Провадження №1-кп/524/330/26
УХВАЛА

04.03.2026 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі колегії суддів : головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження відносно вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.306 КК України, ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.307, ч.2 ст.306 КК України, ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.307, ч.2 ст.306 КК України, ОСОБА_14 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.307, ч.2 ст.306, ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2026 року в провадження Автозаводського районного суду м.Кременчука надійшли клопотання прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у виді тримання під вартою, в яких він зазначає, що: просить суд продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченим:

- ОСОБА_10 у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення розміру застави, так як вважає, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, що ОСОБА_10 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених в даному кримінальному провадженні, оскільки скоїла особливо тяжкий злочин, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення, вона ніде не працює, немає офіційних джерел доходів і збут наркотичних речовин для неї може бути джерелом доходу, немає міцних соціальних зв`язків .

- ОСОБА_11 у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення розміру застави, в якому зазначив, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, що ОСОБА_11 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених в даному кримінальному провадженні, оскільки скоїла особливо тяжкий злочин, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як вона ніде не працює, немає офіційних джерел доходів,немає міцних соціальних зв обвинувачена ОСОБА_11 раніше притягалась до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин за ст. 307 ч.2 КК України, 17.10.2023 року була умовно - достроково звільнена від відбування покарання, на шлях виправлення не стала .

- ОСОБА_14 у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення розміру застави, в якому зазначив, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, що ОСОБА_14 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених в даному кримінальному провадженні, оскільки скоїв особливо тяжкий злочин, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як він ніде не працює, немає офіційних джерел доходів;

- ОСОБА_12 у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення розміру застави , в якому зазначив, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, що ОСОБА_12 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених в даному кримінальному провадженні, оскільки скоїв особливо тяжкий злочин, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як він ніде не працює, немає офіційних джерел доходів, раніше притягався до кримінальної відповідальності за ст.307 ч.2,3, ст.311 ч.3 КК України;

- ОСОБА_13 у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, з визначенням застави у розмірі визначеному ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.01.2026 року, в якому зазначив, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, що ОСОБА_13 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених в даному кримінальному провадженні, оскільки скоїв тяжкий злочин, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як він ніде не працює, немає офіційних джерел доходів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлені ним клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим, наполягав на їх задоволенні.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, захисника ОСОБА_6 який заперечує проти задоволення клопотання прокурора, так як ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені та є не актуальними , просить суд змінити обвинуваченій ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід , не пов`язаний з позбавленням волі , захисника ОСОБА_7 , який заперечує проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_11 просить суд визначити розмір застави при продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_11 , оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені, захисника ОСОБА_9 , яка заперечує проти задоволення клопотання прокурора, просить суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_14 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені, захисника ОСОБА_8 , яка заперечує проти задоволення клопотання прокурора, просить суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту , оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України прокурором не доведені, вважає що це є припущенням прокурора, так як обвинувачений ОСОБА_12 має місце проживання, має джерело доходу і не має наміру вчиняти інші кримінальні правопорушення чи переховуватись від суду, думку обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , які підтримують думку своїх захисників відносно клопотання прокурора про продовження їм запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинуваченого ОСОБА_13 , який заперечує проти задоволення клопотання прокурора, просить суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені, він не є учасником організованої злочинної групи , має постійне місце проживання, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, колегія суддів враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Згідно ст. 331 ч.1 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст.331 ч.3 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено , що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

Як вбачається із ухвал Автозаводського районного суду м.Кременчука від 13.01.2026 року відносно обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, відносно обвинуваченого ОСОБА_13 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у сумі 183040 грн., строк тримання під вартою у обвинувачених спливає 13.03.2026 року.

