ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №0000349 від 11.04.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсона, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

I.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 , не погоджуючись з політикою чинної влади в Україні та підтримуючи входження тимчасово окупованих територій України до складу РФ, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04.05.2022, з метою увійти в коло довіри представників окупаційної адміністрації для подальшого незаконного працевлаштування в лавах так званих правоохоронних органів РФ, перебуваючи у м. Херсон (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено) прийняв рішення сприяти окупаційній адміністрації та виконувати їх злочинні накази.

З цією метою, ОСОБА_5 , у період часу з початку березня 2022 року по 04.05.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) будучи обізнаним про факт ведення РФ агресивної війни проти України, невизнання вказаною державою поширення державного суверенітету України на тимчасово окупованій території України, у тому числі Херсонської області, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, які за результатом їх реалізації завдадуть шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи у м. Херсон (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено) погодився на пропозицію невстановлених осіб, які входили до складу так званої «Херсонської військово-цивільної адміністрації РФ», зайняти посаду у незаконному правоохоронному органі так званому «главное управление министерства внутрених дел Херсонской области».

В подальшому, 17.05.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області міської територіальної громади за адресою: м. Херсон, вул. Маяковського, буд. 10, добровільно зайняв посаду «временно исполняющего обязаности старшего оперативного уполномоченого отдела раскрытия преступлений против личности управления уголовного розыска», а в подальшому «старшего оперативного уполномоченого отдела раскрытия преступлений против личности управления уголовного розыска» в незаконному правоохоронному органі «главное управление министерства внутрених дел Херсонской области», зі спеціальним званням старший лейтенант поліції.

За таких обставин, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, 17.05.2023 добровільно зайняв посаду «временно исполняющего обязанности старшего оперативного уполномоченого отдела раскрытия преступлений против личности управления уголовного розыска», а в подальшому «старшего оперативного уполномоченого отдела раскрытия преступлений против личности управления уголовного розыска» в незаконному правоохоронному органі «главное управление министерства внутрених дел Херсонской области», створеному окупаційною адміністрацією РФ на тимчасово окупованій території Херсонської області, та перебуваючи на вказаній посаді, виконує рішення окупаційної адміністрації спрямовані на встановлення та утвердження тимчасової окупації державою - агресором частини території України.

II.Застосовані судом правові процедури. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченого, дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.

Ухвалою Верховного Суду від 19.02.2024 року матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_5 направлено Херсонського міського суду Херсонської області.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті 27.02.2024.

Ухвалою від 29 лютого 2024 року було призначено підготовче судове засідання.

Судом від призначення обвинувального акту до підготовчого судового засідання та до ухвалення рішення про проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого, було проведено судові засідання: 12.03.2024 року, 09.04.2024 року, 23.04.2024 року, 23.07.2024 року, 07.10.2024 та 15.10.2024 року.

Про всі зазначені вище судові засідання обвинувачений повідомлявся про судовий розгляд кримінального провадження стосовно нього та мав можливість прибути до суду та скористатись своїм правом на вільний вибір захисника, користуватись своїми правами та подати до суду будь-які клопотання чи заяви.

Застосовуючи процедуру заочного судового розгляду суд виходив із загальних засад кримінального провадження.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.

При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.

Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст.323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Згідно положень ч. 2 ст.297-1КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ст. 111-1 КК України, за якою, висунуто обвинувачення ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 до призначених судових засідань опублікуванні у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, повідомлення про виклик до суду ОСОБА_5 були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні.

Водночас, незважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_5 протягом тривалого часу на території України, у органу досудового слідства, прокурора та суду відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування останньої за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України.

З огляду на наявні матеріали провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченої.

Щодо забезпечення права на захист.

Відповідно до ч.2 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Разом з цим, стосовно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст.52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженню є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника в захисті інтересів обвинуваченого.

З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження було задоволено, оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000349 від 11.04.2023 року висунуте щодо злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, тобто того, який входить до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України. Ухвалою суду від 19.11.2024 року був призначений судовий розгляд з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 31, 314-316 КПК України.

Разом з цим, за період часу з 29.02.2024 року (ухвали про призначення підготовчого судового засідання) та до виходу суду до нарадчої кімнати 16.12.2025 року, інформація, яка стосувалася всіх призначених судових засідань, своєчасно публікувалася та була доступною через офіційний веб-сайт суду, офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора та публікацій у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження.

