Справа № 635/6975/20
Провадження № 1-кп/635/515/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретар судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001022 від 20.06.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 21.06.2018 року Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.190, ч.1 ст.190, 70 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі, звільнений від призначеного покарання на підставі ст.1 п."в" ЗУ "Про амністію в 2016 році";

- 27.11.2020 ухвалою Московського районного суду м.Харкова кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України закрите на підставі п.1.ч.2 ст.284 КПК України;

- 07.10.2024 Жовтневим районним судом м.Харкова за ст.190 ч.1, 190 ч.2,70 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі із іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту, 19.06.2019 о 10 годині 32 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись у коридорі на першому поверсі приміщення Харківського районного вуду Харківської області, розташованого за адресою: вул.Сковороди,18, сел. Покотилівка Харківського району, Харківської області, під час сварки з колишньою дружиною ОСОБА_6 , яка виникла на грунті неприязнених стосунків, що раніше між ними склалися, наніс їй один удар кулаком правої руки в область лівого плеча та одразу другий удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме в область лівої щелепи, чим спричинив ОСОБА_6 згідно з висновком судово-медичної експертизи №09-861/2019 від 16.06.2019 тілесні ушкодження у виді синців на обличчі та лівій руці, що відноситься легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані, як кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі, зазначив, що строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України спливли і не переривалися.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 в судове засідання не прибули, від представника надійшла до суду заява про розгляд справи без їх участі.

Згідно обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, вчинене 19.06.2019 року.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Санкція ч.1 ст. 125 КК України, яка також була чинною на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минул о два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК України).

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, у скоєнні якого він обвинувачується, минуло більше ніж два роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся, нових злочинів обвинувачений за цей час не вчинив, а відтак перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, обвинувачений просить про звільнення від кримінальної відповідальності, тому останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

При цьому обвинуваченому суд роз`яснив, що застосування ст.49 КК України не є реабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності та не звільняє обвинуваченого від обов`язку відшкодування в порядку цивільного судочинства завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди.

При вирішенні питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

В даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої діями обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

Порядок вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову (залежно від доведеності підстав та розміру позову) може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення та ухвалення обвинувального вироку чи постановлення ухвали про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

У випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої сторони можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду (постанова Верховного Суду від 23.06.2022 справа № 204/2626/21).

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, прийшовши до висновку про наявність правових підстав до закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України. у даному кримінальному провадженні цивільний позов потерпілої вирішенню по суті не підлягає та повинен бути залишений без розгляду.

При цьому, суд вважає необхідним роз`яснити потерпілій ОСОБА_6 право звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства, зважаючи на нереабілітуючі підстави звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 284, 288, 369-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001022 від 20.06.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_6 право звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства, зважаючи на нереабілітуючі підстави звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1