КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/2957/26 Слідчий суддя в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2576/2026 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

підозрюваного: ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ),

перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 )на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду в місті Києві від 05 лютого 2026 року у провадженні за скаргою адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах громадянина США ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на наказ Міністерства юстиції України №92/5 від 15.01.2026 року «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до Сполучених Штатів Америки для виконання вироку суду»,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_7 , що діє в інтересах громадянина США ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) звернувся до суду зі скаргою на наказ Міністерства юстиції України №92/5 від 15.01.2026 року «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до Сполучених Штатів Америки для виконання вироку суду».

Просив скасувати наказ Міністерства юстиції України №92/5 від 15.01.2026 року «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до Сполучених Штатів Америки для виконання вироку суду».

Стверджував, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки таке рішення суперечить вимогам міжнародного законодавства, зокрема Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Стан здоров`я ОСОБА_8 унеможливлює його екстрадицію до США. Також просив врахувати склад його сім`ї та перебування на його триманні малолітньої доньки та дружини.

Окремо зауважено, що видача ОСОБА_8 суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду в місті Києві від 05 лютого 2026 року у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах громадянина США ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на наказ Міністерства юстиції України №92/5 від 15.01.2026 «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до Сполучених Штатів Америки для виконання вироку суду» - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя прийшов до висновку, що на момент прийняття центральним органом України рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до США для притягнення до кримінальної відповідальності, обставин, що перешкоджають видачі особи (ст.ст. 587, 589, ч. 4 ст. 590 КПК України) не було.

Отже, наказ Міністерства юстиції України №92/5 від 15.01.2026 року «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до Сполучених Штатів Америки для виконання вироку суду», винесено законно та обґрунтовано, не порушуючи вимоги ч. 4 ст. 590 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), 12.02.2026 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою скасувати наказ Міністерства юстиції України від 15.01.2026р. № 92/5 «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до Сполучених Штатів Америки для виконання вироку суду».

Просив суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду в місті Києві від 05 лютого 2026 року у зв`язку з тим, що отримав копію оскаржуваної ухвали 09 лютого 2026 року.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що слідчий суддя дослідив та дав оцінку аргументам скарги та доданим матеріалам, то він би дійшов висновку, що Мін`юст не мав законних повноважень приймати такий акт, оскільки КПК України передбачає неможливість здійснення міжнародного співробітництва у випадку ненадання запитуючою стороною гарантій взаємності.

Незаконність оскаржуваного акту обумовлена невідповідністю такого акту Конституції, міжнародним договорам, законам України, зокрема КПК України.

У запиті США відсутні дані про надання гарантій взаємності, що взагалі виключає можливість міжнародного співробітництва за таким запитом та робить неможливим прийняття рішення за таким запитом відповідно до пункту 4 частини 1 статті 589 КПК України.

Між Україною та Сполученими Штатами Америки не укладено міжнародного договору, який передбачає видачу правопорушників. Разом з тим, відповідно до запиту Посольства Сполучених Штатів Америки, Сполучені Штати не можуть гарантувати взаємність у питанні прийняття і розгляду в майбутньому запиту України, а лише намагатимуться надати аналогічну допомогу.

Розпочавши розгляд запиту США всупереч приписам КПК України, Міністерство вийшло за межі наданих законом повноважень та вчинило у спосіб, що суперечить приписам закону. Всі подальші дії Міністерства, спрямовані на виконання такого запиту, такі як призначення екстрадиційної перевірки, прийняття Наказу, є діями, які суперечать закону і не можуть бути визнанні такими, що відповідають приписам КПК України.

Крім відсутності необхідних даних у запиті США (надання гарантій взаємності), Сполучені Штати не забезпечують такої взаємності і на практиці. Згідно офіційної відповіді Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва за три роки (2022, 2023, 2024) до України з США не відбулося жодної екстрадиції, що спростовує наведену у висновку Департаменту міжнародного співробітництва Міністерства юстиції України інформацію про начебто існуючу взаємність у цій сфері.

Допустивши виконання Наказу, Україна свідомо порушить міжнародний договір, а саме ЄКПЛ, яку зобов`язалась дотримуватись, оскільки передасть ОСОБА_12 в країну, в якій відсутній ефективний механізм перегляду вироку з довічним ув`язненням, відсутній чіткі правила та можливість умовнодострокового звільнення, а крім того наявні нелюдські умови тримання під вартою і жорстоке поводження з ув`язненими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів судового провадження вбачається, що до Київської міської прокуратури з Міністерства юстиції України 24.07.2025 надійшов запит компетентних органів Сполучених Штатів Америки про видачу громадянина Сполучених Штатів Америки ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Сполучених Штатів Америки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених розділом 13, ст.ст. 1405, 1410, 604.01, 701, 702, 801, 804, 811, 812, 604 (В), 604 (К), 604 (М), 604(Н), 1001 КК США, а також надано доручення на проведення екстрадиційної перевірки та звернення до суду із клопотанням про застосування до нього екстрадиційного арешту.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25.06.2025 задоволено клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту щодо громадянина Сполучених Штатів Америки ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано щодо нього тимчасовий арешт, строком 40 діб, до 03.08.2025.

