Провадження №1-кп/303/574/25
Справа №303/7118/25
вирок

Іменем України

17 березня 2026 року місто Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево кримінальне провадження № 0000884 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця село Галина Лозуватка, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, мешканця АДРЕСА_1 , (місце реєстрації АДРЕСА_2 ), з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця ВОС 103061А, гранатометник відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата запасу, раніше судимого 13 липня 2023 року вироком Мукачівського міськрайонного суду, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 187, частиною 1 статті 357 КК України,-

за участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

24 липня 2025 року біля 12 години ОСОБА_3 перебуваючи на вулиці Набережна Незалежності, 4 в місті Мукачево поблизу магазину «Кефір», знайшов на землі банківську картку (з безконтактною технологією проведення платежів), емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , яка в силу вимог статті 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 02 жовтня 1992 року, пункту 1.27, 1.31 статті 1, пункт 15.2 стаття 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» №2346 III від 05 квітня 2001 року, частина 4 статті 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 07 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, та примітки до статті 358 Кримінального кодексу України є офіційним документом та яку в подальшому привласнив, з корисливих мотивів на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів.

Привласнивши вказану картку, ОСОБА_3 не вчинив жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення, а покинув місце знахідки та пішов в найближчий магазин для покупки товарів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за частиною 1 статті 357 КК України привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Надалі, в період часу із 24 липня 2025 року 12 години 15 хвилин по 25 липня 2025 року о 15 годині 39 хвилин, ОСОБА_3 , повторно, діючи з єдиним умислом спрямованим та таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні магазину «АВС» в місті Мукачево по вулиці Окружна, 34, використовуючи незаконно привласнену картку АТ КБ «Приват Банк» за № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_8 , не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код) для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, знаючи що відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до 05 листопада 2025 року, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_8 кошти в сумі 13001 гривень 85 копійок, розпорядившись коштами на власний розсуд шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди в сумі 13001 гривень 85 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 13001 гривень 85 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за частиною 4 статті 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

10 вересня 2025 року близько о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на другому поверсі другого під`їзду будинку, що розташований в будинку АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, діючи з прямим умислом, з метою незаконного власного збагачення за рахунок викраденого майна, з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, знаючи, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, підійшов до потерпілої ОСОБА_8 , зі сторони спини та наніс їй не менше одного удару по потиличній частині голови, внаслідок чого остання впала, втратила свідомість.

Своїми діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді синців в правій підочній ділянці, в правій щічній ділянці на 1 см. нижче правого кута нижньої щелепи, забій м`яких тканин та підшкірна гематома потиличної ділянки волосистої частини голови праворуч, струс головного мозку з цефалгічним синдромом, що проявилося горизонтальним ністагмом, похитуванням в позі Ромберга двобічно.

Після чого, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою незаконного власного збагачення за рахунок викраденого майна, з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, скориставшись непритомним станом потерпілої із пальців правої руки ОСОБА_8 викрав золотий перстень, вагою 2,11 грамів, вартість якого становить 7932 гривні 80 копійок, золотий перстень вагою 5 грамів вартість якого становить 16027 гривень 80 копійок, із дорогоцінним каменем бордового кольору, вартість якого становить 1000 гривень, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 24 960 гривень 60 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за частиною 4 статті 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні освою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень за частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 357 КК України визнав, підтвердив що викладені вище факти та обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідають дійсності.

Стосовно подій, які мали місце 10 вересня 2025 року, обвинувачений визнав свою вину у вчиненому нападі на потерпілу ОСОБА_9 , ствердив що щиро розкаюється у вчиненому. Наразі примирився з потерпілою, відшкодував заподіяну шкоду, має бажання продовжити службу в ЗСУ, тому просив врахувати дану обставину при призначення покарання.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, щодо події яка відбулася 24 липня 2025 року зазначила, що у той день поверталась з магазину. Сіла відпочити на лавицю біля будинку, де вона проживає по АДРЕСА_4 та забула свою сумку з покупками. Коли повернулася за сумкою, знайшла її біля іншої лавиці, але відразу не перевірила її вміст, пішла додому. Коли вже зайшла у квартиру, виявила відсутність двох банківських карток, якими раніше постійно користувалася. У той же день, у період з 14 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин з її карток було знято грошові кошти на загальну суму 13000 гривень.

