Справа №337/970/26
Номер провадження 1-кп/337/281/2026
УХВАЛА

19 лютого 2026 рокум. Запоріжжя

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ( в режимі відеокоференцзв`язку)

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0001027 від 23.11.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 16.02.2026 року по справі було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею Хортицького районного суду м.Запоріжжя одноособово, вказав, що підстави, які можуть перешкоджати призначенню розгляду справи відсутні.

Крім того, прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки вона має можливість переховуватися від слідства, впливати на потерпілого та свідків, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, вважаючи, що інший запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Потерпілий у підготовче судове засідання не з`явився, в матеріалах провадження наявна заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність

У підготовочому судовому засіданні обвинувачена та захисник не заперечували проти призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово, клопотань, зокрема про повернення обвинувального акту, закриття провадження, тощо, не заявили.

Обвинувачена ОСОБА_5 заперечила проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що має трьох дітей, доля яких їй наразі не відома, при цьому батько доньки ОСОБА_6 помер, у синів батько відсутній, вона є одинокою матір`ю . Просить обрати їй запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації : АДРЕСА_1 .

Адвокат ОСОБА_4 заперечував проти застосування відносно його підзахисної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, на які зазначає прокурор, не є доведеними, ОСОБА_5 має трьох дітей, місце реєстрації, тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілком забезпечить процесуальну поведінку його підзахисної.

Прокурор просив у задоволенні клопотання захисту відмовити, суду пояснив, що діти передані під опіку службі (управління ) у справах дітей, при цьому донька ОСОБА_6 мешкає з бабусею Гармаш за адресою АДРЕСА_2 , а малолітні ОСОБА_7 та Дамір розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Комунарському району влаштовані в патронатну сім`ю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Суд, вислухавши доводи учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 підсудно Хортицькому районному суду м. Запоріжжя.

Підстав для закриття провадження, передбачених п.п. 4-8, ч.1, ч.2 ст. 284 КПК України судом на даному етапі не встановлено.

Під час підготовчого судового засідання, відповідно до положень п.3, 5 ч.3 ст.314 КПК України, суд має право: повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вирішити питання щодо об`єднань кримінальних проваджень.

Оглянувши обвинувальний акт, суд вважає, що він оформлений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, та не встановив підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, а тому провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, який слід здійснювати суддею одноособово.

Крім того, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, судом не встановлено, доказів, підтверджуючих на наявність захворювань, які б унеможливили б тримання ОСОБА_5 під вартою, суду не надано.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 частини першої ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачена може переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що наявність ризиків, на які посилається прокурор у судовому засіданні, доведена повністю.

Оцінюючи наявність ризиків, суд виходить з того, що, насамперед, «ризик» - це результат впливу невизначеності на досягнення поставлених цілей. Під невизначеністю розуміють стан, навіть частковий, дефіцит інформації, пов`язаний з подією, її наслідком чи ймовірністю, розуміння чи знання про неї. Ризик може бути з негативними наслідками, містити відповідні загрози та полягає в можливому відхиленні фактичних результатів від очікуваних (цільових), зокрема, розгляду кримінального провадження та відбування призначеного покарання, у разі ухвалення судом обвинувального вироку. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Так ОСОБА_5 є працездатною особою, однак до взяття під варту офіційно не працювала, власного доходу не мала, за місцем реєстрації не мешкала. ОСОБА_5 є особою, позбавленою батьківських прав відносно своєї доньки ОСОБА_10 , 2013 року народження. ЇЇ донька ОСОБА_6 , 2009 року народження, мешкала з бабусею ОСОБА_11 , малолітні ОСОБА_7 , 2015 року народження, та ОСОБА_12 , 2017 року народження, - передані в патронатну родину подружжю ОСОБА_13 .

ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який може бути засуджена до позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, може зникнути та переховуватись від суду. Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків підтверджується тим, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, ,може незаконно впливати на свідків та потерпілого, які підлягають безпосередньому допиту судом у судовому засіданні, як шляхом умовлянь так і залякування, узгоджуючи з ними свої покази, та таким чином може перешкоджати встановленню істини у справі. Ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що вона обвинувачується у тяжкому злочині, що за доводами сторони обвинувачення, був вчинений під час існування судового провадження за ч.1 ст.121 КК України відносно іншого потерпілого, що у свою чергу, на глибоке переконання суду, створює реальну загрозу для суспільства та дає підстави вважати про можливість продовження обвинуваченою своєї кримінальної поведінки.

Встановлені ризики є високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, даними про особу обвинуваченої свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, зокрема, особисте зобов`язання, особиста порука, застава не здатні забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, особливо в умовах воєнного стану.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки: особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого, виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, однак, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та усвідомлення ОСОБА_5 невідворотності покарання за його вчинення, існує ризик того, що обвинувачена буде переховуватись від суду, та враховуючи що, остання може вчиняти нові злочини, дає суду підстави вважати про те, що зазначений захід не зможе бути дієвим; також наразі не надійшло жодних заяв від осіб, які б бажали взяти обвинувачену на поруки, та які б заслуговували на довіру та змогли б повною мірою забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, а тому вказаний запобіжний захід не може бути застосований, відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного місця мешкання унеможливлює обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту; відсутність у ОСОБА_5 постійного джерела доходу унеможливлює застосування до неї запобіжного заходу у вигляді застави, як самостійного заходу.

На переконання суду, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даній стадії провадження позбавить можливості ОСОБА_5 перешкодити інтересам правосуддя та забезпечить її належну процесуальну поведінку.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на характер та обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, суд, використовуючи свої дискреційні повноваження, вбачає за доцільне не визначити ОСОБА_5 розмір застави у кримінальному провадження.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає, оскільки стороною захисту не надано жодних доказів на підтвердження реєстрації ОСОБА_5 за адресою, за якою вони просили обрати домашній арешт, не надані відомості щодо власника (власників) зазначеного житла та наявності його (їх) згоди на застосування такого виду запобіжного заходу, а тому на даній стадії без надання відповідних відомостей суду такий вид запобіжного заходу може порушити законні права та інтереси третіх осіб, що є неприпустимим.

Керуючись ст.ст. 177,183, 196, 314-317 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні у приміщенні Хортицького районного суду м.Запоріжжя на 25 лютого 2026 року об 13-00 год.

Викликати в судове засідання учасників провадження.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі Запорізький слідчий ізолятор строком на 60 днів.

Строк дії ухвали визначити до 19 квітня 2026 року (включно).

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1