Справа № 743/154/20
Провадження № 1-кп/732/8/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000858 від 05.07.2019, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Припять, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До суду в порядку визначення підсудності надійшов обвинувальний акт, затверджений 30 січня 2020 року прокурором третього відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних органів Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 . В обвинувальному акті вказується: " ОСОБА_4 не пізніше 05.07.2019 року в рамках передвиборчої агітації та проведення зустрічей із виборцями в якості кандидата самовисуванця по одномандатному виборчому округу №206, прибув до Чернігівської області. Приблизно об 11 год. 30 хв. зайшовши до приміщення будівлі, розташованої за адресою: Чернігівська область, Ріпкинський район, смт.Любеч, вул.Добринінська, 60, в якому знаходиться Любецька селищна рада, інтереси якої він представляв у Верховній Раді України, в якості народного депутата України VІІІ скликання та кандидата самовисуванця по одномандатному виборчому округу №206, попрямував до робочого комітету селищної ради. Не виявивши на робочому місці Любецького селищного голову, ОСОБА_4 , у супроводі не встановлених осіб, попрямував до актової зали вказаної селищної ради, де відбувалася в той час робоча нарада голови Любецької селищної ради ОСОБА_7 з працівниками ради та депутатським корпусом. Зайшовши до актової зали Любецької селищної ради, ОСОБА_4 , розуміючи, що у вказаному приміщенні відбувається робоча нарада, на якій присутні працівники ради та депутатський корпус, без запрошення та дозволу головуючого на нараді селищного голови ОСОБА_7 , зайняв місце у президії поряд з ним. Протиставляючи себе суспільству та загальноприйнятим правилам поведінки, демонструючи зневагу до присутніх громадян, діючи в активній формі, з власної ініціативи, використовуючи надуманий привід, поводячись агресивно, почав висловлювати незадоволення його роботою, що супроводжувалось використанням ненормативної лексики, образами, погрозами застосування фізичною розправою та притягнення до кримінальної відповідальності. Того ж дня ОСОБА_7 з метою виклику працівників поліції, задля припинення протиправних дій ОСОБА_4 , розуміючи можливі агресивні дії останнього, що можуть бути направлені на недопущення ним виклику поліції, піднявся зі стільця в президії та відійшов від нього приблизно на два метри до вікна. Побачивши це, ОСОБА_4 , продовжуючи грубо порушувати громадський порядок, поводячись агресивно, демонструючи зневагу до присутніх громадян, бажаючи продемонструвати усім присутнім на нараді свою значимість та бажання застосувати фізичну силу, тим самим самостверджуючись, різко наблизився до ОСОБА_7 та, з особливою зухвалістю, діючи умисно, докладаючи фізичну силу, схопив його лівою рукою за шию, чим спричинив останньому легке тілесне ушкодження, а правою вибив з рук у ОСОБА_7 належний йому мобільний телефон «Хіаоmі» Rеdmі 4х ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який впав на підлогу. Не бажаючи припиняти свої незаконні дії, порушуючи встановлені у суспільстві моральні засади, етичні правила, громадський спокій, ОСОБА_4 підняв з підлоги мобільний телефон «Хіаоmі» Rеdmі 4х», який належить ОСОБА_7 та, ігноруючи зауваження присутніх на нараді осіб, які намагалися припинити незаконні дії, діючи умисно, з особливою зухвалістю, кинув мобільний телефон ОСОБА_7 в стіну, внаслідок чого він був пошкоджений. Після цього, ОСОБА_4 повернувся на місце у президії та віддав вказівку невстановленим особам, що його супроводжували, заблокувати вхідні двері до актової зали та не давати змогу присутнім на нараді громадянам, незважаючи на їх бажання, залишити приміщення актової зали Любецької селищної ради. Після цього, ОСОБА_4 в агресивній формі, спілкуватися з представниками громади щодо неправомірних та неефективних, на його думку, дій голови Любецької селищної ради. Вказується також, що наслідком хуліганських дій ОСОБА_4 , які відбувалися 05.07.2019 в період з 11 год. 30 хв. до 12 год. 00 хв. у приміщенні актової зали Любецької селищної ради, розташованої за адресою: Чернігівська область, Ріпкинський район, смт.Любеч, вул. Добринінська, 60, стало зірвання робочої наради селищного голови з працівниками Любецької селищної ради та депутатським корпусом; заподіяння тілесних ушкоджень селищному голові ОСОБА_7 у вигляді садна на задній поверхні шиї в середній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також пошкодження належного останньому майна, а саме мобільного телефону «Хіаоmі» Rеdmі 4х ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 у вигляді тріщини екрану та подряпин по периметру корпусу, завдавши ОСОБА_7 матеріальних збитків, у зв`язку із зменшенням ринкової вартості вказаного телефону, оскільки ринкова вартість бувшого у користуванні мобільного телефону «Хіаоmі» Rеdmі 4х станом на 05.07.2019 могла становити 1916,67 грн., а з урахуванням його пошкоджень ринкова вартість бувшого у користуванні зазначеного мобільного телефону станом на 05.07.2019 могла становити 1038,00 грн."

