ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №619/1143/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/171/26 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова змінену апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 02 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000009 від 02.01.2024, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 02 квітня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого, однак офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 20.09.2018 згідно вироку Дергачівського районного суду Харківської області за частиною 3 статті 185 КК України до 4 років позбавлення волі, якого було звільнено умовно-достроково на 3 місяці 28 діб, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до статті 76 КК України, на період іспитового строку покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчанн;. 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно вироку, 26.12.2023 приблизно о 23 год 50 хв ОСОБА_7 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптовий злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, переслідуючи корисливий мотив, діючи повторно, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись нічним часом доби через пошкоджений паркан пройшов до території вказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_9 , де упевнившись, що його подальші дії ніким помічені не будуть, розбивши скло вікна проник до будинку, де викрав: шуруповерт торгівельної марки «ИЖ-МАШ DS-1150», електричну дриль торгівельної марки «HANDER» модель HRH-80030, електричну болгарку торгівельної марки «POWERTEC», після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення і в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2033,47 грн.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений частиною 4 статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Не погодившись з зазначеним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, яка в подальшому була зміна.

Прокурор у поданій апеляційній скарзі просить вирок суду змінити , перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з частини 4 статті 185 КК України на частину 1 статті 162 КК України та призначити йому покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого статтею 162 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. У решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким крадіжки на суму до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Сума викраденого ОСОБА_7 майна складає 2033,47 гривні, що є меншим суми, необхідної для кваліфікації діяння як крадіжки. Однак, з урахуванням способу вчинення крадіжки, а саме скоєння її з проникненням у житло, то дії останнього необхідно кваліфікувати за частиною 1 статті 162 КК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційних вимог прокурора, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до частини 1 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким статтю 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за частиною 2 статті 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 року становить 2684 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян складає 1342 гривень на 2023 рік, а два неоподаткованих мінімумів (частина 2 статті 51 КУпАП) становить 2684 гривень.

Таким чином, з 09 серпня 2024 року кримінальна відповідальність за скоєння крадіжки, вчиненої у 2023 році, настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, встановлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 гривні.

Згідно з сформульованим судом першої інстанції обвинуваченням, ОСОБА_7 був визнаний винуватим у вчиненні 26.12.2023 крадіжки на суму 2033,47 гривні, що є меншим за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положення Податкового кодексу України, настає кримінальна відповідальність, тому його дії на даний час не утворюють кримінально-караного діяння, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, у зв`язку із декриміналізацією діяння.

Разом із цим, зважаючи на спосіб вчинення крадіжки, а саме вчинення її з проникненням до житла особи, суд апеляційної інстанції вважає доводи прокурора про необхідність кваліфікації вищевказаних дій ОСОБА_7 за частиною 1 статті 162 КК України обґрунтованими.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд, відповідно до частини 3 статті 337 КПК України, має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до частини 2 статті 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

З огляду на зміст частини 1 статті 162 КК України, дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікації дій за частиною 4 статті 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_7 за частиною 1 статті 162 КК України, суд апеляційної інстанції виходить із фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції, не вдаючись до оцінки та/або переоцінки доказів.

Об`єктивна сторона статті 162 КК України полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 скориставшись нічним часом доби, через пошкоджений паркан пройшов до території вказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_9 , де упевнившись, що його подальші дії ніким помічені не будуть, розбивши скло вікна, проник до будинку, де викрав: шуруповерт торгівельної марки «ИЖ-МАШ DS-1150», електричну дриль торгівельної марки «HANDER» модель HRH-80030, електричну болгарку торгівельної марки «POWERTEC», після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 у суді першої інстанції визнав фактичні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення і не заперечував факту проникнення до будинку з метою заволодіння майном, інакше кажучи, усвідомлював, що приміщення, до якого він проник, перебуває у користуванні чужої особи, а тому, враховуючи положення частини 3 статті 337 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне перекваліфікувати його дії з частини 4 статті 185 КК України на частину 1 статті 162 КК України, та визнає його винним у незаконному проникненні до житла особи.

У пункті 4 частини 1 статті 408 КПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок, якщо це не погіршує становище обвинуваченого.

При призначенні ОСОБА_7 покарання за частиною 1 статті 162 КК України, колегія суддів враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, а також апеляційні вимоги прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Відповідно до статті 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.

За таких обставин, з урахуванням вимог статей 50, 65 КК України та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, відомостей про особу ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання за частиною 1 статті 162 КК України у виді штрафу в межах санкції статті.

Суд апеляційної інстанції вважає, що саме таке покарання буде відповідати меті, визначеній у статті 50 КК України, та, у відповідності до статті 65 КК України, є достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 02 квітня 2024 року - змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з частини 4 статті 185 КК України на частину 1 статті 162 КК України.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

В решті вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 02 квітня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: