Справа № 372/1579/26
Провадження 1-кс-317/26
ухвала

Іменем України

24 березня 2026 року слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області в місті Обухів Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000404, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Обухівського районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000404, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

На обґрунтування клопотання слідча зазначила що слідчим відділом Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000404 від 14 березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішив стати на злочинний шлях та вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 березня 2026 року, близько 21:00 години, точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в будинку охоронця, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та його зятем ОСОБА_8 , виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході розвитку якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , однак останній вийшов з будинку на вулицю.

Відразу після цього, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, керуючись мотивом, що ґрунтувався на раптово виниклих особистих неприязних стосунках із ОСОБА_8 , з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв до правої руки кухонний ніж, та вийшов з будинку.

Перебуваючи на подвір`ї, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, підійшов до ОСОБА_8 та, стоячи навпроти останнього, наніс один удар ножем в ліву нижню частину тулуба ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини, розриву селезінки, гемоперетонеуму, геморагічного шоку, які за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.

У ході проведення досудового розслідування, 15 березня 2026 року в приміщенні КНП ОМР «Обухівська БЛІЛ» проведено огляд, в ході якого виявлено та вилучено одяг потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кофту спортивну чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору з пошкодженням у вигляді прорізу в лівій нижній частині спереду, куртку темно-синього кольору зі слідами речовини бурого, з пошкодженням у вигляді прорізу в лівій нижній частині спереду, які поміщено до картонної коробки та опечатано біркою.

У сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що вказані речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ фактів та обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, предмети, які були вилучені 15 березня 2026 року під час проведення огляду, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому вони були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Виходячи з вищевикладеного, виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене вищевказане майно.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися.

Від власника майна надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Згідно норми ч. 4 ст. ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділом Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000404 від 14 березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

15 березня 2026 року в приміщенні КНП ОМР «Обухівська БЛІЛ» проведено огляд, в ході якого виявлено та вилучено одяг потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме кофту спортивну чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору з пошкодженням у вигляді прорізу в лівій нижній частині спереду, куртку темно-синього кольору зі слідами речовини бурого, з пошкодженням у вигляді прорізу в лівій нижній частині спереду, які поміщено до картонної коробки та опечатано біркою.

Встановлено, що предмети, що вилучено 15 березня 2026 року під час проведення огляду, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідча, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вказаного майна з метою збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Відповідно до ст. 175 КПК України Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Оскільки слідчому судді надано постанову про визнання майна як речового доказу у кримінальному провадженні, у рамках якого подано клопотання, воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, клопотання слідчого про накладення арешту необхідно задовольнити.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст. 132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000404, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду в приміщенні КНП ОМР «Обухівська БЛІЛ», а саме на одяг потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кофту спортивну чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору з пошкодженням у вигляді прорізу у лівій нижній частині спереду, куртку темно-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, з пошкодженням у вигляді прорізу в лівій нижній частині спереду, які поміщено до картонної коробки та опечатано біркою.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя: ОСОБА_1