Справа № 216/9317/25
Провадження № 1-кп/216/504/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом до

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимий, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні № 0002190 від 05 листопада 2025 року за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусового заходу медичного характеру, - ОСОБА_3 ,

законний представник ОСОБА_6 ,

захисниця ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи неосудним унаслідок психічного розладу у формі помірної розумової відсталості, 29 вересня 2025 року близько 17.00 год., перебуваючи біля магазину «Делві», розташованого в будинку № 150 на вул. Кобилянського в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в умовах воєнного стану, таємно, використовуючи належний потерпілому ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Infinix» моделі «Х6855» із сім-картою оператора ПАТ «Київстар» із номером НОМЕР_1 , увійшов у застосунок «Приват24», отримавши таким чином доступ до управління банківським рахунком НОМЕР_2 , оформленим у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , і перевів з цього рахунку на картку АТ «Райффайзенбанк» № НОМЕР_3 , оформлену на ім`я ОСОБА_8 , грошові кошти в розмірі 6 000 грн двома транзакціями, а саме о 17.47 год. - в розмірі 5 000 грн та о 17.49 год. - в розмірі 1 000 грн., після чого в банкоматі АТ КБ «Приватбанк», розташованого в будинку № 42 на просп. Центральному в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зняв готівку в розмірі 6 000 грн, якими розпорядився за власним розсудом, унаслідок чого потерпілому ОСОБА_5 було завдано майнової шкоди в указаному розмірі.

Таким чином, суспільно небезпечне діяння ОСОБА_3 підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив застосувати до ОСОБА_3 примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що восени 2025 року близько 17.00 год. біля магазину «Делві» він зустрівся з ОСОБА_3 , з яким вони пили пиво та спілкувались. Під час спілкування з останнім він у своєму мобільному телефоні відкривав застосунок «Приват24», перевіряючи наявність коштів на його рахунку. Після цього ОСОБА_3 попросив у нього на 5 хвилин мобільний телефон для написання смс-повідомлення. У подальшому ОСОБА_3 повернув йому мобільний телефон і пішов у своїх справах, а він одразу після зустрічі зайшов до магазину, де виявив відсутність коштів на власному рахунку, на якому до цього було близько 6 000 грн. Наразі ОСОБА_3 повністю відшкодував йому завдану шкоду, тому будь-яких претензій до останнього він не має та не заперечує проти задоволення клопотання.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 дав суду такі показання. Під час зустрічі з потерпілим біля магазину «Делві» він підгледів як останній у своєму мобільному телефоні робить операції з банківською карткою. Після цього він попросив у потерпілого його мобільний телефон і через незакритий останнім застосунок «Приват24» перевів з його рахунку гроші в розмірі 6 000 грн на банківську карту своєї сестри. У подальшому він у банкоматі зняв готівку в указаному розмірі та витратив її на власні потреби. Наразі шкодує та кається у вчиненому. Завдану шкоду він добровільно повністю відшкодував потерпілому. При цьому ОСОБА_3 не заперечував проти застосування до нього примусового заходу медичного характеру, оскільки він дійсно вчинив вказане діяння за обставин і кваліфікації, які правильно викладені в клопотанні.

Законний представник ОСОБА_6 і захисниця ОСОБА_7 , кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_3 указаного примусового заходу медичного характеру. При цьому захисниця ОСОБА_7 від імені та в інтересах ОСОБА_3 , за згодою законного представника останнього - ОСОБА_6 , подала письмове клопотання про скорочений порядок дослідження доказів, зазначивши про правильне розуміння змісту фактичних обставин цієї справи та усвідомлення правових наслідків такого розгляду.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Ураховуючи зазначену вище позицію ОСОБА_3 та беззаперечну згоду всіх учасників судового провадження на скорочений порядок дослідження доказів, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , а також дослідженням матеріалів, що характеризують особу останнього, і висновку судово-психіатричної експертизи. При цьому суд, безпосередньо допитавши ОСОБА_3 у судовому засіданні, переконався в правильності та добровільності розуміння останнім тих фактичних обставин кримінального провадження, які він буде позбавлений можливості оскаржити в апеляційному порядку. Також судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в такому випадку вони матимуть право оскаржити ухвалу суду лише в частині виду застосованого примусового заходу медичного характеру, а також правової кваліфікації дій особи, до якої таких захід застосовано. Водночас добровільність позиції сторони захисту та розуміння правових наслідків скороченого судового розгляду підтверджуються відповідним письмовим клопотанням захисниці.

Таким чином, судом установлено, що фактичні обставини вчинення цього суспільно небезпечного діяння стороною обвинувачення встановлені правильно та повністю визнаються й підтверджуються ОСОБА_3 , а також потерпілим ОСОБА_5 .

Згідно із висновком судово-психіатричної експертизи від 15 грудня 2025 року № 513-к ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період інкримінованого йому діяння виявляв і в даний час виявляє психічний розлад у формі помірної розумової відсталості, який позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, наразі за своїм психічним станом він також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку з чим потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги (а.к.п. 114-117).

З огляду на викладене суд вважає доведеним, що інкриміноване ОСОБА_3 суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, мало місце і це діяння вчинено ОСОБА_3 у стані неосудності.

Водночас суд бере до уваги відсутність підстав вважати, що ОСОБА_3 на момент судового розгляду видужав або внаслідок змін у стані його здоров`я відпала потреба в застосуванні до нього примусового заходу медичного характеру.

Частиною 2 ст. 19 КК України визначено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Статтею 93 КК України передбачено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно із ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Такий примусовий захід медичного характеру може бути застосований судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Стаття 94 КК України містить три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру, а саме характер і тяжкість захворювання (медичний критерій), тяжкість вчиненого діяння (юридичний критерій), ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб (соціальний критерій).

Характер і тяжкість захворювання визначаються клінічною формою психічного захворювання, його глибиною і стійкістю, динамікою хворобливого процесу, прогнозом його перебігу та деякими іншими обставинами, що стосуються хворобливого стану особи. Характер психічного захворювання, його форма, глибина, стійкість, особливості психічного стану та поведінки в період вчинення суспільно небезпечного діяння є провідною ознакою, яка визначає суспільну небезпеку психічно хворого. Тяжкість вчиненого діяння ґрунтується на положеннях ст. 12 КК України про класифікацію кримінальних правопорушень. Ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб містить оцінку: а) суспільної небезпечності вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; б) психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності даного хворого для оточуючих.

У зв`язку з установленою наявністю у ОСОБА_3 клінічних ознак психічного розладу у формі помірної розумової відсталості, до нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ч. 1 ст. 94 КК України.

З огляду на наведене, ураховуючи, що суспільно небезпечне діяння було вчинено ОСОБА_3 у стані неосудності й на цей час останній об`єктивно виявляє ознаки психічного розладу, який позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, а також зважаючи на характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого ним діяння та ступінь небезпечності психічно хворого, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_3 примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Цивільний позов не пред`явлено.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 92-94, 263 КК України, ст. ст. 369-372, 395, 503, 512, 513, 532 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у стані неосудності, - примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити всім учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1