Підсумовуючи, суд констатує, що всі передбачені КПК України умови для проведення судового розгляду за спеціальною процедурою «in absentia», судом виконані та дотримані у повному обсязі.

III. Позиція сторін кримінального провадження.

Прокурор в ході судових дебатів висловив позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. Просив визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винним за ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади на строк 12 (дванадцять) років з конфіскацією майна.

Захисник в судових дебатах просив врахувати, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не було доведено факт зайняття ОСОБА_5 займаної ним посади.

IV. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 32.05.2023 року (справа 761/17088/23, н/п № 1-кс/761/11340/2023), по даному кримінальному провадженню здійснювалося спеціальне досудове розслідування.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні поставленого йому у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, таких як:

-протокол огляду від 05.04.2023, згідно якого оглянуто флеш носій, вилучений 25.11.2022 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , на якому містяться відомості щодо діяльності за напрямком кадрового забезпечення незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою РФ на тимчасово окупованій території Херсонської області, а саме «ГУМВД по Херсонской области» - накази по особовому складу (призначення, звільнення, список особового складу з паспортним даними, номерами телефонів, посад, ІПН, штатний розпис, біографічні довідки). Зокрема, у ході огляду файлу «Сотрудники ГУ МВД состоянием на 19.07.2022», «Сотрудники состоянием на 22.07.2022», «Данные сотрудником на 01.08», «Сотрудники на 10.08.2022 нов», «сотрудники на 23.08.», «сотрудники на 05.09» виявлено список осіб, незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою РФ на тимчасово окупованій території Херсонської області, а саме «ГУМВД по Херсонской области», у якому наявні відомості про особу з прізвищем, ім`ям та по-батькові ОСОБА_5 , та відомості про його посаду - «временно исполняющего обязаности старшего оперативного уполномоченого отдела раскрытия преступлений против личности управления уголовного розыска», а в подальшому «старшего оперативного уполномоченого отдела раскрытия преступлений против личности управления уголовного розыска». Також, під час огляду виявлено файли з назвою «Приказ», а саме наказ незаконного створеного правоохоронного органу ГУ МВС Херсонської області, де серед інших з 17.05.2022 призначено ОСОБА_5 на посаду «временно исполняющего обязаности старшего оперативного уполномоченого отдела раскрытия преступлений против личности управления уголовного розыска». Згідно з вказаним наказом, призначення ОСОБА_5 на посаду було здійснено на підставі його заяви;

-протокол огляду глобальної мережі Інтернет від 17.08.2022, який містить відомості щодо продовження формування на тимчасово окупованій території Херсонської області незаконного правоохоронного органу «МВД Херсонской области»;

-протокол огляду глобальної мережі Інтернет від 17.08.2022, який містить відомості щодо функцій незаконного правоохоронного органу «МВД Херсонской области» створеного на тимчасово окупованій території Херсонської області;

-протокол огляду глобальної мережі Інтернет від 22.08.2022, який містить відомості щодо формування окупаційної поліції на тимчасово окупованій території Херсонської області;

-протокол огляду відеохостингу «Youtube» від 22.08.2022, що містить відомості про початок роботи новоствореної поліції на тимчасово окупованій території Херсонської області;

-протокол огляду глобальної мережі Інтернет від 22.08.2022, який містить відомості, що поліцію у тимчасово окупованому Херсоні очолив колишній керівник УМВС Черкаської області;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.11.2022 зі свідком ОСОБА_6 , відповідно до якого остання на фото № 1 впізнала ОСОБА_5 , як особу який був оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Херсонського відділу поліції ГУНП України в Херсонській області, який перейшов на бік ворога в особі РФ та зайняв посаду оперуповноваженого в незаконному правоохоронному органі «главное управление министерства внутренних дел Херсонской области», створеному окупаційною адміністрацією на тимчасово окупованій території Херсонської області в Суворовському відділі поліції ГУ;

-протокол огляду від 18.11.2022 адміністративної будівлі Херсонського районного управління поліції, що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Маяковского, 10, під час якого виявлено та вилучено документи, що підтверджують функціонування незаконного правоохоронного органу, створеного окупаційною владою РФ на тимчасово окупованій території Херсонської області - «ГУ МВД Херсонской области», а саме: документи щодо окремих його підрозділів, внутрішню відомчу документацію, списки особового складу, книги обліку заяв та повідомлень;

