Номер провадження: 11-кп/813/1174/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 на вирок Хаджибейського районного суду м. Одеси від 22.09.2025 у кримінальному провадженні №0000233 від 12.08.2025 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кам`яна Балка Миколаївського району Миколаївської області, громадянки України, із середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.11.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування призначеного покарання, звільнена з випробуванням на строк 3 роки,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 22.09.2025 ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та їй призначено покарання: у виді вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком невідбутого покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.11.2024 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покладено на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк відбування покарання обчислювати з дня фактичної явки (доставки) ОСОБА_8 до установи відбування покарання або її затримання для виконання вироку.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.

Оскарженим вироком ОСОБА_8 визнано винною у тому, що вона 11 серпня 2025 року, приблизно о 23 годині 20 хвилин, перебуваючи неподалік лісопарку «Аеропортівський гай» в місті Одесі, діючи з прямим умислом, з мотивів придбання та зберігання психотропної речовини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, привласнила знайдений на землі зіп-пакет із вмістом суміші кристалічної речовини бежевого кольору, масою 0,238 г., та речовини рослинного походження коричневого кольору, масою 0,084 г., які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1- феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальний кількісний вміст якої становить 0,201 г., тим самим незаконно придбала, шляхом знахідки, вказану особливо небезпечну психотропну речовину для власного вживання, без мети збуту.

Після чого, ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, помістила вищезазначений зіп-пакет, в якому знаходилась суміш кристалічної речовини білого кольору та речовини рослинного походження коричневого кольору, які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальний кількісний вміст якої становить 0,201 г., під бюстгальтер одягнений на ній, для власного вживання без мети збуту, тим самим почала незаконно зберігати особливо небезпечну психотропну речовину при собі до моменту проведення поверхневої перевірки працівниками Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП о 00 годин 22 хвилини 12 серпня 2025 року неподалік будинку №1 по вулиці Малішевського (Гастелло) в місті Одесі, після чого її було вилучено з поверхні багажного відсіку службового автомобілю працівниками відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області під час проведення огляду місця події о 01 годині 36 хвилин 12 серпня 2025 року неподалік будинку №1 по вулиці Малішевського (Гастелло) в місті Одесі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, правильності кваліфікації її дій, прокурор ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_10 за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк - один рік, тобто покарання не передбачене санкцією частини статті, за якою визнав особу винною, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Просить змінити вирок та вважати засудженою ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання призначеного за вироком Вознесенського суду Миколаївської області від 28.11.2024, частково приєднати покарання за даним вироком, і остаточно призначити покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Обвинувачена ОСОБА_8 будучи належним чином повідомленою про дату та час судового засідання не з`явилась, клопотань про розгляд апеляційної скарги за її участі не надсилала до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинуваченої, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності обвинуваченої.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стороною захисту не оспорюються фактичні обставини справи, правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 , доведеність її вини, а тому апеляційним судом в цій частині вирок суду не переглядається.

Щодо призначеного ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, колегія суддів враховує наступне.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається, в тому числі, покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити судове рішення.

Разом з цим, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_10 вказаних вимог не дотримався.

Так, санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Проте, суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_10 за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк - один рік, тобто покарання не передбачене санкцією частини статті, за якою визнав особу винною, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді 1 року обмеження волі, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а відтак буде досягнуто, передбачену ст. 50 КК України, мету покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Хаджибейського районного суду м. Одеси від 22.09.2025 у кримінальному провадженні №0000233 від 12.08.2025 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України змінити.

Призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання призначеного за вироком Вознесенського суду Миколаївської області від 28.11.2024, частково приєднати покарання за даним вироком, і остаточно призначити покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4