Справа № 296/449/24
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2025 рокум .Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001067 від 27.07.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, не одруженого, із вищою освітою, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 26.07.2023 близько 19 години 15 хвилин перебував поблизу залізничного вокзалу у м. Житомир, що за адресою: Привокзальний майдан, 3 м. Житомир, де у нього, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт із раніше невідомим ОСОБА_6 .

В ході даного конфлікту у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_5 наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме в ділянку лівої частини обличчя ОСОБА_6 .

Вказаним діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів та поверхневої рани на слизових обох губ, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України як умисні дії, які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження потерпілій.

Обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого та просив задовольнити.

Прокурор проти заявленого клопотання стосовно закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі ст.49 КК України не заперечила.

Представник потерпілого та потерпілий направили на адресу суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У ч. 2 ст. 285 КПК України передбачено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке відбувалося 26.07.2023 року.

Згідно з вимогами ст. 12 КК України визначено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України за ступенем тяжкості є кримінальним проступком.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минув строк два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, подія кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якої обвинувачується ОСОБА_5 мала місце 26.07.2025 року, тобто на даний час минуло більш як 2 років, що є підставою для застосування положень п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Зі змісту ст.ст. 284, 288 КПК України вбачається, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Тобто, саме наявність цих процесуальних умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України.

Також суд зазначає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Суд за наявності правових підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Верховний Суд констатував, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності. На суд покладено імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_5 та впевнившись у її добровільності, та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення належить за ступенем тяжкості до категорії кримінальних проступків, строки давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України закінчились, обвинувачений просить звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього в цій частині, а обставини щодо вчинення обвинуваченим протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості чи ухилення обвинуваченого від слідства або суду не виявлено.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Відносно заявленого представником ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 цивільного позову про відшкодування майнової шкоди в розмірі 39257(тридцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят сім) грн 20 коп. та моральної шкоди в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення й ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону. Цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

Водночас у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності, заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди необхідно залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284, 350, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001067 від 27.07.2023 року - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001067 від 27.07.2023 року - закрити.

Цивільний позов представника ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди в розмірі 39257 (тридцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят сім) грн 20 коп. та моральної шкоди в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_6 право подавати цивільний позов у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1