Справа №359/5105/25Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2184/2026Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судове провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду відмовлено узадоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд зазначив, що процес виправлення ще не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства. Сам по собі факт дотримання засудженим порядку і режиму утримання під час перебування в колонії, є його обов`язком, і не може достатньо переконливо свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення. Крім того, суд зазначив, що твердження засудженого стосовно того, що він довів своє виправлення і готовий до правослухняної поведінки без відбування покарання, є голослівними. Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати щодо нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що став на шлях виправлення, за місцем виконання покарання працює, характеризується добре, має десять заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, не має жодних стягнень та доган, не конфліктний, виконує вимоги адміністрації. За час відбування покарання закінчив курси електрика, отримав відповідний розряд та курси «Позбавлення від прокримінального мислення». Окрім цього, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, віруючий. Разом з тим, його дружина хворіє, потребує догляду.

Заслухавши доповідь судді, думки засудженого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 02.10.2020 року, ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, до 6 (шести) років позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 11.02.2021 року вказаний вирок залишено без змін. Вирок набрав законної сили 11 лютого 2021 року.

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно - дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, єдиною і достатньою підставою умовно - дострокового звільнення ( крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбуття покарання, а також після фактичного відбуття засудженим не менш двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно із ч. 1ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише коли засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як слідує з матеріалів провадження, суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_8 ретельно та належним чином перевірив доводи щодо наявності підстав, передбачених ст. 81 КК України для його умовно-дострокового звільнення. Так, судом першої інстанції під час судового розгляду було досліджено надані матеріали, заслухана думка засудженого ОСОБА_8 , прокурора, представника ДУ «Бориспільська виправна колонія №119» та прийнято обґрунтоване рішення про відмову у задоволені клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

При цьому судом першої інстанції було враховано дані про особу засудженого, який за час відбування покарання характеризується позитивно, не допускає порушень встановленого порядку відбування покарання, має 10 заохочень. Стягнень немає. В установі працевлаштований на дільниці з виготовлення малопомітних перешкод. Закінчив курс корекційної програми «Зміна про-кримінального мислення». Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Приймає активну участь у програмах диференційованого виховного впливу та у корекційних програмах.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що процес виправлення ще не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства. Сам по собі факт дотримання засудженим порядку і режиму утримання під час перебування в колонії, є його обов`язком, і не може достатньо переконливо свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення, з чим погоджується колегія суддів.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого про те, що він став на шлях виправлення, за місцем виконання покарання працює, характеризується добре, має десять заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, не має жодних стягнень та доган, не конфліктний, виконує вимоги адміністрації, за час відбування покарання закінчив курси електрика, отримав відповідний розряд та курси «Позбавлення від прокримінального мислення», підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, віруючий, його дружина хворіє, потребує догляду, то колегія суддів зауважує, що дійсно, наведені засудженим обставини, свідчать про те, що у його поведінці мають місце позитивні тенденції у виправленні, однак, такі обставини у сукупності з усіма даними про особу засудженого ОСОБА_8 , не доводять, що останній досяг достатнього ступеня виправлення та своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому доводи апеляційної скарги засудженого в цій частині є безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя