зазначених вимог КПК України, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою не безпосередньо до Одеського апеляційного суду, а на адресу суду першої інстанції Приморського районного суду м. Одеси.

Як наслідок, апеляційна скарга ОСОБА_3 надійшла до суду апеляційної інстанції із пропуском передбаченого кримінальним процесуальним законом строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а саме лише 19 лютого 2026 року, разом із матеріалами провадження із Приморського районного суду м. Одеси. При цьому, у своїй апеляційній скарзі апелянт не порушує питання щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

За змістом статті 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені, зокрема законом, проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Згідно із ч.ч. 1, 5 ст. 396 КПК України апеляційна скарга подається у письмовій формі та підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Статтею 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Абзацами 1,3 ст. 6 цього Закону встановлено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис, накладенням якого завершується створення електронного документа.

Водночас, абзацом 1 ст. 7 цього Закону визначено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Використання електронного цифрового підпису врегульовано Законом України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» згідно зі статтею 1 якого автентифікація - це електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних.

Із матеріалів апеляційної скарги вбачається, що така подана засобами електронного зв`язку шляхом її скерування на електронну пошту Приморського районного суду м. Одеси із подальшим перенаправленням судом за належністю до Одеського апеляційного суду.

Проте, апеляційна скарга не містить підпису особи, яка її подала, виконаного шляхом накладення електронного цифрового підпису. Автором не було використано офіційне програмне забезпечення та ключі для накладання електронного цифрового підпису, що унеможливлює здійснити ідентифікацію автора такого електронного документа та його правосуб`єктність на звернення.

Оскільки апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2026 року не підписана особою, яка її подає, що унеможливлює однозначне визначення, що апеляційна скарга подана особою, яка має право на звернення, відповідно до п.2 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.

Про аналогічний підхід та необхідність повернення документу, який не скріплено електронним цифровим, що унеможливлює ідентифікацію підписувача та підтвердження цілісності вкладеного файлу, свідчить стала судова практика ККС ВС, що відображена, зокрема, в ухвалах ККС ВС від 11 липня 2024 року у справі № 758/81/20 та від 16 березня 2024 року у справі № 621/3534/21.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Враховуючи викладене та зважаючи на подання апеляційної скарги не безпосередньо до суду апеляційної інстанції, що призвело до пропуску строку на апеляційне оскарження, а також неподання клопотання про його поновлення, відповідно до положень ч. 3 ст. 399 КПК України, подання апеляційної скарги особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу, згідно з п.2 ч.3 ст.399 КПК України, зазначена апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Водночас, відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України, повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 116, 370, 395, 399, 405, 419, 532 КПК України, суддя-доповідач,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2026 року про повернення його скарги на дії посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР, повернути апелянту.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма додатками до неї невідкладно надіслати апелянту.

Роз`яснити апелянту, що відповідно до ч. 7 ст.399 КПК України повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на апеляційне оскарження.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2