Провадження №11-сс/991/89/26
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 13 січня 2026 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді від 13 січня 2026 року відмовлено у задоволенні скарги захисника на повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 16.09.2025 у кримінальному провадженні

№ 0000244 від 05.09.2022.

Не погодившись з вказаним рішенням, захисник подав апеляційну скаргу, в якій посилається на такі обставини.

Повідомлення про підозру від 16.09.2025 ОСОБА_6 вручено без захисника та не вдень його складення. Відсутність роз`яснення прав підозрюваного та ненадання пам`ятки про права є порушенням вимог ст. ст. 42, 278-277 КПК України. Це позбавило підозрюваного можливості усвідомлено оцінити свій статус, наслідки своїх дій та негайно вжити заходів до захисту, що є порушенням його права на захист.

Оскільки відомості до ЄРДР про кримінальні правопорушення внесено 05.09.2022, до кримінального провадження необхідно застосовувати строк, визначений п. 2 ч. 2 ст. 219 КПК України, чинний станом на 25.08.2022, тобто вісімнадцять місяців з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня повідомлення особі про підозру. Відтак орган досудового розслідування не мав права 26.06.2025 року вручати ОСОБА_6 повідомлення про підозру, оскільки такий строк сплив 05.03.2024. Вручення повідомлення про підозру поза межами строків, визначених процесуальним законодавством, є підставою визнання такого повідомлення протиправним. При цьому, зміни, внесені до ст. 219 КПК України 01.01.2024, не можуть застосовуватися у даному випадку, оскільки такі зміни погіршують становище підозрюваного, а тому у слідчого був обов`язок закрити кримінальне провадження.

Підозра ґрунтується виключно на матеріалах судової експертизи: висновку експерта

№ 5143/24-53 від 29.04.2025, що має ряд недоліків. Недотримання та порушення вимог інструкції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, КПК України, Закону України «Про судову експертизу» та Національного стандарту № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, стосовно встановлення ринкової вартості об`єктів дослідження вплинули на повноту, обґрунтованість та об`єктивність проведеного дослідження та, у підсумку, на правильність і достовірність кінцевого результату дослідження стосовно ринкової вартості об`єктів дослідження. У органу досудового розслідування відсутні докази про те, що вартість фарб ПФ-115, поставлених з боку ТОВ «ВП «ФАРБПРОМ», ТОВ «ТД «ПРОМБІЗНЕС», ТОВ «8С ГРУП» і ТОВ «ФОРУМ ТРЕЙД ЛОГІСТІК» є неринковою і, відповідно, вартість цін поставок - завищеними.

Просить ухвалу слідчого судді від 13.01.2026 скасувати та постановити нову, якою визнати протиправним та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 16.09.2025.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали подану апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, наведені у ній.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , пояснення прокурора ОСОБА_5 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

У цьому провадженні встановлено такі обставини.

26.06.2025 о 10:18 ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000244 від 05.09.2022 вручено повідомлення про підозру від 26.06.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 27 частиною 5 статті 191 КК, а саме в організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

18.08.2025 постановою детектива НАБУ ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні доручено Центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката-захисника підозрюваному ОСОБА_6 , оскільки такий повідомив про відсутність захисника, участь якого є обов`язковою, та того ж дня Північним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги відповідно до доручення № 004-260010644 призначено адвоката ОСОБА_9 як захисника ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні.

17.09.2025 о 10:12 ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000244 вручено повідомлення від 16.09.2025 про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15 частиною 3 статті 27 частиною 5 статті 191 КК, а саме в організації вчинення незакінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

18.09.2025 наказом Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги припинено надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що такий користується захистом іншого захисника - ОСОБА_7 - за договором, й відповідно припинена дія вищезазначеного доручення № 004-260010644.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя дійшов таких висновків: твердження скаржника про необхідність обов`язкової участі захисника ОСОБА_6 під час вручення такому повідомлень про підозру не відповідають нормам КПК України; станом на 17.09.2025 - день вручення повідомлення від 16.09.2025 про нову підозру - захист підозрюваного ОСОБА_6 ще здійснювався адвокатом ОСОБА_9 попри те, що адвокат ОСОБА_7 почав здійснювати такий захист із 17.09.2025; зміст повідомлень про підозру від 26.06.2025 і про нову підозру від 16.09.2025 спростовує твердження скаржника про не роз`яснення прав та невручення пам`яток, оскільки в таких наявні підписи ОСОБА_6 про вручення відповідних пам`яток 26.06.2025 о 10.19 і 17.09.2025 о 10.15; строк досудового розслідування не закінчувався; оцінка висновків експертів повинна бути здійснена судом винятково під час судового розгляду кримінального провадження за сутністю обвинувачення.