ОСОБА_10 , ОСОБА_14 обвинувачуються у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину. ОСОБА_11 , ОСОБА_15 обвинувачуються у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_10 без визначення розміру застави,на переконання колегії суддів , відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена ОСОБА_10 може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченою зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачена обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, ризик впливати на свідків , ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченої ОСОБА_10 у вигляді її можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_10 усвідомлюючи реальність та невідворотність покарання, а також те, що у разі засудження за вчинення інкримінованого злочину судом може бути призначено ій покарання у вигляді позбавлення волі , розуміючи неможливість на даний час повного контролю кордонів та території України в умовах збройної агресії російської федерації проти України, при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду.

За обставин даного кримінального провадження, є підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_10 може впливати на свідків, місце перебування яких їй добре відомо, та на інших обвинувачених , що має істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень.

Також обставини інкримінованих кримінальних правопорушень свідчать про можливість обвинуваченої ОСОБА_10 вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів , психотропних речовин , їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи чи продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім встановлених ризиків кримінального провадження, колегія суддів, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

Вчинене обвинуваченою ОСОБА_10 кримінальне правопорушення кваліфікується як злочини у сфері обігу наркотичних засобів , психотропних речовин , їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення . А враховуючи позицію Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції», в якому вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, тому наявність саме суспільного інтересу може свідчити про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес, і обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відносно клопотання заявленого захисником ОСОБА_6 про зміну обвинуваченій ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на м`який запобіжний захід , не пов`язаний з позбавленням волі , то суд, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини враховує, що ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачена може не виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_10 , а альтернативні запобіжні заходи, як вважає суд не забезпечать достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Отже, вказані судом вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу та на час вирішення клопотання прокурора не зменшилися.

Тобто, стороною захисту не наведені переконливі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який або доказів, які б вказували, що більш м`який запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_10 .

Згідно п.5 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів

Оскільки обвинуваченій ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тому суд вважає не визначати у даному кримінальному провадженні при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заставу.

З урахуванням викладенного, суд приходить до висновку про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_10 строком на 60 днів, а саме з 04.03.2026 року до 02.05.2026 року включно.

При розгляді клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави відносно обвинуваченої ОСОБА_11 суд приходить до наступних висновків, що ОСОБА_11 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.307, ч.2 ст.306 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, за вчинення яких, у разі визнання обвинуваченої ОСОБА_11 винуватою, останній загрожує покарання за ст. 306 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, за ст.307 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, знаходячись на волі вона може незаконно впливати на обвинувачених та свідків у кримінальному провадженні, які не допитані судом і з якими вона проживає в одному місті,також суд враховує особу обвинуваченої, яка на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, ніде не працює, тобто не має офіційних джерел для існування, раніше судима за ст. 307 ч.2 КК України, 17.10.2023 року була умовно - достроково звільнена від відбування покарання, але на шлях виправлення не встала, судом враховується і стан здоров`я та матеріальне становище обвинуваченої, та з метою запобіганням ризикам, що передбачені ст.177 КПК України, а саме запобіганням спробам обвинуваченої переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених, суд вважає недостатнім застосування відносно обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а тому відносно обвинуваченої ОСОБА_11 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відносно клопотання захисника ОСОБА_7 про застосування до обвинуваченої ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, то суд вважає, воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Згідно п.5 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Оскільки обвинуваченій ОСОБА_11 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.307, ч.2 ст.306 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тому суд вважає не визначати у даному кримінальному провадженні при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заставу.

З урахуванням викладенного, суд приходить до висновку про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_11 строком на 60 днів, а саме з 04.03.2026 року до 02.05.2026 року включно.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_14 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, згідно з вимогами ст.178 КПК України суд оцінює суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_14 обвинувачується, а висунуте обвинувачення останньому у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших кримінальних правопорушеннях проти здоров`я населення, при обранні відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведено відповідно до ст.194 КПК України наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики, та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним ризикам, оскільки обвинувачений ОСОБА_16 знаходячись на волі може продовжувати злочинну діяльність та перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, так як він офіційно не працює, немає постійного джерела існування, тому знаходячись на волі ОСОБА_14 може незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених, а для запобігання вказаним ризикам, суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_14 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 04.03.2026 року до 02.05.2026 року включно.

