Справа № 629/6845/25
Номер провадження 1-кп/629/389/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Погрібці Зборівського району Тернопільської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, який являється особою з інвалідністю ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

у с т а н о в и в:

02.09.2025, близько 16:30 год., ОСОБА_4 та ОСОБА_7 знаходились поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті тривалих неприязних відносин, між ними виникла сварка, під час якої ОСОБА_4 вирішив вчинити суспільно небезпечне діяння, що полягло у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи намір на суспільно небезпечне діяння, ОСОБА_4 , знаходячись за вищевказаною адресою, перебуваючи у стані хронічне психічне захворювання у формі судинної деменції, наніс чотири удари кулаком правої руки в область лівого плеча ОСОБА_7 .

Внаслідок дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесне ушкодження у виді синця по зовнішній поверхні лівого плеча у середній третині, розміром (6,9х4,8см), яке за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 606 від 23.09.2025, ОСОБА_4 у період інкримінованого йому діяння перебував і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі судинної деменції, що позбавляло підозрюваного можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні та зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 , оскільки в його діях вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що підтверджується відповідними доказами у кримінальному провадженні, зазначені дії згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 606 від 23.09.2025, вчинені ОСОБА_4 у стані неосудності, оскільки в період вчинення суспільно-небезпечного діяння він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на час проведення вказаної експертизи психічний розлад продовжував існувати, останньому показане застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги.

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 , у судовому засіданні свою вину у вчинені суспільно-небезпечного діяння визнав, надав показання.

Захисник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання : 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

З метою вирішення зазначених питань, судом в судовому засіданні були досліджені докази сторони обвинувачення, а саме:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000268;

-рапорт ст. інспектора-чергового ЧЧ СМ Лозівського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 02.09.2025;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.09.2025;

-протокол огляду місця події відкритої ділянки місцевості, за адресою: с-ще Лиманівка Лозівського району Харківської області, вул. Героїв України, біля буд. 22/2;

-заява ОСОБА_7 про добровільну видачу запису з камер відеоспостереження, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;

-відеозапис з камер відеоспостереження розташованих на будинку ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 ;

-протокол огляду предметів від 09.09.2025, а саме носія інформації оптичного диску СD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 ;

-висновок експерта № 12-14/194-ЛЗ/25 від 12.09.2025, згідно якого у ОСОБА_7 , 1981 року народження, має місце синець по зовнішній поверхні лівого плеча у середній третині, який утворився від дії тупого предмету, що не відобразив в ушкодженні своїх індивідуальних особливостей і яким міг бути і кулак, можливо в строк і за обставин вказаних потерпілою. Маловірогідне утворення вищевказаного тілесного ушкодження в наслідок падіння з висоти зростання. За ступенем тяжкості це легке тілесне ушкодження;

-висновок експерта № 12-14/210-ЛЗ/25 від 15.09.2025, згідно якого дані зафіксовані на відеозаписі з камери відео спостереження Video 2025-09-10 at 11.50.31 в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу спричиненні та ударному механізму утворення встановленого у потерпілої ОСОБА_7 , 1981 року народження, тілесного ушкодження та обставинам на які вона вказує;

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 22.09.2025, згідно якого при ознайомленні із змістом документів встановлено, що медична картка амбулаторного (стаціонарного) хворого на ім`я ОСОБА_4 психіатричного відділення на п`яти аркушах;

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 22.09.2025, згідно якого при ознайомленні із змістом документів встановлено, що медична картка амбулаторного (стаціонарного) хворого на ім`я ОСОБА_4 наркологічного відділення на двадцяти аркушах;

-висновок судово-психіатричного експерта № 606 від 23.09.2025, згідно якого ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі судинної деменції. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії ( бездіяльність ) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

За змістом ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, яка повинна відповідати вимогам статті 513 КПК України і містити в собі, як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом встановленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

При визначенні виду примусових заходів медичного характеру, згідно з ч. 1ст. 94 КК України, є обов`язковим врахування: 1) характеру і тяжкості захворювання; 2) тяжкості вчиненого діяння; 3) ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Зокрема, примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, передбачений ч. 3ст. 94 КК України і, відповідно до неї, може бути застосований судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

У пункті 15постанови Пленуму ВСУ № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру» вказано, що для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру ( тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме ). При цьому в ухвалі суду не треба наводити конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.

На підставі викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що підтверджується відповідними доказами у кримінальному провадженні, зазначені дії вчинені ОСОБА_4 у стані неосудності, оскільки в період вчинення суспільно-небезпечного діяння він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок психічного захворювання, що є підставою для застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

При визначенні ОСОБА_4 виду примусового заходу медичного характеру, суд враховує характер і тяжкість захворювання останнього, рекомендації експертів про тип лікувального закладу, особу ОСОБА_4 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що відноситься до кримінального проступку, має середню спеціальну освіту, розлучений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується формально, та дійшов висновку, що за своїм психічним станом він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Жодних даних про те, що на момент судового розгляду ОСОБА_4 видужав або внаслідок змін у стані його здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, до суду не надано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Витрати на проведення судових експертиз відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-372, 376, 503, 512-513, 516 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Погрібці Зборівського району Тернопільської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, який являється особою з інвалідністю ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Роз`яснити, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Речові докази: CD-R диск з матеріалами відеозапису з камер відеоспостереження, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити там же.

Долю речових доказів вирішити по вступу ухвали в законну силу.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення

Повний текст ухвали проголошено 01.10.2025 о 15 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_8