Ці висновки відповідають положенням закону та встановленим обставинам.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. (ст. 42 КПК України)

Участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного. (ст. 52 КПК України)

Повідомлення про підозру здійснюється у випадку, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. (ч. 1 ст. 276 КПК України)

Письмове повідомлення про підозру має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. (ч. 1 ст. 277 КПК України)

Повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження, зокрема про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію; повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи. (ч. 1 та ч. 3 ст. 111 КПК України)

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Слідчим суддею враховано правові позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (далі - ККС ВС), відповідно до яких відсутність захисника під час повідомлення особи про підозру не впливає на законність цієї процесуальної дії, і КПК України не містить жодних застережень про необхідність залучення захисника при повідомленні особи про підозру (постанови від 01.08.2022 в справі № 161/7088/20, від 05.04.2023 у справі № 683/1200/18, від 20.11.2025 у справі № 991/5553/21).

У зв`язку з цим помилковим є твердження в апеляційній скарзі про порушення права ОСОБА_6 на захист у зв`язку з повідомленням про підозру без участі захисників - адвоката ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 .

Слідчий суддя встановив, що в повідомленнях про підозру від 26.06.2025 і про нову підозру від 16.09.2025 наявні підписи ОСОБА_6 про вручення пам`яток про процесуальні права і обов`язки 26.06.2025 о 10.19 і 17.09.2025 о 10.15.

Разом з тим, в апеляційній скарзі не наведено жодного доводу, що ОСОБА_6 не є автором вказаних підписів, а тому колегія суддів вважає голослівним посилання в апеляційній скарзі на нероз`яснення прав та невручення пам`яток.

Згідно з положеннями ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Таким чином, процесуальні строки за своїм функціональним призначенням є засобами реалізації процесуальних прав або виконання процесуальних обов`язків. Залежно від цього сплив процесуальних строків тягне за собою різні правові наслідки: закінчення строку реалізації права спричиняє припинення можливості ним скористатися, сплив строку виконання обов`язків не припиняє необхідності виконати цей обов`язок і не тягне за собою припинення повноважень службової особи на здійснення обов`язкової дії.

А відтак, враховуючи правову позицію, викладену в постанові ККС ВС від 02.05.2023 (справа № 750/5546/21), колегія суддів приходить до висновку, що вручення підозри ОСОБА_6 пізніше встановленого строку для вручення повідомлення про підозру, тобто на наступний день після складення підозри, не спричиняє недійсність вказаної процесуальної дії.

Слідчим суддею також встановлено такі обставини.

05.09.2022 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000244.

22.08.2025 постановою заступника Генерального прокурора-керівника САП ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000244 до 3-х місяців, тобто до 26.09.2025.

19.09.2025 завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000244 і повідомлено підозрюваних, зокрема ОСОБА_6 , та його захисника ОСОБА_7 про це та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у порядку статті 290 КПК.

Таким чином, з 20.09.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000244 перестав спливати.

Відповідно до чинної станом на 05.09.2022 редакції ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Визначений у вищевказаній редакції ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000244 з моменту внесення 05.09.2022 відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР мав би закінчитись 05.03.2024.

01.01.2024 набув чинності Закон України від 08.12.2023 № 3509-IX, яким зокрема внесено зміни до ч. 1 ст. 219 КПК України та викладено її у новій редакції, згідно з якою строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження, а також виключено частину 8 статті 615 КПК і пункт 20-8 розділу XI «Перехідні положення» КПК викладено в такій редакції «20-8. Положення частини першої статті 219 цього Кодексу в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» застосовуються до всіх кримінальних проваджень, досудове розслідування або судовий розгляд яких не завершено до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури».

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 17.12.2015 (справа № 5-205кс15) дійшла таких висновків.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення даного конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року. В указаному Рішенні, зокрема, зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили, визначає Кримінальний кодекс України.