Відносно клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, то суд, вважає, що вказані прокурором ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати та істотно не зменшуються через наявність у ОСОБА_14 постійного місця проживання і відсутність судимості, а також інших даних про особу обвинуваченого, на які вказує захисник.

За вище зазначених судом обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення ОСОБА_14 та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а захисником не наведено в клопотанні доводів які б переконали у зворотному.

Згідно п.5 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_14 пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тому суд вважає не визначати у даному кримінальному провадженні при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заставу.

З урахуванням викладенного, суд приходить до висновку про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_14 строком на 60 днів, а саме з 04.03.2026 року до 02.05.2026 року включно.

При розгляді клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів відносно обвинуваченого ОСОБА_12 без визначення розміру застави , суд приходить до наступних висновків: ОСОБА_12 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.307, ч.2 ст.306 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, за вчинення яких, у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_12 винним, останньому загрожує покарання за ст.306 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, за ст.307 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, на утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, доказів протилежного , що обвинувачений ОСОБА_12 офіційно працевлаштований суду стороною захисту не надано, також суд враховує те, що раніше ОСОБА_12 притягався до кримінальної відповідальності за ст. 307 ч.2,3 , ст. 311 ч.3 КК України згідно вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 13.12.2021 року, на шлях виправлення не став, тому знаходячись на волі він може незаконно впливати на інших обвинувачених та свідків у кримінальному провадженні, які не допитані судом та вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, можливості скоювати інші злочини. Суд вважає недостатнім застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_12 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а тому відносно обвинуваченого необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту , то суд вважає, що вказані прокурором ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати та істотно не зменшуються через те , що ОСОБА_12 має постійне місце проживання, а також інших даних про особу обвинуваченого, на які вказує захисник. Також колегія суддів , вважає . що обвинувачений ОСОБА_12 може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, які слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Заперечення захисника ОСОБА_8 проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 з тих підстав , що ризики зазанчені прокурором є припущеннями і не підтверджуються певними доказами колегія суддів вважає є неспроможними , так як КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Так , обвинувачений ОСОБА_12 усвідомлюючи реальність та невідворотність покарання, а також те, що у разі засудження за вчинення інкримінованих злочинів судом може бути призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі , при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду

Так як, обвинуваченому ОСОБА_12 пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тому суд вважає згідно вимог п.5 ч.4 ст.183 КПК України не визначати у даному кримінальному провадженні при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заставу.

З урахуванням викладенного, суд приходить до висновку про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 строком на 60 днів, а саме з 04.03.2026 року до 02.05.2026 року включно.

При розгляді клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави встановленої ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.01.2026 року у розмірі 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб відносно обвинуваченого ОСОБА_13 суд приходить до наступних висновків: ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого, у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_13 винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, враховує особу обвинуваченого, який немає міцних соціальних зв`язків, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, до затримання офіційно ніде не працював, тобто не мав офіційних джерел до існування , суд також враховує стан його здоров`я, матеріальне становище, та з метою запобіганням ризикам, що передбачені ст.177 КПК України, а саме запобіганням спробам обвинуваченого переховуватись від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, що обумовлено можливістю призначення покарання на тривалий строк за тяжкий злочин, що йому інкримінується, можливості незаконно впливати на свідків, які не допитані у судовому засіданні, суд вважає недостатнім застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а тому відносно обвинуваченого ОСОБА_13 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 04.03.2026 року до 02.05.2026 року включно.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_13 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт, то суд, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини враховує, що ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_13 може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість скасування, зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_13 , а альтернативні запобіжні заходи, як вище зазначив суд не забезпечать достатній рівень гарантії його належної процесуальної поведінки.

