Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/8775/24
Провадження № 1-кп/644/260/26
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2026 року м. Харків

Індустріальний районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харків клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000036 від 29.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

В провадженні суду перебуває дійсна кримінальна справа.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 25.12.2025 року по вказаному кримінальному провадженню було продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 22.02.2026 року, із визначенням застави.

До початку судового засідання, прокурор через канцелярію суду подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. Клопотання отримане обвинуваченим та захисником у встановленому КПК України порядку.

Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор зазначає, що існують ризики, а саме переховування обвинуваченого від суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочинів проти миру, безпеки людства та підтримку збройної агресії РФ проти України, розуміючи тяжкість призначеного йому покарання він може вжити заходів щодо переховування від суду. З урахуванням його позиції підтримки злочинних дій РФ, він може вчинити дії для переховування саме там. Ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, який підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що поширював інформацію про виправдування збройної агресії РФ проти України іншим громадянам, в тому числі свідкам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншим. Тож з метою уникнення ним кримінальної відповідальності може шляхом погроз, вмовлянь або інших незаконних методів здійснити вплив на вказаних свідків, щоб останні змінили свої показання. Крім того, ОСОБА_5 є співробітником органів СБУ тож користуючись своїм положенням може також вплинути на свідків шляхом використання службового становища. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 підтримуючи збройну агресію РФ проти України може вчинити дії, що можуть зашкодити кримінальному провадженню, в тому числі передати відомості щодо діяльності правоохоронних органів та Збройних Сил України представникам РФ. Ризик продовження кримінального правопорушення у якому обвинувачується, який підтверджується тим, що ОСОБА_5 при обранні більш м`якого запобіжного заходу може продовжити свою злочинну діяльність та й надалі поширювати матеріали, у яких міститься виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, вчинені повторно. Відтак ризики, передбачені у п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні не зменшились та продовжують існувати, що свідчить про неможливість їх запобігання у випадку зміни ОСОБА_5 на інший, більш м`який запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити, проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу заперечував.

У судовому засіданні обвинувачений просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, враховуючи його сімейний стан та недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, або, в разі задоволення клопотання прокурора, зменьшити розмір застави достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник обвинуваченого заперечував проти клопотання прокурора, підтримав свого підзахисного та просив змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 25.12.2025 року по вказаному кримінальному провадженню було продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 22.02.2026 року із залишенням застави, визначеної ухвалою Харківського апеляційного суду від 13.06.2024 року, у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області протягом дії ухвали.

Виключною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання, порушене у клопотанні прокурора, суд зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 263 КК України.

Тобто, з моменту оголошення ОСОБА_5 про підозру у скоєнні зазначених злочинів по цей час існує незмінність підстав для обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, що є необхідною умовою для того, щоб відносно нього взагалі міг бути обраний запобіжний захід.

Проте, суд наголошує, що лише цієї умови недостатньо для продовження запобіжного заходу і враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, а також у судовому засіданні прокурором доведене, що обґрунтовано існують ризики зазначені ним у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені пунктами 1-5 частини першою статті 177 КПК України, є визначеною законом підставою продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи з п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Відтак, ретельно оцінивши в сукупності всі обставини справи та дані, що характеризують обвинуваченого, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним продовжити ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно зі ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні: нетяжкого злочину від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги вищевикладене, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні тяжких злочинів, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, з метою запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає, що є наявними підстави для залишення незмінного розміру застави, визначеного ухвалою Харківського апеляційного суду від 13.06.2024 у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908400 гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області протягом дії ухвали.

Застава у раніше визначеному розмірі буде визначатися саме тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від суду та/або порушення встановлених обов`язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб присікти у обвинуваченого не виконувати процесуальні обов`язки.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений у будь-який момент, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194 КПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого про зменьшення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000036 від 29.05.2023 року, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 263 КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, а саме з 17 лютого 2026 року по 17 квітня 2026 року включно, із залишенням застави, визначеної ухвалою Харківського апеляційного суду від 13.06.2024 року, у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок № UA0006674, отримувач: ТУ ДСА України у Харківській області, код отримувача: 26281249, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, МФО отримувача: 820172, призначення платежу: застава згідно ухвали Індустріального районного суду м. Харкова від 25 грудня 2025 року у справі № 644/8775/24 відносно ОСОБА_5 протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити з-під варти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з внесенням застави, він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали до 17 квітня 2026 року включно.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому обвинувачений зареєстрований та проживає, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 17 квітня 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому негайно після її оголошення.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1