Справа № 759/8389/24 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1674/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі

суддів: ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю:

прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000127від 30.01.2024 року за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лугове Ленінського району Автономної Республіки Крим, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, 24.01.2024 приблизно о 11 годині 55 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на фоні тривалих особистих неприязних відносин умисно спричинив легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я його доньки ОСОБА_9 .

Так, 24.01.2024 року приблизно об 11 годині 53 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зайшов до кухні вказаної квартири, де в той час знаходилася його донька ОСОБА_9 з його малолітньою онукою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка займалася приготуванням їжі, з якою у нього вже давно склалися особисті неприязні стосунки.

У подальшому між ОСОБА_8 та його донькою ОСОБА_9 виник словесний конфлікт з приводу сварок, які мали місце раніше, під час якого у ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , з якою перебуває у сімейних відносинах.

Безпосередньо реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_8 , продовжуючи знаходиться в приміщенні кухні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, у присутності малолітньої дитини схопив своєю лівою рукою за одяг свою доньку ОСОБА_9 і в цей час своєю правою рукою, зігнутою в кулак, наніс один удар в обличчя останньої, в результаті чого з носу ОСОБА_9 пішла кров.

В результаті зазначених вище протиправних дій ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді: закритої травми носа - перелом кісток носу без зміщення уламків, синець на повіках лівого ока з переходом в підочну ділянку та спинку і скати носа в верхній третині, яке відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції не врахував обставин, які обтяжують покарання винного і як наслідок, призначив ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначив, що з фактичних обставин справи, які суд визнав доведеними, вбачається, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах та у присутності дитини, які є обставинами, які обтяжують покарання. Крім цього, зауважив, що в обвинувальному акті, який був скерований до суду, прокурор так само посилався на наявність обтяжуючих обставин, натомість суд першої інстанції помилково вказав про їх не встановлення. За таких обставин просив оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_8 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. Покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ст. 381, 382 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Вирок в частині доведеності вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 125 КК України учасниками судового провадження також не оспорюється. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок неврахування обставин, які обтяжують покарання, то вони, на думку колегії суддів, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах закону.

За змістом ч. 1 і ч. 2 ст. 65 КК України покарання призначається судом у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказаних вимог закону при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у повному обсязіне було дотримано.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставину, яка пом`якшує покарання, якою суд визнав щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він має середню освіту, розлучений, не працює, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваного вироку, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України ОСОБА_8 вчинив в стані алкогольного сп`яніння, а також щодо своєї доньки ОСОБА_9 , тобто щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, та у присутності малолітньої онуки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто у присутності дитини, що свідчить про наявність передбачених п. 6, 6-1, 13 ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання, однак які не були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання.

Наведене свідчить про те, що визначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи та особі обвинуваченого, а отже не відповідає критеріям покарання, визначеним ч. 2 ст. 65 КК України та відповідно не є достатнім для досягнення мети покарання, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України.

При цьому, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, які містяться в матеріалах кримінального провадження, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що таким, що буде відповідати особі обвинуваченого та меті покарання, визначеній ч. 2 ст. 50 КК України, буде покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, як просив в апеляційній скарзі прокурор.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є, у тому числі, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Також підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За змістом ч. 1 ст. 420 КПК України, підставою для ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції є, зокрема, необхідність застосування більш суворого покарання.

З урахуванням зазначеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок скасуванню в частині призначеного обвинуваченому покарання, з ухваленням нового вироку в цій частині відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 125 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати ОСОБА_8 з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4