Щодо події, яка відбулася 10 вересня 2025 року потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що увечері сиділа біля будинку на лавиці з сусідами. Під час розмови біля них проїжджав на велосипеді обвинувачений ОСОБА_3 , який привітався та поїхав далі. Через деякий час, зайшла у під`їзд, і коли вже піднімалась по сходах відчула удар по голові та втратила свідомість. Коли прийшла до себе помітила, що зникли належні їй золоті вироби. Наразі не може пригадати особу, яка нанесла їй удар.

Допитані у судовому засіданні свідки сторони обвинувачення ствердили наступне.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що зазвичай, за проханням правоохоронних органів, приймає участь у слідчих діях як понятий. У даному кримінальному провадженні був присутній під час затримання обвинуваченого та складання протоколу затримання. В ході огляду у ОСОБА_3 виявлено та вилучено ювелірні вироби, що зафіксовано в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні надав аналогічні покази, зазначивши що був залучений у якості понятого під час складання протоколу про затримання обвинуваченого ОСОБА_3 . Підтвердив, під час огляду у обвинуваченого виявлено та вилучено золоті вироби, а саме золоте кільце та камінь.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що є працівником поліції і в той день знаходився на чергуванні. Точної дати не пам`ятає, здається це було 11 червня 2025 року. Приїхали на повідомлення(виклик) про вчинення кримінального правопорушення. Потерпіла та свідок, які були присутні на місці події описали нападника. Обвинувачений неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів, тому за результатами опрацьованої інформації затримали обвинуваченого. Затримання відбулося неподалік місця події, біля магазинку «АВС». Під час поверхневого огляду, в кишені обвинувачено, виявлено кільце та дорогоцінний камінь. Підтвердив, що крім обвинуваченого було оглянуто його товариша, у якого не виявлено будь-яких речей, які б вказували на його причетність до вчинення даного кримінального правопорушення, тому його не затримували.

За клопотання сторони захисту допитані свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які в судовому засіданні надали наступні покази.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні ствердила, що товаришує з обвинуваченим. У той день, разом з ОСОБА_3 та двома іншими знайомими сиділи на лавиці біля будинку, пили пиво. Потерпіла неподалік сиділа на лавиці, вживала алкоголь. Обвинувачений, побачивши знайомого відволікся на дві хвилини, потім повернувся, і о 23 годині 20 хвилин провів її додому. Про затримання обвинуваченого їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні повідомив що товаришує з обвинуваченим. У той день, коли відбулося затримання обвинуваченого, вони зустрілися о 19 годині 00 хвилин. У період з 22 по 23 годину сиділи на лавиці біля будинку, пили пиво. Обвинувачений попросив знайомого проїхатись на велосипеді, відлучився на декілька хвилин. Свідок підтвердив що бачив момент затримання обвинуваченого, яке відбулося неподалік будинку №6Б по вулиці Набережна Незалежності у місті Мукачеві.

Дослідженням документів, які надані суду сторонами кримінального провадження, а також оцінкою даних доказів на предмет належності та допустимості, судом встановлено наступне.

Слід зазначити, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини щодо подій, які мали місце 24 липня 2025 року, вина обвинуваченого доведена протоколом огляду та перегляду відеозапису від 06 серпня 2025 року. Вказаним протоколом підтверджується, що саме обвинувачений здійснює розрахунок за придбані товари в магазині «Кефір» по вулиці Набережна Незалежності,4. Постановою від 06 серпня 2025 року визнано речовим доказом досліджений цифровий носій.

В ході огляду, обвинувачений ОСОБА_3 , у присутності понятих видав банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 . Постановою від 06 серпня 2025 року вказана картка визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до інформаційної довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 30 липня 2025 року зафіксовано рух коштів за банківською карткою № НОМЕР_1 в тому числі 24 липня 2025 року.

Стосовно подій, які мали місце 10 вересня 2025 року слід зазначити наступне.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у даному кримінальному провадженні внесені на підставі протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10 вересня 2025 року. Зокрема, потерпіла повідомила що невідома особа чоловічої статі спричинила їй тілесне ушкодження, від якого вона втратила свідомість, прийшовши до себе виявила відсутність двох золотих виробів (кілець).

Під час огляду місця події під`їзду будинку АДРЕСА_3 виявлено та вилучено змив з поверхні електричного проводу на другому поверсі.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення від 11 вересня 2025 року у обвинуваченого виявлено та вилучено із передньої лівої кишені джинсових шортів золоте кільце 505 проби та темно червоний камінь.

