ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:

24 грудня 2025 року, м. Одеса.

Назва та склад суду, секретар судового засідання:

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2

Найменування (номер) кримінального провадження:

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001335 від 15.09.2025 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рені, Одеської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, не одружений.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа:

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

Прокурор - ОСОБА_4 , обвинувачений - ОСОБА_3 , захисник - ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

ОСОБА_3 , діючи повторно, 25.08.2025 року, в період часу з 11 години 00 хвилин по 11 годину 21 хвилину, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Євгена Танцюри, 33, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, який на момент скоєння злочину діяв на підставі Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.07.2025 року №478/2025, з торгівельного кіоску з продажу овочів та фруктів, таємно викрав мобільний телефон «Samsung Galaxy A53», чорного кольору, вартістю 8154 гривні 75 копійок, з сім картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 та з сім картою мобільного оператора «Лайфселл» НОМЕР_2 , завдавши ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 8154 гривні 75 копійок.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

Частина ч.4 ст. 185 КК України- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження допиту осіб, документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- обвинувачений ОСОБА_3 провину у скоєнні кримінального правопорушення визнав та показав, що у той день, влітку, він їхав до знайомого. По дорозі додому на прилавку побачив телефон «Самсунг», чорного кольору. Переконавшись, що його ніхто не бачить, він забрав телефон, який через декілька днів загубив. Щиро розкаявся;

- відомості щодо викрадення мобільного телефону ОСОБА_6 внесені до ЄРДР (витяг з ЄРДР за №0001335 від 15.09.2025 року);

- записи з камер відеоспостереження, які записано на DVD-R диск визнано речовим доказом (постанова про долучення речового доказу до матеріалів кримінального провадження від 24.09.2025 року);

- біла футболка ОСОБА_3 визнана речовим доказом, на неї накладено арешт та передана до зберігання до камери зберігання речових доказів (постанова про визнання речовим доказом від 15.09.2025 року; квитанція №008532; ухвала слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.08.2025 року про накладення арешту);

- ринкова вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy A53», чорного кольору, станом на 25.08.2025 року становила 8154 гривні 75 копійок (висновок експерта №2508/25 від 19.09.2025 року);

- 24.10.2025 року у відношенні ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (ухвала слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.10.2025 року про обрання запобіжного заходу);

- ОСОБА_7 надала згоду на проживання ОСОБА_3 за місцем її проживання (заява ОСОБА_7 від 18.11.2025 року);

- потерпіла ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 2500 гривень та 5660 гривень та від цивільного позову відмовилася (розписки потерпілої ОСОБА_6 від 17.11.2025 року та 24.11.2025 року);

- ОСОБА_3 хворіє на ВІЛ-інфекцію, IVкл. ст. (медична довідка від 04.11.2025 року);

- обвинувачений раніше судимий (вимога від 22.09.2025 року); на обліку в КУ «ООМЦПЗ» не значиться (запит, довідка).

Інших доказів сторони не надавали. Клопотань щодо визнання доказів недопустимими не заявляли.

При цьому суд керується рішенням ВС (справа №521/11693/16-к провадження №51-380 км 17), в якому у мотивувальній частині вироку зазначено Висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме «Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин».

Вказаний висновок був зроблений в зв`язку з тим, що на думку ВС місцевий суд при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, допустив невиправдане спрощення, усупереч ст. 374 КПК України не зазначив чіткого місця вчинення злочину (м. Одеса), а також спосіб проникнення до житла та перелік викраденого майна, тобто, не зазначив обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та які, незважаючи на розгляд кримінального провадження у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, мають бути встановлені в рішенні суду.

В даному випадку у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним суд на підставі наданих сторонами доказів встановив всі відомості відповідно до вимог ст. 374 КПК України та в такому випадку ані законодавець, ані позиція ВС, ані загальні засади кримінального провадження не зобов`язує суд вимагати від прокурора надання додаткових доказів на підтвердження правової позиції.

Принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивності (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України), а також ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини забороняє вимагати від сторін подання доказів на підтвердження правової позиції та вимагає від суду прийняття рішення на підставі наданих доказів. Під час розгляду кримінального провадження - це рішення у разі визнання особи виправданою або визнання особи винуватою.

Суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання - щире каяття, добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:

Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).

Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення - згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше судимий; його вік - 46 років та соціальне положення - не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі та вважає можливим звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Звільняючи обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, суд враховує, що обвинувачений щиро розкаявся та добровільно усунув заподіяну шкоду. Обставин, які б обтяжували покарання судом не встановлено з підстав, які викладені вище.

Таким чином суд встановив наявність двох обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, що дає можливість звільнити обвинуваченого від відбування покарання.

При цьому, відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 раніше був неодноразово судимий, проте до нього жодного разу не застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням. На думку суду, раніше обрані види покарання не змогли досягти мети покарання, що передбачено ч.2 ст. 50 КК України, а саме виправлення особи.

Окремо необхідно зупинитися на обставинах усунення завданої шкоди. Під час перебування обвинуваченого під вартою збором грошей, які було передано потерпілій займалася його цивільна дружина - ОСОБА_7 .. Суд впевнений, що 8160 гривень (які виплачувалися в два етапи) є достатньо великою сумою для ОСОБА_7 та така поведінка останньою свідчить про те, що ОСОБА_3 на даний час має міцні соціальні зв`язки, та збереження вказаних зв`язків може позитивно вплинути на його подальшу долю.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду:

Суд вважає за необхідне провадження за цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 8154 гривні 35 копійок, закрити, так як матеріальна шкода за кримінальним провадженням була усунута та потерпіла написала заяву щодо відмови від цивільного позову.

При цьому, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

На час ухвалення вироку, відсутній предмет спору, так як матеріальна шкода за цивільним позовом була відшкодована, тому суд вважає за необхідне провадження за цивільним позовом закрити.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

З урахуванням звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне запобіжний захід з тримання під вартою, змінити на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Суд вважає за необхідне арешт, накладений ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.08.2025 року скасувати та відповідно до ст. 100 КПК України частину речових доказів, а саме DVD-R диск з відеозаписами - зберігати при матеріалах кримінального провадження та частину речових доказів, а саме білу футболку - повернути обвинуваченому.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:

Призначити за ч.4 ст. 185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

В силу ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробувальним строком на три роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, які передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання:

Строк відбування покарання рахувати дати оголошення вироку, а саме з 24.12.2025 року.

Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:

Речові докази - записи з камер відеоспостереження, які записано на DVD-R диск - зберігати при матеріалах кримінального провадження; білу футболку - повернути ОСОБА_3 .

Рішення про цивільний позов:

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди - закрити.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід з тримання під вартою, змінити на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Негайно звільнити ОСОБА_3 з під варти.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язок повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання встановити до набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.08.2025 року - скасувати.

Рішення про залік досудового тримання під вартою:

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 24.10.2025 року по 24.12.2025 року.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору, направити потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1