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, тобто як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

20.10.2025 захисником ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 засобом електронного зв`язку подано клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки станом на 20.10.2025 минув трирічний строк давності за епізодом обвинувачення, датованим 05.07.2019.

У судовому засіданні 20 листопада 2025 року обвинувачений надав однозначну добровільну усвідомлену згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 296 КК України за строками давності притягнення до кримінальної відповідальності та на закриття провадження у справі із підстав, зазначених у заявленому клопотанні, оформленому як документ, долучений до справи на а.с. 174-175 том 4.

Підстави і обставини звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 296 КК України за строками давності притягнення до кримінальної відповідальності викладені захисником у клопотанні, направленому до суду засобами електронного зв`язку (а.с. 174-175 том 4). Адвокат підтримав своє клопотання у судовому засіданні, вказуючи на основні підстави і норми Закону, які визначають звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Вважає, що кримінальне провадження підлягає закриттю. Вказує, що процесуальні витрати при закритті провадження із зазначеної підстави відносяться на рахунок держави

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, вважав доведеними підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за строками давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Вважає, що кримінальне провадження підлягає закриттю. Просив у відповідності до ст.. 100 КПК України вирішити питання про речові докази, а процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Потерпілий втратив інтерес до кримінального провадження, у жодне призначене судове засідання не з`явився, у документах, долучених до справи, міститься його письмове клопотання про розгляд кримінального провадження без його особистої участі за наявними матеріалами, у вирішенні питань покладається на розсуд суду.

Дослідивши клопотання захисту, прийнявши згоду обвинуваченого на його звільнення від кримінальної відповідальності за вказаною у клопотанні підставою та про закриття провадження із цієї підстави, заслухавши прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання захисту, визначившись із нормою права, яка підлягає застосуванню, суд встановив таке.

Згідно із ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені цією статтею строки.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Водночас, під час вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК суд не має повноважень встановлювати факт того, що певне правопорушення (діяння) мало місце, що воно має склад певного кримінального правопорушення, що його вчинила певна особа.

У розумінні приписів ст. 62 Конституції України метою принципу презумпції невинуватості є захист особи, стосовно якої здійснюється/здійснювалося кримінальне провадження, від будь-яких виявлених у зв`язку із цим форм осуду, унаслідок чого піддано сумніву непричетність такої особи до вчинення кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно з правовою позицією, відображеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 вересня 2022 року (справа

№ 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21), звільнення від кримінальної відповідальності за імперативними приписами ст. 49 КК є безумовним, оскільки підставою для цього є закінчення передбачених законом про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження щодо неї на цій підставі за своїм юридичним змістом і процесуальним значенням жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки це суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності винуватості (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

Отже, зміст ухвали про закриття провадження на підставі ст. 49 КК має відповідати вказаним вище приписам закону, підпорядковується їм. Тому у такій ухвалі поза строками давності притягнення до кримінальної відповідальності суд не може викладати, як встановлені судом, будь-які обставини, де йдеться про підтвердження доказами припущення сторони обвинувачення в обвинувальному акті про ту версію подій, яку вона вважає такою, що відбувалася в об`єктивній дійсності.

Специфіка інституту звільнення особи від кримінальної відповідальності саме й полягає в тому, що за наявності певних визначених у законі умов особа звільняється від такої відповідальності, а кримінальне провадження закривається, раніше від тієї стадії, коли вказані факти можуть та/чи мають бути належним чином встановлені, доведені, підтверджені відповідно до приписів ст. 62 Конституції України.

Така позиція узгоджується з висновками, зокрема, викладеними у постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 20 листопада 2024 року (справа № 754/15954/20, провадження № 51-2137км22) та від 12 лютого 2025 року (справа № 758/6166/22, провадження № 51-4710км24).

У цьому контексті Суд звертає увагу, що згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд закриває кримінальне провадження.

Ураховуючи положення ч. 4 ст. 286 КПК щодо невідкладності розгляду клопотання сторони кримінального провадження про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд не вбачає підстав для завершення розгляду комплексу всіх доказів, зібраних у провадженні обвинуваченням.

