ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

представників особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 04 грудня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 від 21 січня 2025 року за ч. 4 ст. 191, ст. 368-5 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2025 клопотання прокурора задоволено. Накладено арешт на вилучене 25.11.2025 року під час обшуку особи майно, а саме на мобільний телефон iPhone 16 Pro та планшет «Apple iPad, які належать ОСОБА_9 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що вилучене майно є доказом вчиненого кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того зазначено, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та постановою слідчого визнане речовим доказом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінально процесуального закону. Вказує про те, що вилучені мобільний телефон та планшет не є предметом кримінального правопорушення та не містять відомостей, що можуть бути використані як докази.

Вважає, що слідчим не доведено, що вилучені мобільний телефон та планшет відповідають критеріям речового доказу та мають доказове значення у кримінальному провадженні, що свідчить про безпідставність обмеження права власника на мирне володіння та користування майном.

Зазначає, що під час проведення обшуку власник майна ОСОБА_9 надала слідчому повний доступ до мобільного телефону, в тому числі до меседжерів, листування, пошти, галереї, тобто до всієї інформації, яка може мати значення для досудового розслідування.

Вважає, що прокурором не наведено підстав, у зв`язку із якими він вважає за необхідне заборонити розпорядження та користування майном, при цьому ініційовано вид арешту, що передбачає найбільший обсяг обмежень права власності.

Заслухавши суддю-доповідача; представників особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги і наполягали її задоволені; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність; перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів вбачається, що в проваджені СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 21.01.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000104, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ст. 368-5 КК України.

Згідно із доводами сторони обвинувачення, досудовим розслідуванням встановлено, що посадовими особами Державного комерційного підприємства «Дніпропетровське експериментальне протезно-ортопедичне підприємство» вчиняються дії з розкрадання бюджетних коштів в умовах воєнного стану шляхом оформлення фіктивних документів на гарантійне обслуговування протезних засобів, яке фактично не проводиться, та привласнення державних коштів, які направляються по цих документах на виконання гарантійних робіт.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 25.11.2025 року надано дозвіл на проведення обшуку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання медичного реєстратора ДКП «ДЕПОП» ОСОБА_9 .

Відповідно до протоколу обшуку 25.11.2025 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон «iPhone 16 Pro» та планшет «Apple iPad.

Постановою старшого слідчого відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_10 від 25.11.2025 вилучене майно було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що на даній стадії досудового розслідування наявні достатні підстави ґрунтовно припускати, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки вилучений у ОСОБА_9 мобільний телефон «iPhone 16 Pro» та планшет «Apple iPad можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже накладення на них арешту з метою збереження речових доказів є виправданим.

Доводи апелянтів про те, що вилучені у ОСОБА_9 мобільний телефон та планшет не містять слідів кримінального правопорушення та є носіями значного обсягу персональної та конфіденційної інформації, не можуть бути підставою для скасування арешту, оскільки матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що ОСОБА_9 є медичним реєстратором ДКП «ДЕПОП» та здійснює внесення до офіційних документів відомостей про надання послуг з ремонту протезних виробів, які сторона обвинувачення вважає неправдивими, а відтак є підстави ґрунтовно припускати, що наявна в її телефоні та планшеті інформація про контакти, телефонні з`єднання, а також смс-повідомлення, листування у електронних месенджерах тощо може мати доказове значення у цьому кримінальному провадженні. Крім того приймається до уваги, що згідно із повідомленням прокурора під час апеляційного розгляду на даний час щодо вказаних телефону та планшету призначено судову експертизу, яка триває.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_9 не має відношення до обставин кримінального провадження, а вказаним арештом порушуються її права, не може бути підставою для скасування арешту, оскільки не спростовує необхідності арешту речового доказу на ранньому етапі досудового розслідування, який і має сприяти його повноті та об`єктивності.

Доводи представників особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , - на переконання колегії суддів, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали слідчого судді, оскільки вони не спростовують правильність зазначених в ній висновків.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали слідчого судді за доводами апеляційної скарги.

Колегією суддів, при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 від 21 січня 2025 року за ч. 4 ст. 191, ст. 368-5 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4