КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/521/25 Головуючий у суді І-ї інстанції - ОСОБА_1
Справа № 401/2726/24 Доповідач в колегії апеляційного суду - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурорки ОСОБА_6 ,

представниці малолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою прокурорки у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.05.2025, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ Кіровоградської області, громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, батька малолітньої дитини, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України не має судимості,

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років.

Ухвалено початок строку відбуття додаткового покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Накладений арешт на речовий доказ (транспортний засіб: автомобіль марки «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області по вулиці Віталія Куцевича, 8 м. Світловодськ, Кіровоградської області) залишити до повного виконання вироку суду.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим і засуджений за вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло двом потерпілим тяжкі тілесні ушкодження, та спричинило смерть одного з цих потерпілих.

Як встановлено судом першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 14.06.2024, приблизно о 20 годині 15 хвилин, керував легковим автомобілем марки «AUDI 80», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі зі сторони села Подорожнє у напрямку вулиці Озеро Болотне села Нагірне по вулиці Широкій в селі Нагірне Великоандрусівської територіальної громади Олександрійського району Кіровоградської області.

У салоні керованого ним автомобіля ОСОБА_9 перевозив на передньому пасажирському сидінні дружину ОСОБА_10 , на задньому сидінні малолітню доньку ОСОБА_11 .

Під час керування автомобілем з наявною технічною несправністю у вигляді встановлення на задню вісь шин різних моделей з різними малюнками протектора, що, згідно із вимогами п. 31.4.5 «г» ПДР України, забороняло водієві експлуатацію транспортного засобу, рухаючись в межах населеного пункту зі швидкістю близько 70 км/год., перевищивши максимально допустиму швидкість руху, водій ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України, проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, легковажно сподівався на відвернення негативних наслідків, у порушення вимог п.12.1 ПДР України при русі в світлу пору доби по рівній прямій горизонтальній ділянці дороги з мокрим покриттям, не контролюючи свої дії через наявний стан алкогольного сп`яніння, відволікся від керування транспортним засобом, втратив можливість постійно контролювати його рух та напрямок, і, як наслідок, не впорався з керуванням по вулиці Широкій в селі Нагірне Великоандрусівської об`єднаної територіальної громади Олександрійського району Кіровоградської області, допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя щодо напрямку його руху, з подальшим наїздом на бетонну зупинку громадського транспорту, та істотним пошкодженням вказаного транспортного засобу.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «AUDI 80» ОСОБА_10 завдано тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу повік лівого ока, перелому правої скроневої кістки, субарахноїдального крововиливу, велике набухання головного мозку, перелом кісток обох гомілок, забійні рани на правій сідниці, ділянці лівого колінного суглобу, правого гомілково-стопного суглобу, перелому шиловидного відростку променевої кістки справа, розриву печінки, розриву легень, переломи легень.

Крім того, у результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «AUDI 80» малолітній ОСОБА_11 , було завдано тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: політравми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, набряку головного мозку, закритого перелому кісток носу, перелому передньої та латеральної стінок правої верхньощелепної пазухи, нижньої стінки правої очниці, птозу повіки праворуч, закритого перелому обох кісток лівої гомілки, синців обличчя, ангіопатія сітківки.

Від порушення мозкового кровообігу внаслідок черепно-мозкової травми та великого набухання мозку, як наслідку дорожньо-транспортної пригоди, 16.06.2024 о 23 годині 50 хвилин, у реанімаційному відділенні КНП «Світловодська Центральна районна лікарня» настала смерть потерпілої ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурорка просить скасувати вирок суду першої інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років.

Початок строку відбування додаткового покарання рахувати з моменту відбування основного покарання.

Внести зміни до мотивувальної частини вироку, виключивши обставину, яка обтяжує ОСОБА_9 покарання, - вчинення кримінального правопорушення стосовно малолітньої дитини.

Речовий доказ автомобіль «AUDI 80» реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_12 , - повернути власнику.

В іншій частині стороною обвинувачення оскаржуваний вирок пропоновано залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах прокурорки, яка підтримала апеляційну скаргу, думку представниці малолітньої потерпілої ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про часткове її задоволення.