Виявлені у обвинуваченого ювелірні вироби оглянуто у присутності потерпілої ОСОБА_8 , що підтверджується відповідним протоколом від 11 вересня 2025 року. Постановою від 11 вересня 2025 року вилучені ювелірні вироби визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Відповідно до розписки від 24 листопада 2025 року передані на зберіганні потерпілій.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 вересня 2025 року потерпіла ОСОБА_8 впізнала на фотознімках, пред`явлених для впізнання, обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу, яка нанесла їй тілесні ушкодження та вирвав від неї пару золотих кілець.

Згідно з висновком експерта про вартість об`єкта оцінки від 11 вересня 2025 року вартість золотого персня, вагою 2,5 грамів становить 8013 гривні 90 копійок, золотого персня вагою 5 грамів вартість якого становить 16027 гривень 80 копійок, дорогоцінного каменя бордового кольору - 1000 гривень,

Відповідно до висновку Закарпатського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 10 листопада 2025 року за №СЕ-19/107-25/13158-ТВ, визначено вагу та вартість золотого персня, зокрема вага становить 2,11 грамів, вартість - 7932 гривні 80 копійок.

Висновком Закарпатського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 27 жовтня 2025 року за №СЕ-19/107-25/11965-ФХ підтверджується що надана на дослідження каблучка виготовлена зі сплаву на основі золота, міді та срібла.

Судом досліджено висновок експерта №208/2025 від 24 вересня 2025 року, відповідно до якого потерпілій спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді синців в правій підочній ділянці, в правій щічній ділянці на 1 см. нижче правого кута нижньої щелепи, забій м`яких тканин та підшкірна гематома потиличної ділянки волосистої частини голови праворуч, струс головного мозку з цефалгічним синдромом, що проявилося горизонтальним ністагмом, похитуванням в позі Ромберга двобічно.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 05 грудня 2025 року кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 357 КК України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені за №0000884 від 05 серпня 2025 року об`єднано з кримінальним провадженням стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань якого внесені за №0001019 від 11 вересня 2025 року.

Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілої та свідків, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена досудовим розслідуванням та знайшла повне підтвердження в ході судового розгляду з огляду на таке.

Судовий розгляд здійснено в порядку статті 337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, визначено що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом.

Слід зазначити що статтею 93 КПК України чітко визначено що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зокрема частиною 3 зазначеної вище статті передбачено що сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. Обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Сторони кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини справи, при яких обвинувачений таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_8 кошти в сумі 13001 гривень 85 копійок, незаконно заволодівши банківською картою АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 .

Щодо розбійного нападу, з метою заволодіння належними потерпілій ювелірними виробами, слід зазначити що під час затримання обвинуваченого та його огляду виявлено та вилучено, із передньої лівої кишені його джинсових шортів, золоте кільце 505 проби та темно червоний камінь, що підтверджується протоколом від 11 вересня 2025 року.

Факт спричинення потерпілій тілесних ушкоджень підтверджується висновком експерта №208/2025 від 24 вересня 2025 року, відповідно до якого, потерпілій заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, на наступний день, після розбійного нападу потерпіла впізнала на фотознімках, пред`явлених для впізнання, обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу, яка спричинила їй тілесні ушкодження та заволоділа належними їй ювелірними виробами, що підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 вересня 2025 року.

Вартість вилучених у обвинуваченого ювелірних виробів визначена висновками експерта про вартість об`єкта оцінки від 11 вересня 2025 року та висновком Закарпатського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 10 листопада 2025 року за №СЕ-19/107-25/13158-ТВ.

Також, слід зазначити що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, 03 березня 2022 року Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» за № 2117-IX внесено зміни до статей 185,187 КК України.

Таким чином, наданими суду письмовими доказами, показаннями у судовому засіданні потерпілої та свідків доведено вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану та за частиною 1 статті 357 КК України - привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Також доведеною є вина ОСОБА_3 за частиною 4 статті 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану.

Наданими суду доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, що останній раніше судимий, востаннє 13 липня 2023 року Мукачівським міськрайонний судом, на обліку у лікаря психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. 01 вересня 2025 року обвинувачений мобілізований на посаду військовослужбовця ВОС 103061А, гранатометник відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата запасу.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_5 , вважаючи доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за частиною 4 статті 185 та частиною 1 статті 357 КК України, пропонував суду призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням статей 70,71 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 , вважаючи доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення за частиною 4 статті 187 КК України, пропонував суду призначити покарання у виді шести років одного місяця позбавлення волі, без конфіскації майна, із застосуванням статей 69,70,71 КК України.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні ствердила що претензій до обвинуваченого не має, стосовно позиції сторони захисту про можливість здійснити свій громадський обов`язок обвинуваченим щодо мобілізації до ЗСУ не заперечила.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, просив суд призначити йому більш м`яке покарання та надати можливість продовжити службу в ЗСУ.