В подальшому слідчими суддями приймались рішення про наявність підстав для подальшого утримання громадянина США ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою та про продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до здійснення його фактичної передачі компетентним органам США.

ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , розшукується для оголошення вироку після обвинувачення у США по п`ятнадцяти пунктах, пов`язаних із розбещенням та вчиненням дій сексуального характеру щодо дітей.

25.11.1992 журі, яке головувало у Вищому суді штату Арізона, округ Піма, у кримінальних справах CR36859 та CR38282, винесло вироки, які засуджують ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), за такі злочини:

- вчинення дій сексуального характеру щодо неповнолітньої дитини, яка не досягла п`ятнадцяти років, що становить порушення у відповідності до Переглянутого зведення законодавчих актів штату Арізона, розділу 13, частин 1405(В), 701, 702, 801, 804, 811 та 812, і передбачає максимальне покарання у вигляді 14 років позбавлення волі;

- розбещення дитини віком до п`ятнадцяти років, що становить порушення у відповідності до Переглянутого зведення законодавчих актів штату Арізона, розділу 13, частин 1410, 701, 702, 801, 804, 812, 604(Н) та 604(К), і передбачає максимальне покарання у вигляді до 21 року позбавлення волі;

- розбещення дитини віком до чотирнадцяти років, що становить порушення у відповідності до Переглянутого зведення законодавчих актів штату Арізона, розділу 13, частин 1410, 604.01, 701, 702, 801, 804, 812, 604(Н) та 604(К), і передбачає максимальне покарання у вигляді довічного ув`язнення по кожному пункту;

- розбещення дитини віком до п`ятнадцяти років, що становить порушення у відповідності до Переглянутого зведення законодавчих актів штату Арізона, розділу 13, частин 1410, 604.01, 701, 702, 801, 804, 812, 604(В) та 604(М), і передбачає максимальне покарання у вигляді у вигляді довічного ув`язнення по кожному пункту;

- вчинення дій сексуального характеру щодо неповнолітньої дитини, яка не досягла п`ятнадцяти років, що становить порушення у відповідності до Переглянутого зведення законодавчих актів штату Арізона, розділу 13, частин 1405, 604.01, 701, 702, 801, 804, 812, 604(В), 604(К) та 604(М), і передбачає максимальне покарання у вигляді довічного ув`язнення по кожному пункту;

- спроба вчинення дій сексуального характеру щодо неповнолітньої дитини, яка не досягла п`ятнадцяти років, що становить порушення у відповідності до Переглянутого зведення законодавчих актів штату Арізона, розділу 13, частин 1001, 1405, 604.01, 701, 702, 801, 804, 812, 604(В), 604(Н), 604(К) та 604(М), і передбачає максимальне покарання у вигляді 15 років позбавлення волі.

25.11.1992 на підставі винесених вироків у кримінальних справах CR36859 та CR38282, вищий суд штату Арізона, округ Піма, видав ордер на арешт ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вищевказані злочини.

Вказаний ордер на арешт залишається дійсним та підлягає виконанню. Відповідно до Переглянутого зведення законодавчих актів штату Арізона 13-107, притягнення до відповідальності за пред`явленими звинуваченнями може відбуватись в будь-який час і не підлягає жодним обмеженням у часі. Іноземною стороною надано документи щодо підтвердження громадянства з фотографією ОСОБА_8 , а також витяги статей кримінального законодавства. Згідно наданих документів строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинені злочини не закінчився. Злочини не належить до військових злочинів і не носять політичного характеру.

Інкриміновані ОСОБА_8 відносяться до кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 6 ст. 153, ч.ч. 1, 2, ст. 155, ч. 1, 2, ст. 156 КК України, які є єкстрадиційними, оскільки за їх вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі понад 1 рік. За вчинення указаних злочинів, відповідно до вимог КПК України, перешкоди для видачі особи відсутні, строк давності не закінчився.

Під час проведеної перевірки встановлено те, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності на території України не притягується, громадянство України не отримував, до органів міграційної служби із заявою про отримання статусу біженця не звертався. За станом здоров`я може бути етапований. МО України не володіє інформацією, що його видача буде суперечити інтересам національної безпеки України.

За результатами перевірки Київською міською прокуратурою 12.11.2025 скеровано матеріали до Міністерства юстиції України для прийняття рішення.

15.01.2026 Міністерством юстиції України постановлено наказ № 92/5 від 15.01.2026 року «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до Сполучених Штатів Америки для виконання вироку суду».

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції. Колегія суддів вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності ухвали слідчого судді, є необґрунтованими, оскільки на думку колегії слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість прийняття такого рішення.

