Справа № 756/341/24
Номер провадження № 1-кп/756/663/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 15 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 15.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000926, у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.06.2024 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності;

за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

11.08.2023, близько 12:30 год., ОСОБА_7 , знаходячись на озері «Вербне», що розташоване за адресою: м. Київ, пр-т Володимира Івасюка, 1- А, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту для власного вживання, на землі поряд з деревом знайшов три згортки з клейкої стрічки синього кольору з трьома пакетами з полімерного матеріалу з пазовим замком із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, які підняв та поклав до своєї правої кишені шортів, в які в той день був одягнений.

В той же день, близько 13:00 год., за вказаною адресою ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції та на запитання щодо наявності речей, обіг яких обмежений або заборонений, останній повідомив, що має при собі три згортки із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору. В подальшому під час огляду місця події, ОСОБА_7 у присутності 2-х понятих добровільно надав для вилучення психотропну речовину, упаковану та розфасовану однаковим чином у 3 (три) згортки клейкої стрічки синього кольору з 3 (трьома) пакетами з полімерного матеріалу з пазовим замком, які останній незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Досудовим розслідуванням встановлено, що надані на дослідження порошкоподібні речовини білого кольору містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС (4-метилметкатинон). Маса 4-ММС (4-метилметкатинону) в речовині становить 2,136 г.

Отже, ОСОБА_7 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочину, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 11.08.2023, вдень, точного часу не пам`ятає, перебував на озері «Вребне», де знайшов згорток із трьома пакетиками психотропної речовини, який підняв та залишив при собі для власного вживання. Але через деякий час там же був зупинений працівниками поліції, яким добровільно видав вказаний згорток. У вчиненому розкаюється.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований злочин учинено обвинуваченим, а тому просить суд визнати ОСОБА_7 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, та відповідно до ч.1, 4 ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 роки 2місяці з конфіскацією всього належного йому майна.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_7 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Захисник просила призначити мінімальне покарання, враховуючи позицію обвинуваченого, його щире каяття та наявність малолітньої дитини на утриманні.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, у великих розмірах без мети збуту.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учиненні злочину в справі. Бо саме обвинувачений протягом усього досудового розслідування визнавав свою винуватість, а також просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено захисником та прокурором у судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, та відсутність обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує викладені обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорій нетяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, відсутності завданої шкоди, покарання, яке передбачено за вчинений злочин, обставин, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, який одружений та на утриманні має малолітню дитину, але не працює, раніше судимий.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого, відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Суд призначає покарання на підставі внутрішнього переконання і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Слід урахувати, що ОСОБА_7 було засуджено та призначено йому покарання вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2024 за ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, в виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності. Такі обставини не дають суду підстав для застосування більш м`якого покарання, або покарання з іспитовим строком, оскільки таке покарання не досягне визначеної ст. 50 КК України мети. Як убачається з наведеного вироку, злочин за даним вироком ОСОБА_7 учинив до постановлення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2024, а отже покарання слід призначити в порядку ч. 1, 4 ст. 70 КК України.

Так, за ч. 2 ст. 309 КК України слід призначити ОСОБА_7 покарання в виді позбавлення волі на строк 2 роки та відповідно ч. 1,4 ст. 70 КК України, а саме шляхом поглинання більш суворим покаранням, призначеним вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2024, менш суворого, призначеного цим вироком, остаточно призначив покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

Таким чином, оскільки на час судового розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_7 фактично відбуває покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2024, відповідно до речення другого ч. 4 ст. 70 КК України, слід зарахувати відбуте ОСОБА_7 покарання за вказаним вироком, у якості відбутого покарання за новим вироком з моменту його затримання, а саме з 16.02.2024 та до дня набуття цим вироком законної сили.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та щодо останнього набув законної сили вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2024, за яким ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі. Указані обставини свідчать, що наразі підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набуття вироком законної сили - відсутні.

Цивільний позов у провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи СЕ-19/111-23/42641-НЗПРАП від 28.08.2023 у сумі 1912 грн 00 коп. відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 377, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням в виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2024, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання в виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набуття вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, відбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2024, з 16.02.2024 до дня набуття цим вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набуття вироком законної сили - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-23/42641-НЗПРАП від 28.08.2023 у сумі 1912 грн. 00 коп. на користь держави.

Речові докази: психотропну речовину, обіг якого заборонено - 4-ММС, загальною масою 2,136 г, яка з зберігається в камері схову речових доказів Оболонського УП ГУНП в м.Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку визначеному ст. 376, 615 КПК України

Суддя ОСОБА_1