Номер провадження: 11-сс/813/518/26
Справа № 499/1419/25 1-кс/499/17/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Іванівського районного суду Одеської області від 04.02.2026 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000606 від 08.11.2025 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Іванівського районного суду Одеської області від 04.02.2026 відмовлено в задоволенні клопотання старшої слідчої відділення №1 слідчого відділу Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000606 від 08.11.2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 .

Клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_8 ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу задоволено частково.

Змінено визначений ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 10.11.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_10 .

Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю у строк до 04 квітня 2026 року включно, заборонивши їй залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрювану ОСОБА_8 строком до 04.04.2026 року включно, наступні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у визначений ними час;

-не відлучатися зі свого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду, за винятком переміщення до укриття під час повітряних тривог;

-повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Обираючи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту слідчий суддя взяв до уваги позицію підозрюваної щодо усвідомлення свого правового становища у зв`язку з вчиненим: місце події ОСОБА_8 не залишила; заходів для приховування обставин події і знаряддя злочину не вживала; попри відсутності очевидців убивства не намагалася перекласти вину на іншу особу; сама викликала швидку медичну допомогу; сама наполягала на тому, щоб лікарі прибули швидше; на попередження оператора служби 103 щодо відповідних проблем відповіла «я знаю» і дочекалася лікарів та слідчих, а не втекла з місця події.

ОСОБА_8 є матір`ю двох неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження. Вона займається їх вихованням, забезпечує освіту, медичну допомогу.

Також суд при зміні запобіжного заходу бере до уваги ту обставину, що потерпіла і свідки на цей час допитані.

За три місяці перебування під вартою (з 08.11.2025) ОСОБА_8 зробила для себе відповідні висновки, в місцях несвободи характеризується позитивно, стягнення до останньої не застосовувались, що підтверджується доданими до клопотання доказами.

Вік та здоров`я ОСОБА_8 , на думку слідчого судді, свідчать про доцільність її перебування у суспільстві, де вона має міцні соціальна зв`язки, постійне місце проживання, і утриманців.

ОСОБА_8 не залишала місце злочину і співпрацювала з органом досудового розслідування, даючи слідчому, експертам і суду показання, які стабільно узгоджуються між собою та з сукупністю інших доказів, що переконливо доводить відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Можливість виїзду ОСОБА_8 за кордон буде нівельована вилученням її закордонного паспорту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що слідчим суддею не взято до уваги обставини вчиненого злочину, наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4 КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, підозрювану та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні/продовженні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу .

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону цілком виконав, врахував їх при постановленні ухвали та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваної ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Наявність на даній стадії у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого та ніким з учасників не оспорюється, а тому не перевіряється апеляційним судом.

За результатами розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя не погодився з доводами клопотання про продовження відносно підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відмовив у задоволенні клопотання слідчого, задовольнивши при цьому клопотання захисника та застосувавши до підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Так, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику, які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п.1,3,5 ч. 1 статті 177 КПК України.

Натомість при зміні запобіжного заходу слідчим суддею встановлено наступні обставини: місце події ОСОБА_8 не залишила; заходів для приховування обставин події і знаряддя злочину не вживала; попри відсутності очевидців убивства не намагалася перекласти вину на іншу особу; сама викликала швидку медичну допомогу та наполягала на тому, щоб лікарі прибули швидше; на попередження оператора служби 103 щодо відповідних проблем відповіла «я знаю» і дочекалася лікарів та слідчих, а не втекла з місця події.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_8 є матір`ю двох неповнолітніх дітей, займається їх вихованням, забезпечує освіту, медичну допомогу. Діти в достатній кількості та відповідно до віку забезпечені іграшками та одягом.

Також відсутні будь-які дані, що вона буде переховуватися від органу досудового розслідування і суду, за три місяці перебування під вартою (з 08.11.2025) ОСОБА_8 зробила для себе відповідні висновки, в місцях несвободи характеризується позитивно, стягнення до останньої не застосовувались.

ОСОБА_8 не залишала місце злочину і співпрацювала з органом досудового розслідування, даючи слідчому, експертам і суду показання, які стабільно узгоджуються між собою та з сукупністю інших доказів. Можливість виїзду ОСОБА_8 за кордон буде нівельована вилученням її закордонного паспорту.

Вказане, на переконання колегії суддів, доводить відсутність у підозрюваної бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також апеляційний суд бере до уваги ту обставину, що потерпіла і свідки на цей час допитані, осіб, які б могли бути очевидцями злочину, незаконний вплив на кого міг би бути доцільним, немає, отже підстави вважати, що ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, зможе незаконно вплинути на обставини, які мають доказове значення, та на потерпілого або свідків, відсутні.

Отже, апеляційний суд констатує, що вказані ризики, які були встановлені судом при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого його продовження, на даний час мають низькій рівень.

Водночас, надаючи оцінку заявленим в апеляційній скарзі прокурора доводам, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що під час апеляційного розгляду скарги прокурор не надав жодних доказів, які б підтверджували факт порушення підозрюваною ОСОБА_8 застосованого до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених на неї слідчим суддею обов`язків та підтвердив, що йому не відомі факти порушення підозрюваною застосованого до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому, судова колегія враховує, що підозрювана ОСОБА_8 була присутня під час розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення її становища, що в свою чергу характеризує її як особу, яка навпаки не намагається переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах та не доведені прокурором під час апеляційного розгляду скарги.

Зважаючи на вище викладене, слідчий суддя, взявши до уваги обставини кримінального правопорушення, дослідивши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, в повній мірі врахував особу підозрюваної та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням на останню відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку апеляційного суду, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу, а оцінюватись в сукупності також повинні обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріали, які характеризують особу підозрюваного та його поведінка після вчиненого кримінального правопорушення.

Беручи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає доводи прокурора необґрунтованими, а вказані обставини, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги свідчать про доцільність зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, що в повній мірі забезпечить виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків.

При цьому, колегія суддів звертає увагу прокурора на те, що у разі наявності підстав вважати, що раніше обраний підозрюваній запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечує виконання такою покладених на неї обов`язків, або підозрювана дійсно порушить умови перебування під домашнім арештом, прокурор не позбавлений права звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням про зміну раніше обраного запобіжного заходу в порядку ст. 200 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 181, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргупрокурора Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іванівського районного суду Одеської області від 04.02.2026 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000606 від 08.11.2025 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4