Як встановлено вимогами ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: 12) що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Положеннями ч. 4 ст. 374 КПК України визначається: у резолютивній частині вироку зазначаються: п. 2) у разі визнання особи винуватою: початок строку відбування покарання; рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому: п. 1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Як убачається з вироку суду першої інстанції, суд, при вирішенні питання речових доказів, щодо речового доказу автомобілю «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ухвали залишити його під арештом до повного виконання вироку.

Вказане рішення суду щодо речового доказу суперечить наведеним вище нормам Кримінального процесуального кодексу України.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, а саме копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «AUDI 80», синього кольору, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_13 (а.п. 117-118 т. 1), а тому даний речовий доказ слід повернути його законному володільцю.

З приводу доводів прокурора про виключення із мотивувальної частини вироку посилання суду на таку обставину, яка обтяжує покарання, як вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Відповідно до статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються: п. 6) вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю або особи, яка перебуває в безпорадному стані, або особи, яка страждає на психічний розлад, зокрема на недоумство, має вади розумового розвитку, а також вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини або у присутності дитини.

Згідно із матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке характеризується такою обов`язковою юридичною ознакою, як необережна форма вини.

За наведених обставин спричинення в результаті дорожньо-транспортної пригоди тяжких тілесних ушкоджень малолітній дитині потерпілій ОСОБА_11 не охоплювалось і не могло охоплюватись умислом ОСОБА_9 , а тому правові підстави для врахування передбаченої п. 6) ч. 1 ст. 67 КК України обставини, яка обтяжує покарання, відсутні.

Таким чином суд першої інстанції у судовому рішенні безпідставно визнав обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, а тому посилання суду першої інстанції та таку обставину підлягає виключенню з судового рішення, що, разом із тим, не впливає на вид та розмір призначеного ОСОБА_9 покарання.

Вказане також цілком узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у Постанові від 02.03.2023 у справі № 570/32/18.

Тож, доводи апеляційної скарги прокурора у цій частині підлягають задоволенню.

Крім означеного, прокурор також звертає увагу, що судом першої інстанції неправильно зазначено початок строку відбування ОСОБА_9 додаткового покарання.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років. Позбавлення права керувати транспортними засобами як додаткове покарання призначається на строк до десяти років.

Як визначає ч. 3 ст. 55 КК України, при призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу - з моменту набрання законної сили вироком.

З вироку суду першої інстанції убачається, що суд, визначаючи ОСОБА_9 основне покарання, призначив також й обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.

В резолютивній частині вироку суд першої інстанції зазначив, що початок строку відбуття основного покарання слід обчислювати з дня взяття ОСОБА_9 під варту з 27.05.2025, а початок строку відбуття додаткового покарання з часу приведення вироку до виконання.

Вказане не повною мірою узгоджується із наведеними вище положення закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, зважаючи на зазначене вище, є обґрунтованими доводи сторони обвинувачення, що початок строку відбування додаткового покарання засудженому ОСОБА_9 слід обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів прийшла до висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурорки знайшли своє підтвердження, і подана нею апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржуваний обвинувальний вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: п. 4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Підставами ж для скасування вироку суду першої інстанції є, зокрема, випадки, коли за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції: скасовує вирок повністю чи частково та ухвалює новий вирок; скасовує вирок або ухвалу і закриває кримінальне провадження; скасовує вирок або ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції (ст. 407 КПК України).

Підстави до ухвалення нового вироку передбачаються ст. ст. 420, 421 КПК України, а саме: обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого.

У конкретному випадку, прокурором фактично не ставиться питання погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_9 , а тому вимога у апеляційній скарзі прокурора щодо скасування обвинувального вироку суду першої інстанції та, відповідно, ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку не підлягає задоволенню.

Відтак, оскаржуваний обвинувальний вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення питання речового доказу, визначення початку строку відбування додаткового покарання, врахування обставини, яка обтяжує обвинуваченому покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурорки у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.05.2025 стосовно ОСОБА_9 змінити в частині вирішення питання речового доказу, визначення початку строку відбування додаткового покарання, врахування обставини, яка обтяжує обвинуваченому покарання.

Виключити із мотивувальної частини вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.05.2025 стосовно ОСОБА_9 посилання на обставину, яка обтяжує засудженому покарання, вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Початок строку виконання додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами обчислювати засудженому ОСОБА_9 з моменту відбуття основного покарання.

Речовий доказ автомобіль «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_13 , повернути законному володільцю.

В іншій частині вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.05.2025 стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4