Справа № 606/1447/25
УХВАЛА

іменем України

13 листопада 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000021 від 04.04.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.246, ч.4 ст. 246 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст. 246 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст. 246 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст. 246 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст. 246 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України, в присутності прокурора ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , представника потерпілого ОСОБА_15

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Теребовлянського районного суду Тернопільської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Під час підготовчого провадження захисником обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_13 подано скаргу, в якій захисник просив визнати незаконним рішення прокурора Чортківської окружної прокуратури від 04.04.2024, який в порушення вимог ст. 216, 218 КПК України передав матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 60000021 та доручив проведення слідства оперативному працівнику. В обґрунтування скарги захисник вказує, що в матеріалах досудового розслідування є рапорт, у якому вказано, що ОСОБА_3 у співучасті з іншими особами організував незаконну порубку на території лісових масивів, що розташовані на території Чортківського та Тернопільського району. До протиправної діяльності залучив службових осіб лісової охорони. Таким чином, зрозуміло, що працівники лісової охорони мають статус правоохоронного органу. З врахуванням положень ст. 216, 218 КПК досудове розслідування у кримінальному провадженні № 60000021 підслідне слідчим Четвертого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Тернополі) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові. Вважає, що прокурор умисно перекрутив та приховав відомості для визначення підслідності за Чортківським районним відділом поліції в Тернопільській області. Тому вказане рішення не відповідає вимогам КПК та не породжує юридичних наслідків. Про незаконність вказаного рішення свідчить і те,що в подальшому прокурором постановою від 26.04.2024 визначено підслідність у цьому кримінальному провадженні за Четвертого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Тернополі) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові.

Крім того, захисником обвинуваченого обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_13 подано скаргу, в якій захисник просив визнати незаконним рішення прокурора заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_16 , яке оформлене постановою від 14.10.2024, яким без визнання досудового розслідування неефективним доручив здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 60000021 слідчому управлінню ГУНП в Тернопільській області. В обґрунтування скарги захисник вказує те, що у мотивувальній частині постанови, яка оскаржується прокурор описує діяльність прокурорів у цьому кримінальному провадженні, однак мотивація не свідчить про неефективність досудового розслідування, відтак постанова є незаконною

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_13 , обвинувачені підтримали скарги.

Прокурор заперечував проти задоволення вказаних скарг. Вказуючи на те, що оскаржувані рішення прокурора відповідають вимогам КПК. Прокурор зазначає, що доручення проведення досудового розслідування за своєю суттю спрямоване на практичну реалізацію функції органу досудового розслідування та забезпечення прав і законних інтересів особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження та не є слідчими діями в розумінні глави 20 КПК. Закон не передбачає вимоги дотримання правил підслідності при внесенні відомостей до ЄРДР. Стаття 214 КПК не містить вимоги про дотримання при внесенні відомостей до ЄРДР правил підслідності і вказівки на можливість не вносити відомості, якщо кримінальне правопорушення не підслідне органу. При вирішенні питання підслідності прокурором дотримано вимоги ст. 216, 218 КПК. Щодо визначення неефективності досудового розслідування прокурор вказує, що використання в ч. 10 ст. 216, ч. 5 ст. 36 КПК поняття «неефективність досудового розслідування» як оціночного критерію свідчить про те, що відповідні рішення приймаються прокурором в межах розсуду та дискреційних повноважень. Тому суд не може підміняти органи прокуратури та приймати рішення щодо правильності чи помилковості таких рішень, які були прийняті. Надання судом оцінки доводам сторони захисту, які зводяться до оспорювання мотивів прийнятих прокурорами рішень про визначення підслідності у кримінальному провадженні в такому випадку означатиме протиправне втручання в дискреційні повноваження.

Суд заслухавши доводи сторін з приводу зв`ялених скарг прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Тобто, положення ч. 2 ст. 303 КПК України не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-316 КПК України (зокрема, на це вказує використане законодавцем формулювання «можуть бути предметом розгляду», а не «розглядаються» чи «підлягають розгляду» тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК України).

Ані ч. 2 ст. 303, ані статті 314-316 КПК не передбачають, що у підготовчому судовому засіданні суд має право ухвалити за результатом розгляду таких скарг одне з рішень, які передбачені ч.2 ст.307 КПК України під час досудового розслідування (скасувати рішення слідчого, прокурора; зобов`язати припинити дію чи навпаки; вчинити певну дію).

За змістом ст. 314-316 КПК України основною метою проведення підготовчого судового засідання є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду. З огляду на зміст ч. 3 ст. 314 та ст. 315 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти обмежене коло рішень.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові ККС ВС від 10.04.2025 у справі № 175/1958/22 на стадії підготовчого судового засідання суд першої інстанції має вирішувати лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, та виключно в межах, передбачених ст. 314 КПК.

Оцінка аргументів, наведених у вищевказаних скаргах, вимагає дослідження та аналізу сукупності прийнятих процесуальних рішень, вчинених процесуальних дій та зібраних доказів (документів, якими обумовлено прийняття оскаржуваних рішень та ін.)

Проте з огляду на характер рішень, які суд може прийняти за наслідками підготовчого провадження, наявність заборони на дослідження доказів, у суду відсутні повноваження та можливості на цій стадії у повній мірі з`ясувати вищевикладені обставини.

За таких обставин, у задоволенні скарг захисників, належить відмовити.