Судом також враховується, що 12 вересня 2022 року об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду констатувала, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Крім того, об`єднана палата зауважила, що згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності винуватості (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

Строк давності це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Чинна ч. 1 ст. 49 КК передбачає, що Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Указаною статтею встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до положень ст. 49 КК, першою обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності, є ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від слідства або суду. В цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Другою обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності за раніше вчинене кримінальне правопорушення (як диференційованих два, три, п`ять, десять, п`ятнадцять, так і недиференційованого п`ятнадцятирічного строку щодо осіб, які ухилялися від досудового розслідування або суду), є згідно з ч. 3 ст. 49 КК вчинення особою до закінчення зазначених строків хоча б одного нового злочину певної тяжкості, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 2 років. Вчинення такого злочину до закінчення зазначених строків призводить до переривання перебігу давності. Це означає, що час, який минув з дня раніше вчиненого кримінального правопорушення до дня скоєння нового злочину, втрачає своє юридичне значення. Він визнається юридично незначущим, забувається і при новому обчисленні строків давності не береться до уваги. У разі переривання перебігу давності обчислення строків давності як за раніше вчинене кримінальне правопорушення, так і за вчинений новий злочин починається з дня вчинення саме нового злочину, причому окремо за кожне кримінальне правопорушення.

Вказане узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 лютого 2023 року (справа№ 735/1121/20, провадження № 13-26кс22), Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 2 квітня 2024 року (справа № 235/7133/20).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000858 обвинувачений від суду не ухилявся і у розшук оголошений не був, тому строки давності не зупинялися, однак перервалися внаслідок іншого обвинувачення.

Захистом у судове засідання подано обвинувальні акти, які стали предметом розгляду антикорупційного суду (а.с.176-240 том 4). Із вказаних досліджених у суді документів вбачається, що датою останнього інкримінованого правопорушення є 18.10.2022.

Згідно інформації № 31-3990-24 від 21.10.2025 Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Чернігівській області, поданої в судовому засіданні прокурором (а.с.241 том 4), суд встановив, що судимостей ОСОБА_4 не має та інші обвинувальні акти, окрім тих, які надані стороною захисту, відносно ОСОБА_4 до будь-яких судів не направлялися.

Судом приймається до уваги пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке становить підґрунтя для регламентації принципу презумпції невинуватості в національному законодавстві, який закріплено безпосередньо в тексті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 2 КК), а також відображено у кримінальному процесуальному законі (ст. 7 та ч. 1 ст. 17 КПК). Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду.

З викладених підстав суд дійшов висновку, що перерваний перебіг строків давності слід відраховувати за датою останнього у часі інкримінованого правопорушення (офіційно пред`явленою підозрою), датованого 18.10.2022, а тому на час подання захистом клопотання та на час його розв`язання у судовому засіданні закінчилися строки давності притягнення за ч.1 ст. 296 КК України ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

У провадженні на а.с.43-48 том1 долучено цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , У зв`язку із постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно постанови ОП від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 (провадження № 51-4251 кмс21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Експертизи проводилися за ініціативою сторони обвинувачення, тому всі витрати у кримінальному провадженні за проведені експертизи на загальну суму 10591,93 грн вважати такими, що віднесені на рахунок держави

Керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 2, 7, 100, 284-286, 288, 369- 372, 376, 392 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання сторони захисту задовольнити і звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 296 КК України, на підставі ст.49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000858 від 05.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, відносно ОСОБА_4 , на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Речові докази: диск DVD-R MFP333WL20182738 із інформацією вилученою у ПрАТ "Київстар", диск DVD-R MFP331WL21043805 із інформацією вилученою у ТОВ "лайфселл", диск DVD-R MFP331WL210438433 із інформацією вилученою у ПрАТ "ВФ Україна", USB накопичувач Trancend 4 gb із відеозаписами подій, які відбулись 05.07.2019 року в приміщенні Любецької селищної ради, флеш-носій Micro SD ADATA 16 GB із відеозаписами подій, які відбулись 05.07.2019 року в приміщенні Любецької селищної ради, флеш- носій Micro SD ADATA 16 GB із відеозаписами подій, які відбулись 05.07.2019 року в приміщенні Любецької селищної ради, копії гарантійного талону та товарного чеку на мобільний телефон, довідку № 8437 КНП "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради Травмпункт на 1 арк., екстренне повідомлення № 8437 Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради - залишити для подальшого зберігання в матеріалах кримінального провадження №0000858; мобільний телефон Хіаоmі 4х, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , переданий під зберігальну розписку ОСОБА_7 залишити у його законному володінні як річ, яка належить на праві власності; 2 тампони із змивами речовини бурого кольору, контрольний змив на тампон і контрольний тампон вилучені та поміщені в паперовий конверт - знищити; медичну картку стаціонарного хворого № 999 на 10 арк. - повернути ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведені експертизи на загальну суму 10591,93 грн вважати такими, що віднесені на рахунок держави

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 20.11.2025.

Суддя ОСОБА_1