Колегія суддів, звертає увагу сторони захисту, що під час вирішення питання про екстрадицію, а саме щодо наказу Міністерства юстиції України національним інтересам України, необхідно було врахувати, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України» національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

Суд першої інстанції зазначив, що на момент прийняття центральним органом України рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до США для притягнення до кримінальної відповідальності, обставин, що перешкоджають видачі особи (ст.ст. 587, 589, ч. 4 ст. 590 КПК України) не було.

Наказ Міністерства юстиції України №92/5 від 15.01.2026 року «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до Сполучених Штатів Америки для виконання вироку суду», винесено законно та обґрунтовано, не порушуючи вимоги ч. 4 ст. 590 КПК України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 541 КК України, екстрадиційна перевірка - діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин.

Як визначено у ч. 1 ст. 554 КПК України, отримавши запит про міжнародну правову допомогу від запитуючої сторони, уповноважений (центральний) орган України розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 КК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Згідно ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 592 КПК України після прийняття рішення про видачу особи (екстрадицію) центральний орган України може відстрочити фактичну передачу особи до іноземної держави у разі, якщо особа, щодо якої прийнято рішення про видачу (екстрадицію), притягається до кримінальної відповідальності або відбуває покарання у виді позбавлення чи обмеження волі за інший злочин на території України - до закінчення досудового розслідування або судового провадження, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких законних підстав.

Так, на момент прийняття центральним органом України рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до США для притягнення до кримінальної відповідальності, обставин, що перешкоджають видачі особи (ст.ст. 587, 589, ч. 4 ст. 590 КПК України) не було.

Колегія суддів звертає увагу сторони захисту на те, що відсутність спеціального двостороннього договору про екстрадицію між Україною та США не означає неможливості екстрадиції.

У таких випадках екстрадиція може здійснюватися на засадах взаємності відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України.

Конвенція про кіберзлочинність від 2001 року (Будапештська конвенція), на яку посилається захисник, передбачає механізми співробітництва, включно з екстрадицією, у сфері кіберзлочинності.

Статті 24, 27, 35, 39 цієї Конвенції дійсно встановлюють, що за відсутності двостороннього договору, екстрадиція здійснюється відповідно до національного законодавства держав-учасниць.

Це підтверджує, що КПК України є належною правовою підставою для розгляду запиту про екстрадицію у даному випадку.

Згідно з ч. 3 ст. 544 КПК України вимоги до запиту про видачу особи (екстрадицію) стосується, серед іншого, надання гарантій взаємності, якщо інше не передбачено міжнародним договором.

Взаємність у даному випадку може випливати з факту ратифікації обома державами Конвенції про кіберзлочинність, яка передбачає співробітництво та екстрадицію.

Крім того між країнами наявні дипломатичні канали для обміну такими гарантіями.

Відсутність обміну гарантіями не є безумовною перешкодою для розгляду запиту, особливо враховуючи принцип взаємності та інші механізми співробітництва.

Офіс Генерального прокурора визнав запит США достатнім для прийняття рішення, це не є порушенням.

Фактичне затримання ОСОБА_8 за запитом про екстрадицію свідчить про його розшук та намір компетентних органів США отримати його видачу.

Затримання особи за запитом про екстрадицію (екстрадиційний арешт) є законною підставою для позбавлення свободи відповідно до п. "f" ч. 1 ст. 5 ЄКПЛ, яка дозволяє законне затримання особи "з метою запобігання несанкціонованому в`їзду в країну або особі, щодо якої вживаються заходи з депортації або екстрадиції".

Процедура екстрадиційного арешту та подальшого утримання під вартою регулюється КПК України і була дотримана.

Згідно з висновком Європейського суду з прав людини «Солдатенко проти України», де у п. 109 вказано наступне.

Відповідно до п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі, крім тих випадків: «… законний арешт особи, відносно якої проводиться процедура депортації або видачі…». «Положення п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основних свобод не вимагає наявності підстав вважати, що тримання під вартою особи, стосовно якої вчиняються дії з метою її екстрадиції, потребується, наприклад, для того, щоб запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі. У цьому зв`язку пункт 1(f) статті 5 Конвенції передбачає захист на рівні, відмінному від рівня захисту за пунктом 1(c) статті 5: все, що потребується згідно з підпунктом (f),- це здійснювана «процедура депортації або екстрадиції».

Відповідно до ч. 8 ст. 584 КПК України під час розгляду клопотання слідчий суддя не досліджував питання про винуватість особи і не перевіряв законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави.

Відповідно до КПК слідчий суддя оцінює законність запиту про екстрадицію та відповідність його вимогам КПК України, а не досліджує вину особи по суті.

Метою судового розгляду є перевірка наявності або відсутності обставин, які можуть перешкоджати видачі особи.

Оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України та ухвала слідчого судді були прийняті на основі ретельного вивчення наданих суду документів.

Метою екстрадиції є забезпечення принципу невідворотності покарання та міжнародного співробітництва у боротьбі зі злочинністю.

Колегія суддів вважає, що дії Офісу Генерального прокурора та слідчого судді є законними, доки не доведено протилежне.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422, 590, 591 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 )залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду в місті Києві від 05 лютого 2026 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3