Проте сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду посилатися на встановлені нею порушення КПК України, що викладені у означених скаргах, зокрема, під час дослідження доказів у кримінальному провадженні. Під час дослідження доказів, суд надасть оцінку аргументам, викладеним у вищевказаних скаргах.

Прокурор висловив думку щодо призначення судового розгляду кримінального провадження № 60000021 від 04.04.2024. Вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України, відсутні підстави для закриття кримінального провадження, кримінальне провадження підсудне Теребовлянському районному суду, угода між обвинуваченими та прокурором не укладалася, підстав для закриття провадження не має.

Захисник ОСОБА_13 заперечував проти призначення судового розгляду, вказав, що на його думку кримінальне провадження не підсудне Теребовлянському районному суду, оскільки прокурор пред`явив обвинувачення у незаконній порубці дерев у лісах, перевезенні, зберіганні та збуті незаконно зрубаних дерев, вказані діяння, які є альтернативними складами з пред`явленого обвинувачення охоплювались одним умислом, то місце вчинення злочину є місцем збуту, тобто територія ТОВ «ЄВРО-ЛАМ», що розташоване за адресою вул. Богуна, 1 с. Козова, відтак провадження підсудне Козівському районному суду.

Крім того захисник вважав, що обвинувальний акт слід повернути прокурору, оскільки ним неправильно вказано потерпілого Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», якому не було заподіяно шкоду, відтак, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Позицію захисника ОСОБА_13 підтримали його підзахисні та адвокат ОСОБА_14 .

Інші обвинувачені, захисники та представник потерпілого покладалися на думку суду при вирішенні вказано питання.

Прокурор з приводу підсудності вказав, що останнє діяння, яке вчинили обвинувачені і яке було припинено працівниками правоохоронних органів мало місце 16.08.2024 на території Буданівського лісництва неподалік с. Млиниська, відповідно вказана територія підпадає під юрисдикцію Теребовлянського районного суду, відтак провадження направлено правильно.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам цього Кодексу, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути його прокурору шляхом постановлення відповідної ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Системний аналіз вищевикладених приписів процесуального законодавства дає можливість дійти висновку, що обвинувальний акт може бути повернутий прокурору, якщо не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тобто не відповідає вимогам щодо форми та змісту цього процесуального рішення. Будь-якими іншими приписами КПК України, окрім як статті 291, не визначаються вимоги щодо форми та змісту обвинувального акта.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що одним з організаційних питань, що вирішуються судом під час підготовчого судового засідання при визначені можливості призначення обвинувального акта до судового розгляду, є питання відповідності обвинувального акта вимогам кримінального процесуального законодавства. При цьому оскільки вимоги до обвинувального акта встановлюються лише положеннями ст. 291 КПК України, то суд під час підготовчого судового засідання здійснює перевірку обвинувального акта на предмет відповідності тільки цій статті.

У зв`язку з цим перевірка доводів сторони захисту щодо неправильного визначення потерпілого та відсутності шкоди заподіяної потерпілому стосується не здійснення судом перевірки обвинувального акта на предмет відповідності вимогам КПК України щодо його форми та змісту, а фактично потребує занурення суду в пред`явлене обвинувачення по суті, надання оцінки достовірності/недостовірності встановлених прокурором фактичних обставин та надання висновків з приводу правильності/повноти/доведеності сформульованого обвинувачення. Однак суд не має повноважень повертати обвинувальний акт прокурору з мотивів неповноти, неправильності, недостовірності фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлення та визначення яких в обвинувальному акті є виключним повноваженням прокурора, а перевірка яких здійснюється судом лише під час розгляду справи по суті.

Таким чином, суд вважає відповідні доводи сторони захисту необґрунтованими та такими, що не свідчать про наявність підстав для повернення обвинувального акта.

Щодо підсудності кримінального провадження, то згідно з частиною першою статті 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Відповідно до обвинувального акта діяння, яке вчинили обвинувачені і яке було припинено працівниками правоохоронних органів мало місце 16.08.2024 на території Буданівського лісництва неподалік с. Млиниська. Вказане місце вчинення кримінального правопорушення відносить до меж колишнього Теребовлянського району Тернопільської області, тобто відноситься до територіальної юрисдикції Теребовлянського районного суду Тернопільської області.

Диспозиція частини 4 статті 246 КК України, яка інкримінується обвинуваченим передбачає відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників якщо вони спричинили тяжкі наслідки. Діяння у вказаній нормі є альтернативними і вчинення кожного може бути підставою для притягнення до кримінальної відповідальності.

З врахуванням вищевикладено, якщо кримінальні правопорушення були однаковими за тяжкістю, то провадження розглядає суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Так як останнє за часом інкриміноване правопорушення згідно з даними вказаними в обвинувальному акті вчинене 16.08.2024 на території Буданівського лісництва неподалік с. Млиниська, то провадження підсудне Теребовлянському районному суду Тернопільської області.

Керуючись статтями 314-316, 376, 392 КПК України, суд_

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 04.04.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.246, ч.4 ст. 246 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст. 246 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст. 246 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст. 246 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст. 246 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України на 24 листопада 2025 року на 12 годину 00 хвилин у відкритому судовому засіданні у приміщенні Теребовлянського районного суду Тернопільської області.

Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово з участю уповноваженого прокурора, обвинуваченогих, захисників, представників потерпілих, цивільних позивачів та відповідачів.

В задоволенні скарг захисника ОСОБА_13 відмовити

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1