Захисник ОСОБА_7 також просив суд призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням статей 69,70,71 КК України та надати йому можливість у подальшому здійснити свій громадський обов`язок.

Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд керується статтями 65-67 КК України.

Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо).

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття та відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України, судом визнано рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те, що одне з вчинених ним кримінальних правопорушень, в силу статті 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що ОСОБА_3 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, наразі обвинувачений мобілізований на посаду військовослужбовця ВОС 103061А.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, відшкодував заподіяну потерпілій шкоду, у тому числі, шляхом повернення викраденого, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових кримінальних правопорушень призначити йому мінімальне покарання в межах санкції статті частини 1 статті 357 та частини 4 статті 185 КК України.

При вирішення питання щодо призначення обвинуваченому покарання за частиною 4 статті 187 КК України слід зазначити наступне.

У відповідності до пунктів 4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Пунктом 8 зазначеної вище Постанови роз`яснено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У кожному випадку застосування статі 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішенні зазначити, які саме обставини кримінального провадження або данні про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання. При цьому зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Приписи статті 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто, законодавець чітко визначив що для застосування судом положень статті 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

При цьому, Верховний Суд (справи №712/4384/20, №149/1596/16-к) неодноразово звертав увагу що призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який примирився з потерпілою, відшкодував заподіяну потерпілій шкоду, щиро розкаявся у вчиненому, висловив своє бажання продовжити військову службу, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити йому покарання із застосуванням статті 69 КК України.

Таким чином, суд вважає за доцільне призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини 4 статті 187 КК України, тобто із застосуванням статті 69 КК України, оскільки таке покарання відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення і буде сприяти виправленню обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений скоїв декілька кримінальних правопорушень, то остаточне покарання належить призначити йому із застосуванням статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного за даним вироком, при визначенні розміру якого належить врахувати визнанні судом обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як зазначено вище, вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року ОСОБА_3 засуджено за частиною 4 статті 185 КК України до п`яти років позбавлення волі із застосуванням статей 75,76 КК України.

Частиною 4 статті 75 КК України визначено, що суд ухвалює звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України

Виходячи зі змісту статті 71 КК України, правила призначення покарання за сукупністю вироків застосовуються у разі, якщо засуджений вчинив новий злочин у період після постановлення вироку в першій справі і до повного відбуття ним призначеного судом покарання.

Таким чином, вказані вище кримінальні правопорушення обвинуваченим вчинено в період іспитового строку, тому до призначеного цим вироком покарання, відповідно до статті 71 КК України, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року.

Вирішення цивільного позову та мотиви інших рішень.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого, відповідно до статті 124 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Слід зазначити, що стосовно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Під час вирішення питання щодо запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є обвинувачення обґрунтованим, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Застосований стосовно обвинуваченого запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Таким чином, застосований стосовно обвинуваченого запобіжний захід слід залишити без змін до набуття вироком законної сили, але не більше ніж на 60 (шістдесят) діб.

Керуючись ст.ст. 372, 374,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 357, частиною 4 статті 187 КК України.

ОСОБА_3 призначити покарання за частиною 4 статті 185 КК України у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі; за частиною 1 статті 357 КК України у виді 03 (трьох) років обмеження волі; за частиною 4 статті 187 КК України, із застосуванням статті 69 КК України, у виді 06 (шести) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 06 (шести) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Відповідно до статті 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року, остаточне покарання за сукупністю вироків призначити ОСОБА_3 06 (шість) років 01 (один) місяць позбавлення волі, без конфіскації майна.

Запобіжний захід, стосовно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою залишити без змін до набуття вироком законної сили, але не більше ніж на 60 (шістдесят) діб.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відчислювати з 11 вересня 2025 року.

Речові доказ: флеш карта №0000774, яка містить інформацію щодо вчинення кримінального правопорушення - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ - картку АТКБ «Приват Банк» №655147, яка передана на зберігання в кімнату речових доказів Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області повернути потерпілій ОСОБА_8 .

Речовий доказ - золотий перстень, вагою 2,11 грамів, золотий перстень вагою 5 грамів із дорогоцінним каменем бордового кольору, які передані на зберігання потерпілій - повернути власнику ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз в розмірі 4011 (шістнадцять чотири тисячі одинадцять) гривень 30 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом. У частині скасування запобіжного заходу, вирок підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини 6 статті 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуюча ОСОБА_15