Справа № 463/1112/26
Провадження № 1-кс/463/2685/26
У Х В А Л А

про накладення арешту

13 березня 2026 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представників власника майна ОСОБА_4 - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_7 погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000026 від 03.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в :

слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_7 за погодженням прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000026 від 03.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Подане клопотання мотивує тим, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові перебуває кримінальне провадження за № 0000026 від 03.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що на території Львівської області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та інші на даний час невстановлені особи, впродовж грудня 2025 року організували незаконне переправлення військовозобов`язаних осіб чоловічої статі через пункт пропуску «Нижанковичі-Мальховичі» Державного кордону України шляхом підміни паспортів громадянина України для виїзду за кордон на осіб похилого віку (які мають законні підстави для даного виїзду) в період дії на території України правового режиму «Воєнний стан».

Вказує, що 09.03.2026 року на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 10.02.2026 року, проведено санкціонований обшук у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «iPhone XR», ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім-картою мобільного оператора НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «NOKIA», ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , із сім-картою мобільного оператора НОМЕР_6 .

На даний час органом досудового розслідування вказані вище мобільні телефони визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, є засобами вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, з метою збереження речових доказів та забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, просить клопотання задовольнити.

Слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду клопотання, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи наведене, розгляд клопотання проведено за відсутності слідчого, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених вище, просить таке задовольнити та накласти арешт на вказане майно з метою збереження речових доказів.

Представники власника майна - адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні відносно клопотання заперечили. Зазначили, що правові підстави для арешту вказаного майна відсутні, оскільки таке майно не пов`язане з предметом досудового розслідування, не використовувалось у протиправній діяльності, не містить на собі жодних слідів злочину. Вилучене майно належить третій особі ОСОБА_4 , який не перебуває у жодному процесуальному статусі, не має жодного відношення до даного кримінального правопорушення та його майно не може бути визнано речовим доказом. Накладення арешту на вказані мобільні телефони призведе до істотного та непропорційного втручання у право власності третьої особи. Крім цього звернули увагу на порушення допущенні слідчим, який проводив відповідну слідчу дію (обшук), що полягали у незабезпеченні дотримання вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Слідчий, який проводив обшук не повідомив раду адвокатів регіону за місцем проведення такої процесуальної дії, оскільки адвокат ОСОБА_5 з 2024 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 та повідомила слідчому про таку обставину, проте, останній проігнорував це та продовжив проведення обшуку без повідомлення представника ради адвокатів. Вважають такі дії протиправними, а процесуальну дію незаконною. На підставі викладеного, просять відмовити у задоволенні клопотання.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора, представників власника майна, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що органом досудового розслідування внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 03.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 10.02.2026 року, надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення. Обшук було проведено 09.03.2026 року.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України).

Згідно з вимогами ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Слідчий просить накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 09.03.2026 року під час проведення обшуку у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_7 від 10.03.2026 року, вилучені в ході проведення обшуку мобільні телефони визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки такі містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються та мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у вказаному кримінальному провадженні.

Речовими доказами, відповідно до ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Надаючи оцінку твердженням представників власника майна щодо незабезпечення службовою особою, яка проводила відповідну слідчу дію (обшук) гарантій адвокатської діяльності, слідчий суддя зазначає наступне.

Додаткові гарантії проведення обшуку в житлі, іншому володінні адвоката, приміщенні, де він здійснює свою професійну діяльність, передбачені у Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». КПК України не містить окремих норм щодо таких особливостей.

Згідно п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що проведення стосовно адвоката оперативно-розшукових заходів чи слідчих дій, що можуть проводитися виключно з дозволу суду, здійснюється на підставі судового рішення, ухваленого за клопотанням, зокрема, Генерального прокурора, його заступників, прокурора Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя;.

Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у разі проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката слідчий суддя, суд у своєму рішенні в обов`язковому порядку зазначає перелік речей, документів, що планується відшукати, виявити чи вилучити під час проведення слідчої дії чи застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а також враховує вимоги пунктів 2-4 частини першої цієї статті.

Під час проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката має бути присутній представник ради адвокатів регіону, крім випадків, передбачених абзацом четвертим цієї частини. Для забезпечення його участі службова особа, яка буде проводити відповідну слідчу дію чи застосовувати захід забезпечення кримінального провадження, завчасно повідомляє про це раду адвокатів регіону за місцем проведення такої процесуальної дії.

З системного аналізу наведених вище норм вбачається, що гарантії забезпечення адвокатської діяльності передбачені ст.23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» поширюються на адвокатів, щодо яких безпосередньо проводяться оперативно-розшукові заходи чи слідчі дії, в тому числі обшук житла, іншого володіння адвоката, приміщень, саме де він здійснює адвокатську діяльність.

Водночас, як вбачається з матеріалів клопотання, в тому числі протоколу обшуку від 09.03.2026 року, перед початком процесуальної дії за місцем її проведення було виявлено ОСОБА_5 , яка представилась адвокатом та вказала, що проживає за даною адресою. Тобто як на момент звернення до слідчого судді за відповідним дозволом, так і на момент проведення процесуальної дії органу досудового розслідування не було відомо про такі обставини, оскільки стосовно адвоката ОСОБА_5 в межах даного кримінального провадження оперативно-розшукових заходів чи слідчих дій не проводилось. При цьому, будь яких речей/документів належних ОСОБА_5 , в тому числі документів (інформації), що містять адвокатську таємницю та пов`язаних із адвокатською діяльністю слідчими не оглядалось та не вилучалось.

Більше, того адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила, що вона проживає за вказаною адресою зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 фактично без юридичної правової підстави (вказане майно не належить їй на праві власності чи оренди). Поряд з цим вказала, що місце здійснення адвокатської діяльності на даний час у неї відсутнє.

Вказані обставини в своїй сукупності не перешкоджали проведенню відповідної процесуальної дії, в свою чергу, не надавали право ОСОБА_5 заборонити доступ до помешкання, в якому вона знаходилася в момент проведення обшуку на праві співмешканки можливо причетної до вчинення вказаного правопорушення особи.

Дослідивши матеріали клопотання, яке відповідає вимогам ч.2 ст.171 КПК України та подане у строки встановлені абз.2 ч.5 ст.171 КПК України, враховуючи наведене вище, а також те, що твердження представників власника майна про відсутність значимості для органу досудового розслідування майна, вилученого у ОСОБА_4 , на даний час не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання, оскільки не доведені достатніми належними та допустимими доказами, які б не піддавались сумніву, а тому, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна необхідно задовольнити.

Керуючись вимогами статей 170-173, 309, 395 КПК України КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_7 погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000026 від 03.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 09.03.2026 року в ході проведення обшуку у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: мобільний телефон марки «iPhone XR», ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім-картою мобільного оператора НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «NOKIA», ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , із сім-картою мобільного оператора НОМЕР_6 , які належать ОСОБА_4 , шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права користування, розпорядження та відчуження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виконання ухвали покласти на слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_7 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1