-протокол огляду від 19-21 листопада 2022, яким оглянуто предмети та документи, вилучені 18.11.2022 під час проведення огляду Херсонського районного управління поліції, розташованого за адресою:м.Херсон, вул.Маяковського, 10, серед яких міститься «список личного состава УМВД в Херсонской области по службам», в розділі «отдел по розыску преступником и безвести пропащих лиц» міститься запис під № 19 « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ст л-т»;

-протокол огляду від 19.11.2022-22.11.2022 згідно якого, під час огляду адміністративної будівлі Управління поліції охорони в Херсонській області, що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Молодіжна, 6, виявлено та вилучено документи, що підтверджують функціонування незаконного правоохоронного органу, створеного окупаційною владою РФ на тимчасово окупованій території Херсонської області - «ГУ МВД Херсонской области», серед яких зокрема:

?«объяснение» від 05.07.2022, відібране ст.ОУ ст. лейтенантом ОСОБА_5 від ОСОБА_8 ;

?«план запланированного мероприятия по согласованию реализации информации о наличии оружия у ОСОБА_9 и ОСОБА_10 совместно с спецподразделением ГУМВД Херсонской области «ГРОМ»» в тому числі за участі ОСОБА_5 ;

?«список сотрудников Управления уголовного розыска ГУ МВД Херсонской области состоянием на 07.07.2022», в якому міститься інформація про ОСОБА_5 із позивним « ОСОБА_11 » - ст. о/у, старший лейтенант;

?«список сотрудников Управления уголовного розыска состоянием на 26.07.2022», в якому міститься інформація про ОСОБА_5 працівника «отдела раскрытия преступлений против личности»;

?«справка по факту взрыва в г.Херсон по пер.Паровозном» від 29.08.2022, за змістом якої на місце події виїжджав ОУР Трепетін у складі СОГ;

?«план на 09.09.2022 запланированного мероприятия по отработке информации о наличии оружия у сотрудников УПП Херсонской области за участі ОСОБА_5 ;

?«план на 07.09.2022 запланированного мероприятия по оказанию практической и методической помощи в раскрытии убийства Ковалева, которое имело место в г.Голая Пристань» в тому числі за участі ОСОБА_5 ;

?«план на 02.02.2022 запланированного мероприятия по оказанию практической и методической помощи в раскрытии убийства Ковалева, которое имело место в г.Голая Пристань», в тому числі за участі ОСОБА_5 ;

?«план на 08.02.2022 запланированного мероприятия по оказанию практической и методической помощи в раскрытии убийства Ковалева, которое имело место в г.Голая Пристань», в тому числі за участі ОСОБА_5 ;

?«план на 25.08.2022 запланированной работы по информации в отношении бывших сотрудников УПП Херсонской области по факту незаконного хранения оружия», в тому числі за участі ОСОБА_5 .

Також вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджуюся наступними показами свідків,допитаних в ході судового засідання:

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила, що під час окупації м.Херсона, в період з 23.06.2022 по 30.06.2022 року вона працювала інспектором кадрового забезпечення ГУ МВД, а з 30.06.2022 по 12.09.2022 заступником начальника групи кадрового забезпечення ГУ МВД окупаційної адміністрації. До її обов`язків в тому числі відносилась кадрова перевірка, звільнення з посад, переведення осіб, а також контроль звітності. Свідок зазначила, що ОСОБА_5 знає з 2015 року як колишнього співробітника Суворовського РВ УМВС України в Херсонській області, де він працював слідчим. Під час окупації м.Херсона зустріла його в експертно-криміналістичному центрі, куди він привіз запити на проведення експертиз. Одягнений був в цивільний одяг, але приїхав на автомобілі із написом «поліція». Також свідок розповіла, що ОСОБА_5 працював у відділі розшуку злочинів проти особи, який входив до управління, але обставини його призначення їй невідомі, оскільки вона приступила до роботи пізніше до нього. Разом із цим ОСОБА_6 дала покази про те, що процедура працевлаштування передбачала подачу анкети, паспорту, ідентифікаційного коду, свідоцтва про народження та власноручно написаної заяви про призначення на посаду. До управління кадрового підрозділу ці документи перевірялись працівниками ФСБ і у разі погодження кандидатури віддавались в роботу для виготовлення проєкту наказу про призначення на посаду із зазначенням дати початку роботи. Працівникам на руки накази не віддавались оригінал зберігався в управлінні і копія в бухгалтерії. Крім того ОСОБА_6 розповіла, що як заступник начальника групи кадрового забезпечення вона мала інформацію про всіх працівників в електронному форматі, яку скопіювала і зберігала на власному флеш-носії. Окрім зазначеного свідок дала покази про те, що при зустрічі із ОСОБА_5 під час окупації м.Херсона він особисто їй повідомив, що приїхав подати документи на експертизу та на її запитання «Чи працює він в Управлінні» стверджувально відповів, що працює.

