печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2025, у кримінальному провадженні №0002789 від 20.12.2024, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2025 у справі №757/44737/25-к, на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме: на вантажний автомобіль марки «DAF XF 105.410» державний знак НОМЕР_2 (попередній НОМЕР_4) VIN: НОМЕР_3 , з забороною відчуження, користування, розпорядження зазначеним майном.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, адвокат вказує, що арешт на указане рухоме майно з метою конфіскації майна як виду покарання та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення на рухоме майно, всупереч положень п. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України, накладено необґрунтовано, адже це майно перебуває у власності добросовісного набувача, який не є підозрюваним, обвинуваченим або засудженим.

У судове засідання учасники судового провадження не з`явились, про розгляд провадження повідомлялись у встановленому кримінально-процесуальним законодавством порядку. На адресу суду надійшла заява ОСОБА_4 про розгляд клопотання у його відсутність та зазначив, що підтримує клопотання в повному обсязі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження та додані до нього документи приходить наступних висновків.

За ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002789 від 20.12.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, підозрюваного ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

У даному кримінальному провадженні досліджуються обставини, за яких в період часу з 22.07.2024 по 30.06.2025 службовими особами та іншими співробітниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідрохім» (код ЄДРПОУ - 44322406), за попередньою змовою з іншими встановленими та невстановленими в ході досудового розслідування особами, у складі організованої групи, з корисливих мотивів, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, вчинено заволодіння коштами Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (код ЄДРПОУ - 03327664), , шляхом поставки на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал» коагулянту «Реагент FC (II) (хлорид заліза)» виробництва України, замість передбаченого договором «Коагулянту хлориду заліза «Donau Bellair special» виробництва Угорщини, чим спричинено збитки ПрАТ «АК «Київводоканал» у сумі 3 032 896,20 грн, що підтверджується висновком економічної експертизи № 2524 від 14.08.2025.

Установлено, що 08.07.2024, за результатами відкритих торгів, проведених ПрАТ «АК «Київводоканал», між останнім та ТОВ «Гідрохім» укладено договір №1170/24/16-24 від 02.08.2024. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Гідрохім» зобов`язалося поставити на адресу ПрАТ «АК Київводоканал» 1 600 тон коагулянту хлорид заліза марки «DONAU Bellair special» виробництва Donauchem Vegyianyag Kereskedelmi Kft (Республіка Угорщина).

Службовими особами ТОВ «Гідрохім» з дати укладання договору, а саме з 02.08.2024 по 26.02.2025 поставлено на адресу ПрАТ «АК Київводоканал» 705 тон коагулянту хлорид заліза, який був фактично придбаний товариством у Товариства з обмеженою відповідальністю «Аульська Хлоропереливна Станція».

З метою приховування вказаного факту на адресу ПрАТ «АК Київводоканал» службовими особами ТОВ «Гідрохім» надсилалися підроблені супровідні документи (ТТН, видаткові накладні, сертифікати якості, тощо), що нібито підтверджують походження зазначеного коагулянту хлорид заліза.

Таким чином, за результатами виконання умов вказаного договору та поставки ТОВ «Гідрохім» коагулянту хлорид заліза від ТОВ «АХПС» замість коагулянту хлорид заліза «DONAU Bellair special» виробництва Donauchem Kft (Республіка Угорщина) ПрАТ «АК Київводоканал» завдано збитків на суму 3 032 896,20 грн, що підтверджується висновком економічної експертизи № 2524 від 14.08.2025.

29.08.2025 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

29.08.2025 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2025 у справі № 757/44737/25-к з метою забезпечення можливої конфіскації майна, та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушенняна рухоме майно, яке належить ОСОБА_5 накладено арешт.

Як убачається, під час розгляду клопотання прокурора, слідчим суддею було встановлено, що санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає можливу конфіскацію майна як вид додаткового покарання, а фактичним власником зазначеного в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2025 майна є підозрюваний ОСОБА_6 , в той час, як ОСОБА_4 набув у власність транспортний засіб 04.09.2025.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкцією ч. 5 ст. 191 КК України, якою визначено кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 повідомлено про підозру, встановлено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Натомість, арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання на майно, яке зареєстровано на праві власності за третіми особами, які не мають статусу підозрюваних у даному провадженні - ОСОБА_4 не відповідає положенням ч. 5 ст. 170 КПК України.

Зазначене також стверджується із положень ч. 1 ст. 59 КК України, за якими покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Підстави для накладення арешту, що фактичним власником майна є підозрюваний ОСОБА_6 , на переконання слідчого судді, не надають достатнього правового підґрунтя для арешту такого майна саме з метою його конфіскації як виду покарання.

Предметом конфіскації як виду покарання може бути лише майно засудженого, правомірність набуття якого презюмується і не є предметом кримінального провадження. В протилежному разі застосовуються інші інструменти кримінального провадження, зокрема інститут спеціальної конфіскації.

Право на майно, яке підлягає державній реєстрації, визначається з урахуванням відомостей про таку реєстрацію, а щодо третіх осіб, які не є стороною кримінального провадження, правомірність набуття права власності на таке майно презюмується.

Втручання у право власності третіх осіб, правомірність набуття якого не спростована у визначеному законом порядку, суперечить ст. 41 Конституції України.

Саме по собі набуття майна третіми особами без доведення мети - уникнення можливої конфіскації як виду покарання не є достатньою підставою для висновку про недобросовісність такого набуття в розумінні досягнення завдань кримінального провадження, зокрема арешту відповідного майна для забезпечення його можливої конфіскації як виду покарання, що має бути доведено стороною обвинувачення засобами кримінального провадження.

Ураховуючи наведені мотиви і положення закону, представлені представником власника майна у клопотанні, та слідчим суддею у рішенні обґрунтування, арешт рухомого майна, яке належить ОСОБА_5 не відповідає ст. 41 Конституції України та не спрямований на досягнення завдань кримінального провадження, тому клопотання адвоката ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 170-175, 309, 392, 532 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2025 у справі № 757/44737/25-к із забороною відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ,а саме на: вантажний автомобіль марки «DAF XF 105.410» державний знак НОМЕР_2 (попередній НОМЕР_4) VIN: НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1