Згідно з ст. 183 ч.3 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 ч.4 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України зазначено, що розмір застави визначається щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Враховуючи встановлені обставини та приймаючи до уваги матеріальний і сімейний стан ОСОБА_13 та ризики, передбачені ст. 177 КПК України, суд визначає заставу у виді 55 ( п`ятдесят п`яти ) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить на день постановлення ухвали 183040 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі суду, протягом строку її дії, на рахунок за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26304855, Банк отримувача ДКСУ, м.Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0015950, призначення платежу: запобіжний захід - застава.

Звільнити ОСОБА_13 , з-під варти у разі внесення застави у сумі 183040 грн. ( сто вісімдесять три тисячи сорок гривень 00 копійок ) у національній грошовій одиниці.

У разі невнесення застави у визначеному розмірі обвинувачений ОСОБА_13 залишається під вартою на раніше встановлений судом строк.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує її внесення має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій він утримується.

Після отримання та перевірки протягом одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, в якій утримується обвинувачений, негайно виносить розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти, про що повідомляє суд.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_13 , що у разі внесення застави на нього покладаються наступні обов`язки:

1.Прибувати за кожним викликом до суду;

2.Не відлучатись з м. Полтава, Полтавської області без дозволу прокурора та суду.

3. Повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. Утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню;

5. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання (порушення) покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 обов`язків застава звертається в дохід держави.

Зобов`язати уповноважену службову особу установи, в якій утримується обвинувачений ОСОБА_13 , у разі внесення застави при звільненні обвинуваченого ОСОБА_13 роз`яснити йому права та обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликами, а також наслідки невиконання даних обов`язків

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 р. по справі №3-208/2018, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Керуючись ст.ст. 184, 331 ч.1,3, 369, 372, 392, 394 ч.5, ст. 395 ч.2 п. 1-1 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Клопотання, заявлене прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у виді тримання під вартою задовольнити .

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме з 04.03.2026 року до 02.05.2026 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, а саме з 04.03.2026 року до 02.05.2026 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 днів, а саме з 04.03.2026 року до 02.05.2026 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 60 днів, а саме з 04.03.2026 року до 02.05.2026 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 60 днів, а саме з 04.03.2026 року до 02.05.2026 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_13 , заставу у розмірі 55 (п`ятдесяти п`яти ) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить на день постановлення ухвали 183040 грн. ( сто вісімдесять три тисячи сорок гривень 00 копійок) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі суду, протягом строку її дії, на рахунок за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26304855, Банк отримувача ДКСУ, м.Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0015950, призначення платежу: запобіжний захід - застава.

Звільнити ОСОБА_13 , з-під варти у разі внесення застави у сумі 183040 грн. (сто вісімдесять три тисячи сорок гривень 00 копійок) у національній грошовій одиниці.

У разі невнесення застави у визначеному розмірі обвинувачений ОСОБА_13 залишається під вартою на раніше встановлений судом строк.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує її внесення має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій він утримується.

Після отримання та перевірки протягом одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, в якій утримується обвинувачений, негайно виносить розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти, про що повідомляє суд.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_13 , що у разі внесення застави на нього покладаються наступні обов`язки:

1.Прибувати за кожним викликом до суду;

2.Не відлучатись з м. Полтава Полтавської області без дозволу прокурора та суду.

3. Повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. Утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню;

5. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання (порушення) покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 обов`язків застава звертається в дохід держави.

Зобов`язати уповноважену службову особу установи, в якій утримується обвинувачений ОСОБА_13 , що у разі внесення застави при звільненні обвинуваченого ОСОБА_13 роз`яснити йому права та обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликами, а також наслідки невиконання даних обов`язків.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_10 на більш м`який запобіжний захід , не пов`язаний з позбавленням волі , захисника ОСОБА_7 про визначення розміру застави при продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_14 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити .

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_13 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення обвинуваченими, їх захисниками, законними представниками, прокурором.

Головуючий суддя: ОСОБА_17

Судді: ОСОБА_18

ОСОБА_19