Кримінальним процесуальним законодавством України визначається порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень.

На відміну від кримінального матеріального закону, новий кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе. Це положення випливає з частини першої статті 5 КПК, відповідно до якої процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді, що оскільки станом на 05.03.2024 чинною була нова редакція ч. 1 ст. 219 КПК України, згідно з якою строк досудового розслідування мав обчислюватись з моменту повідомлення особі про підозру, то такий строк у кримінальному провадженні № 0000244 перестав обчислюватись з 01.01.2024 аж до 26.06.2025, коли ОСОБА_6 повідомили про підозру, а тому твердження скаржника щодо нібито закінчення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000244 є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Так, нерелевантним є посилання в апеляційній скарзі на Рішення Конституційного Суду України.

У Рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99, справа № 1-7/99 поряд з тим, що Конституційний Суд України в мотивувальній частині зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, дійшов висновку, що положення

частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Тобто у вказаному рішенні Конституційний Суд України не розглядав питання про дію в часі норм процесуального права.

Також, Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 ухвалено у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу ІІІ „Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213?VIII, а Рішення № 6-рп/2016 від 08.09.2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини п`ятої статті 21 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" (справа про завчасне сповіщення про проведення публічних богослужінь, релігійних обрядів, церемоній та процесій), тобто вказані рішення не стосуються правовідносин, пов`язаних з застосуванням КПК України.

Крім того, дійсно, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 10.12.20244 у справі № 240/19209/21 вказав, що Суди не мають застосовувати положення законів, які не відповідають Конституції, незалежно від того, чи визнавалися вони Конституційним Судом України неконституційними, тобто закони, що суперечать Конституції України не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними. Така позиція була висловлена ще Пленумом Верховного Суду України у постанові № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»: «Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Однак, при тому, що відсутні підстави вважати, що Закон України від 08.12.2023 № 3509-IX не відповідає Конституції України, колегія суддів не вбачає в доводах апеляційної скарги обґрунтування для застосовування Конституції України як акта прямої дії.

Захисник в апеляційній скарзі стверджує про недоліки висновку експертизи № 5143/24-53 від 29.04.2025 у зв`язку з порушенням принципу повноти та всебічності дослідження, необґрунтованість методики та невідповідність вимогам законодавства (наприклад, Національному стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав»), відсутність в розпорядженні експерта вихідних даних для проведення оцінки вартості, що позбавляло його можливості робити однозначні висновки щодо вартості, та у зв`язку з цим посилається на відсутність доказів і необґрунтованість підозри.

Однак, висновок експерта є самостійним процесуальним джерелом доказів у кримінальному процесі, та є документом, що містить результат застосування професійних спеціальних знань експерта, якими судді та інші учасники кримінального провадження не володіють. (ст. 84 КПК України)

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. (ч. 1 ст. 94 КПК України)

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. (ч. 1 та ч. 2 ст. 101 КПК України)

Під час судового розгляду суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності. (п. 3 ч. 2 ст. 332 КПК України)

Крім того, у випадку, коли результати проведеної експертизи викликають певні сумніви, суд під час судового розгляду кримінального провадження для роз`яснення висновку може допитати експерта відповідно до статті 356 КПК України, за наслідками чого зробити висновки щодо належності та допустимості висновку, що сприяє доповненню та поясненню відомостей, отриманих у результаті експертного дослідження.

Враховуючи вказані положення закону, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді, що оцінка висновків експертів у разі надання їх як доказів будь-якою стороною кримінального провадження повинна бути здійснена судом винятково під час судового провадження.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на обставини, що спростовують вказаний висновок суду, а тому не приймаються до уваги.

У рішенні у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) (заява № 49684/99 від 27.09.2001) (п. 30), Європейський Суд з прав людини відзначив, що: «…Незважаючи на те, що п. 1 ст. 6 Конвенції прав людини зобов`язує суди мотивувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент…».

А відтак, оскільки інші аргументи апеляційної скарги не спростовують висновки слідчого судді щодо наявності достатніх підстав для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст.191, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, колегія суддів не вбачає підстав для їх детального аналізу.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не знаходить.

У зв`язку з цим ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 13 січня 2026 року - без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3