Свідок ОСОБА_12 , будучи допитним в судовому засіданні, дала покази про те, що під час окупації м.Херсона вона працювала в правоохоронному органі окупаційної влади, який знаходився в приміщенні української пожежної частини в м.Херсоні по вул.Молодіжна, 6. Саме там приблизно в липні серпні 2022 року вона познайомилась із ОСОБА_5 , який працював старшим оперуповноваженим відділу злочинів проти особи управління карного розшуку Головного Управління МВД по Херсонській області, яке знаходилось в будівлі Суворовського РВХМВС України в Херсонській області по вул.Маяковського, 10. При зустрічі ОСОБА_5 був одягнутий в цивільний одяг, мав темне волосся і худощаву статуру. Свідок також розповіла, що начальник слідчого управління Суворовського РВ попередив її, що має прийти людина за документами. Коли він прийшов по документи, то не відрекомендувався, але працівники називали на прізвище ОСОБА_13 . Крім цього свідок пояснила, що прохід до приміщення могли здійснювати лише працівники по пред`явленню документів.

Зазначені докази та покази свідків, у сукупності та взаємозв`язку між собою, поза розумним сумнівом свідчать, що ОСОБА_5 , перебуваючи та тимчасово окупованій території Херсонської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зайняв посаду у незаконно створеному правоохоронному органі, створеному окупаційною адміністрацією РФ на тимчасово окупованій території Херсонської області, та перебуваючи на вказаній посаді, виконував рішення окупаційної адміністрації спрямовані на встановлення та утвердження тимчасової окупації державою - агресором частини території України.

V.Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_25 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідка, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими встановлені судом обставини та винність ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення. Суд сприймає як належні та достатні докази показання свідків, допитаних в судовому засіданні, оскільки їх покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, а саме щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка їх вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Судом також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого. Крім того, свідки були у встановленому КПК України порядку приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним у пред`явленому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.

Таким чином, дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, кваліфікація його дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за:

- ч. 7 ст. 111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

VI. Призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також характер, мотиви, обставини вчиненого злочину, та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на вище наведене, суд вважає за можливе застосовувати щодо обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим злочинів проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставин що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого, дають підстави для призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади в органах державної влади й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування більш м`якого покарання, є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи винного.

Суд приходить до висновку, що ізоляція ОСОБА_5 шляхом позбавлення волі, відповідає вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображає співмірність злочину та кари і буде відповідати меті покарання, закріпленій ст. ст. 50, 65 КК України, а також забезпечить мету покарання у виді виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів. Підстави для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, відсутні.

Щодо додаткової міри покарання у виді конфіскації майна, суд зазначає наступне.

В своїй постанові від 07.10.2025 року № 953/694/23 Верховний Суд зазначив, що у разі відсутності у винного корисливого мотиву для вчинення злочину застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна є неправильним, навіть за умови, що воно передбачено санкцією статті як обов`язкове. Така позиція, як вказує Суд, узгоджується із викладеною Верховним Судом України у постанові від 04 квітня 2011 року у справі № 5-1кс11, де Суд зазначив, що при призначенні покарання слід виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й із тих норм Загальної частини КК, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язані з призначенням покарання, здатні вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і міри, в тому числі й тих положень, що передбачені частиною 2 статті 59 КК.

В кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 корисливий мотив не встановлено, а отже підстави для призначення додаткового покарання, передбаченого санкцією частини 7 статті 111-1 КК України у виді конфіскації майна обвинуваченого, відсутні.

VIІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Процесуальні витрати та речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 372-374, 376, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років без конфіскації майна з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади на строк 12 (дванадцять) років.

Строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення обіймати посади в органах державної влади рахувати з моменту відбуття ОСОБА_5 основного покарання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.11.2022 залишити без змін до затримання обвинуваченого та приведення вироку до виконання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення вручити прокурору, захиснику та направити на адресу обвинуваченого.

Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

СуддяОСОБА_1