Справа № 175/2245/26
Провадження № 1-кс/175/338/26
У Х В А Л А

іменем України

13 лютого 2026 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Слідчий суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_2 , в межах кримінального провадження №0000116 від 19.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Поданим на розгляд слідчому судді клопотанні, керівник Дніпропетровської обласної прокуратури порушує питання про накладення арешту на речі та майно, які вилучені під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 31Д (парковка ТРЦ «Наша Правда»).

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання слідчого між собою, та у сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, доходжу такого висновку.

Слідчим відділенням відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження № 0000116 від 19.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція- це використання особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій ст. 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Згідно з п. «3» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, а також інші особи, які не є службовими особами та які виконують роботу або надають послуги відповідно до договору з підприємством, установою, організацією, - у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з рішенням ради адвокатів Дніпропетровської області від 01.07.2021 року № 147 ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 02.07.2021 № 5147 та з цього час він здійснює адвокатську діяльність.

Крім того, ОСОБА_3 був достовірно обізнаний із порядком проведення мобілізації та вичерпним переліком підстав виключення з військового обліку, бронювання та порядком проведення мобілізаційних заходів.

Незважаючи на вищевказані вимоги законодавства та обов`язок їх дотримання, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом, вчинив корупційний злочин за наступних обставин:

Так, ОСОБА_3 , не пізніше 18.11.2025 року точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в місті Самар, Дніпропетровської області, маючи злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди для третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, а саме на вплив службових осіб та працівників 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо прийняття ними рішення про зняття з військового обліку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь і передбачаючи їх наслідки, в телефоній розмові призначив зустріч останньому на паркінгу торгової мережі «Метро», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, сел. Слобожанське, вул. Каштанова, буд. 1.

Далі, ОСОБА_3 того дня, зустрівся з ОСОБА_4 на паркінгу торгової мережі «Метро», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, сел. Слобожанське, вул. Каштанова, буд. 1, де під час особистого спілкування повідомив останньому, що зможе вплинути на службових осіб 20 Регіональної військово-лікарської комісії прийняти рішення про непридатність до проходження військової служби та його зняття з військового обліку, лише за умови передачі йому неправомірної вигоди в сумі 2500 доларів США, а також попередив, що йому потрібен час для збору інформації, після чого отримав від ОСОБА_4 документи про проходження ним медичного дослідження. В розмові ОСОБА_3 попередив про подальше спілкування з ним через додаток «Telegram».

В період з 18.11.2025 по 31.01.2026 ОСОБА_3 спілкувався з ОСОБА_4 по додатку «Telegram», куди 31.01.2026 надіслав фото з результатами проходження ВЛК та протоколи засідання штатної ВЛК.

В подальшому, 08 лютого 2026 року ОСОБА_3 в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_4 про необхідність прибуття 12.02.2026 о 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 для отримання документів.

Так, 12 лютого 2026 року приблизно о 10 год. 14 хв. ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , де отримав наступні документи: протокол засідання штатної військово-лікарської комісії від 19.01.2026 року № 2026-0119-1439-0573-0, свідоцтво про хворобу № 2025-1212-1435-0480-7 від. 12.12.2025 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідку про проходження військово-лікарської комісії.

Продовжуючи свою злочинну діяльність 12.02.2026 ОСОБА_3 в ході телефонної розмови з ОСОБА_4 , призначив зустріч останньому біля ТК «Наша Правда», за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, 31Д.

Цього ж дня, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій 12.02.2026, приблизно о 11 год. 52 хв., зустрівся на парковкі ТК «Наша Правда», за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, 31Д, з ОСОБА_4 , який приїхав на власному автомобілі MERSEDES BENZ GL 350 CDI д.н.з.: НОМЕР_1 , де сівши до салону зазначеного автомобілю, одержав від ОСОБА_4 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів 2 800 доларів США, для третьої особи за здійснення ним впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на службових осіб 20 Регіональної військово-лікарської комісії та працівників військово-лікарської комісії щодо прийняття ними рішення про зняття з військового обліку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого 12.02.2026 о 11 год. 58 хв. ОСОБА_3 був затриманий працівниками поліції безпосередньо після вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Так, відповідно до вказаного, 12.02.2026 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

У подальшому, 13.02.2026 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто у одержанні неправомірної вигоди для третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

12.02.2026 під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_3 за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 31Д (парковка ТРЦ «Наша Правда») виявлено та вилучено наступні речі:

- мобільний телефон марки iPhone 16Pro Max, який поміщено до спеціального пакету №NPU6075064;

- грошові кошти на загальну суму 5440 (п`ять тисяч чотириста сорок) тисяч гривень, які поміщено до спеціального пакету №NPU6075063.

12.02.2026 постановою слідчого вказані речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оскільки накладення арешту на майно презюмує втручання у право на володіння цим майном фізичної або юридичної особи, слід також враховувати, що такий захід має бути як відповідним поставленій меті, так і пропорційним їй, що визначено в рішенні у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (Case of James and others v. the United Kingdom) № 8793/79 від 21 лютого 1986 року, Series A, № 98.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, а також забезпечення збереження речових доказів.

Будь-яке втручання державного органу в права осіб повинне забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (п.69, 73 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 23.09.1982 у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції»). Тобто повинне існувати обґрунтоване співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 КПК України якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він зобов`язаний протягом п`яти днів з дня встановлення таких обставин письмово повідомити про них прокурора та проводити розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Рішення про підслідність на даний час не прийнято.

Враховуючи те, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Водночас, слідчий суддя зазначає, що накладення арешту не призведе до порушення гарантії адвокатської діяльності, крім того, беззаперечно встановлено, що вказане майно має доказове значення у цьому кримінальному провадженні та мета забезпечення речових доказів, з якою звертається сторона обвинувачення є переважною для виконання вимог ст.2 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя, зазначає, що накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку не є позбавленням права власності, а є лише тимчасовим його обмеженням, що не призведе до суттєвих наслідків, що можуть позначитися на інтересах власника майна, третіх осіб.

Тому слідчий суддя вважає, що для забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України, на нього необхідно накласти арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.170, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_2 , в межах кримінального провадження №0000116 від 19.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на речі та майно, які вилучені під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

- мобільний телефон марки iPhone 16Pro Max, який поміщено до спеціального пакету №NPU6075064;

- грошові кошти на загальну суму 5440 (п`ять тисяч чотириста сорок) тисяч гривень, які поміщено до спеціального пакету №NPU6075063.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Арешт майна може бути скасований в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1