УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року Соборний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявлене у кримінальному провадженні № 201/15550/25 (пр. № 1-кп/201/1397/2025), відомості про яке 29 жовтня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0023671, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжя, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором було подано письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з яким обвинувачений був ознайомлений завчасно до початку його розгляду. Обґрунтовуючи подане клопотання, прокурор зазначив, що на даний час не зменшились ризики, які враховувались при застосуванні стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 такого виду запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Таким чином, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим, прокурор просив у своєму клопотанні продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на необґрунтованість пред`явленого йому обвинувачення та зазначених у клопотанні про продовження запобіжного заходу ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, просив врахувати його стійкі соціальні зв`язки та незадовільний стан здоров`я, зазначивши, що він потребує лікування та оперативного втручання.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на необґрунтованість пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення та зазначених в клопотанні ризиків, та, враховуючи стійкі соціальні зв`язки обвинуваченого та наявність у нього постійного місця проживання, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 21 листопада 2025 року, до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 18 січня 2026 року, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Враховуючи вищевикладені обставини, при вирішенні по суті клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги те, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який враховувався при застосуванні стосовно обвинуваченого даного виду запобіжного заходу, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпав і не зменшився, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене максимальне покарання у виді десяти років позбавлення волі, при цьому, розгляд по суті кримінального провадження ще не розпочато, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений ОСОБА_4 має можливість переховуватись від суду, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення. Окрім цього, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням введення в Україні воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку. Так, обвинувачений, розуміючи складність проведення судового розгляду в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України може переховуватись від суду, а тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час, доводи сторони обвинувачення про існування інших ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, з підстав їх необґрунтованості. У зв`язку із чим, зазначені ризики не враховуються судом при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу.

Таким чином, з урахуванням наявності зазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість вчиненого злочину, характеру інкримінованого ОСОБА_4 стороною обвинувачення діяння, строку покарання, яке може бути йому призначено, беручи до уваги обставини, визначені у ст. 178 КПК України, суд доходить до висновку про неможливість на даній стадії розгляду кримінального провадження застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, який не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а отже, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити і продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою.

В той же час, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Разом з цим, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним застави. У зв`язку з цим, а також враховуючи положення ч. 5 ст. 182 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , його особу, стан здоров`я та майновий стан, суд вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 840,00 гривень, оскільки застава в такому розмірі буде відповідати критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить досягнення її мети, адже розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігти спробам вчинити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, оцінюючи посилання сторони захисту щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не може беззаперечно визнати даний факт, як підставу неможливості продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як жодних медичних висновків з приводу неможливості перебування обвинуваченого ОСОБА_4 в умовах ізоляції від суспільства та неможливості надання медичної допомоги останньому в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» на адресу суду надано не було.

Разом з цим, враховуючи надану обвинуваченим ОСОБА_4 медичну документацію та його скарги щодо стану здоров`я, висловлені у підготовчому судовому засіданні, суд вважає за необхідне, в порядку ст. 206 КПК України, зобов`язати адміністрацію Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» вжити заходів для виконання положень «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року №239/5/104, в частині забезпечення належного медичного огляду та лікування обвинуваченого ОСОБА_4 .

Окрім цього, суд не входить в перевірку доводів сторони захисту, які зводяться до аналізу обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки це є завданням судового розгляду, за результатами проведення якого суд має оцінити докази та ухвалити відповідне судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 183, 184, 194, 197, 199, 206, 315, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 13 березня 2026 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, є 13 березня 2026 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 30 (тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 840,00 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень, у разі внесення якої на рахунок № UA 0017442 в ГУДКСУ м. Києва, отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, , МФО 820172, ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

У випадку внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (перебуває), без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування).

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.

Зобов`язати адміністрацію Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» вжити заходів для виконання положень «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року №239/5/104, в частині забезпечення належного медичного огляду та лікування обвинуваченого ОСОБА_4 .

Повний текст ухвали буде складено та проголошено о 15.30 годині 14 січня 2026 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом та не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1