УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 слідчий суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000703 від 22.09.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України

ВСТАНОВИВ:

22.09.2025 старший слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, яке належним чином погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що 22.09.2025 о 01 год. 38 хв. за адресою Волинська область, м.Володимир, по вул. Князя Олега, 5, працівниками Володимирського РВП ГУНП у Волинській області «Вояж 12» було зупинено водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував автомобілем марки «RENAULT MASTER» р.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами.

22.09.2025 року слідчим відділенням Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, відомості про дане кримінальне правопорушення внесено у ЄРДР під № 0000703 за ознаками, передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України.

22.09.2025 під час проведення огляду місця події за адресою Волинська область, м.Володимир по вул.Князя Олега, 5, під час якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «RENAULT MASTER» р.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 котрим керував ОСОБА_5 , та котрий належить ОСОБА_4 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Вищевказаний автомобіль поміщено на майданчик тимчасово вилученого майна ГУНП у Волинській області, за адресою: Волинська область, Володимирський район, с.Іваничі, вул.Перемоги, кадастровий номер земельної ділянки :00:016:0200, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , поміщено в сейф пакет WAR0063724 котрий передано на зберігання в камері схову Володимирського РВП ГУН у Волинській області.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, даний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вважаються тимчасово вилученим майном.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити, обґрунтовуючи тим, що вказане майно вилучено та є речовим доказом по справі, особа, будучі позбавленою права керування рішенням суду, керувала даним транспортним засобом, а тому наявні всі підстави для задоволення клопотання.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання, посилаючись на те, що йому не було відомо що ОСОБА_5 позбавлений права керування транспортними засобами, знає, що останній має у власності автомобіль «Мазда», яким керує, а тому звернувся до ОСОБА_5 , щоб він перегнав його машинку на стоянку та вона не заважала проїзду іншому транспорту. Просив повернути належний йому автомобіль марки «RENAULT MASTER» р.н.з. НОМЕР_1 , оскільки використовує його для пересування як особа яка має військове поранення.

ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив той факт, що позбавлений права керування транспортними засобами за рішенням суду. 22.09.2025 йому подзвонив знайомий ОСОБА_4 , попросив перегнати на стоянку автомобіль марки «RENAULT MASTER» р.н.з. НОМЕР_1 на що він погодився, однак приховав той факт та не повідомив, що не має права керувати транспортним засобом. Під час керування вказаним автомобілем, був зупинений працівниками поліції за пересування в комендантську годину, які виявили правопорушення.

Враховуючи позицію учасників справи, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Таким чином, вилучений 22.09.2025 автомобіль марки «RENAULT MASTER» р.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 котрим керував ОСОБА_5 , та котрий належить ОСОБА_4 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , мають значення речових доказів у кримінальному провадженні №0000703, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучений автомобіль в розумінні ч.1 ст. 98 КПК України є речовим доказом, правовий режим зберігання якого регламентується ст. 100 КПК України.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, вимоги ч.1 ст. 16 КПК України, яка наголошує на тому що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Враховуючи те, що виявлене та вилучене майно має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому з метою їх збереження виникла необхідність у накладенні арешту на транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з позбавленням права відчуження та розпорядження.

Разом з тим, враховуючи встановлені обставини, зокрема, що автомобіль марки «RENAULT MASTER» р.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_4 , перебуває у його користуванні та необхідний йому для використання як особі яка має військове поранення й має наявні труднощі у пересуванні, слідчий суддя вважає можливим повернути транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в користування власнику ОСОБА_4 .

При цьому, треба зазначити, що накладення арешту на майно не позбавляє права власника звернутися в подальшому з клопотанням щодо його скасування після проведення органом досудового слідства відповідних слідчих дій з використанням речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «RENAULT MASTER» р.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 та автомобіль марки «RENAULT MASTER» р.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий був вилучений в ході огляду місця події 22.09.2025 за адресою: Волинська область, м. Володимир по вул. Князя Олега, 5, позбавивши останнього права відчуження та розпорядження майном з метою забезпечення збереження їх як речових доказів.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «RENAULT MASTER» р.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 та автомобіль марки «RENAULT MASTER» р.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 негайно повернути власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_6