ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, з вищою освітою, вдови, пенсіонерки за віком,яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимої, -
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
13.10.2024 приблизно о 18 години 20 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись біля магазину «Гамарджоба», який розташований біля будинку № 72 по вул. Патріотичній у місті Запоріжжя, під час словесного конфлікту з ОСОБА_4 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, з метою завдання фізичного болю, нанесла ОСОБА_4 один удар правою ногою в ліву скроневу ділянку голови, від якого остання відчула фізичний біль, втратила рівновагу та присіла на землю.
В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , що виразились у нанесенні удару ОСОБА_4 , останній було завдано фізичного болю та не спричинено тілесних ушкоджень.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у інкримінованому їй кримінальному проступку не визнала, надати показання щодо кримінального провадження відмовилася.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 у зв`язку з невизнанням винуватості просила виправдати ОСОБА_5 .
Незважаючи на невизнання своєї винуватості обвинуваченою, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_4 під час допиту суду повідомила, що 13.10.2024 близько 18:00 год., її сусідка ОСОБА_5 знаходилась в алкогольному сп`янінні, поводила себе неадекватно, била по вікнах квартири, стукала в двері. Коли приїхала поліція, ОСОБА_5 втекла до кафе, де вона працює. Коли потерпіла разом з поліцейськими підійшла до кафе, та перебувала біля його входу (біля крильця), обвинувачена виходячи з кафе вела себе агресивно, виражалась нецензурною лайкою, та з розмаху вдарила її правою ногою в кросівках в її ліву скроню. Вона відчула сильний різкий біль, похитнулася, чоловіки підтримали її. Потерпіла після нанесеного удару обвинуваченою знаходилася на лікуванні близько трьох тижнів. Просила суворо покарати обвинувачену, яка постійно зловживає алкоголем, та поводить себе агресивно.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що 15.10.2024 близько 18:00 год. був свідком того, як обвинувачена вдарила правою ногою в ліву частину голови потерпілу, яка є його матір`ю. В той день обвинувачена була дуже п`яною, агресивною, безпричинно чіплялась до його матері, стукала в вікна та двері квартири. Вони викликали поліцію, обвинувачена втекла в кафе, що знаходиться біля їх будинку, після приїзду поліції, виходячи з кафе обвинувачена нанесла прямий удар ногою взутою в кросівок в ліву скроню його матері, яка стояла біля входу до кафе разом з ним та поліцейськими. Після удару мати закричала, присіла від болю, трималась за голову, внаслідок цього знаходилася на лікарняному.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що працює в УПП поліцейською, 13.10.2024 знаходилася на чергуванні, разом з напарником ОСОБА_9 їздили на виклик, спілкувалися з заявником (сином потерпілої), до них підійшла обвинувачена, яка перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння, після чого пішла в невідомому напрямку, вони пішли за нею до кафе. Виходячи з кафе, обвинувачена вдарила правою ногою в область обличчя потерпілу, яка стояла на землі при вході в кафе. Після удару потерпіла відійшла, трималась за голову, вони заспокоювали обвинувачену. Після доставили всіх учасників події до ВП.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 (інспектор УПП) суду пояснив, що 13.10.2024 вони разом з ОСОБА_8 приїхали на виклик на вул.Патріотичну в м.Запоріжжя. Син потерпілої повідомив їм про те, що обвинувачена вибиває двері. Вони розмовляли з обвинуваченою, яка знаходилася біля під`їзду будинку. Коли підійшла потерпіла, конфлікт між потерпілою та обвинуваченою загострився, обвинувачена поводила себе агресивно, побігла до сусіднього будинку, забігла в «наливайку», вони попросили її вийти на вулицю Обвинувачена виходячи до парапету кричала, висловлювалась нецензурно, вдарила правою ногою в голову потерпілу, яка стояла внизу від парапету, на землі. Після удару потерпіла схопилась за голову. Після вони доставили всіх учасників події до ВП.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.11.2024 за участю потерпілої ОСОБА_4 , понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , потерпілою продемонстрований механізм нанесення удару правою ногою обвинуваченою ОСОБА_5 в область лівої частини її голови, диск з відеозаписом слідчої дії відтворений в судовому засіданні та визнаний речовим доказом у справі.
Згідно з висновком експерта № 1789п від 13.10.2024 при огляді ОСОБА_4 зовні тілесних ушкоджень не виявлено.
Відповідно до висновку експерта № 2029/к від 15.11.2024, будь-які тілесні ушкодження у ОСОБА_4 не виявлені, зазвичай, при причиненні травматичних впливів, можливе виникнення больових відчуттів, рівень яких залежить від індивідуальних особливостей конкретної особи.
Досліджені в судовому засіданні докази є логічні, послідовні, не містять протирічь, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, доводять висунуте ОСОБА_5 обвинувачення.
Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.
Судом не встановлено таких обставин, які ставили б під сумнів показання допитаних в судовому засіданні потерпілої та свідків, так само не надано суду доказів, що їх спростовують.
В судовому засіданні обвинувачена скористалася правом допитати цих осіб, що відповідає вимогам п. 1, підп. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, із забезпеченням їм можливості надати аргументи на спростування їх показань, однак жодних об`єктивних даних для того, щоб ставити їх під сумнів, суд не встановив.
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Призначаючи покарання обвинуваченій у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченої, та відомості щодо обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.
ОСОБА_5 раніше не судима, є вдовою, пенсіонеркою за віком, під наглядом лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує також думку прокурора, яка просила призначити покарання обвинуваченій у виді штрафу, та потерпілої, яка просила суворо покарати обвинувачену.
Разом з тим, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, суд приходить до переконання про призначення покарання обвинуваченій у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, та про неможливість застосування до неї інших видів покарання передбачених ст.126 ч.1 КК України у виді громадських або ж виправних робіт, які за правилами ст.ст.56,57 КК України не призначаються особам, які досягли пенсійного віку.
На думку суду, такий вид покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.. Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року і зважує на вимоги ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення експертиз відсутні.
Керуючись ст. ст. 373-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних доходів громадян, - 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази: диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом слідчої дії від 15.11.2024 року, - залишити в матеріалах судового провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору.

Суддя ОСОБА_1