Справа № 627/462/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2025с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 , який присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференції,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутську Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2023 за №0000035 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каплунівка Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 02.07.2020 Харківським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 07.10.2022 на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області на невідбутий строк 1 місяць 26 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Пархомівка Краснокутського району Харківської області, українки, громадянки України, маючої середню освіту, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимої 03.05.2023 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ч. 4 ст. 71 КК України до 3 років 15 днів позбавлення волі, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 03.05.2023 приведено у відповідність до Кримінального кодексу України, після чого ОСОБА_5 вважається засудженою за ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді 120 годин громадських робіт, без застосування ст. 71 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Краснокутського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України, а також у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Так, ОСОБА_4 поміж іншого обвинувачується в тому, що 12.01.2023 року близько 13:00 ОСОБА_4 прийшов до раніше знайомого ОСОБА_8 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

Під час спілкування з ОСОБА_8 , та, знаходячись у вказаному вище будинку у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство) та останній, діючи умисно, повторно, протиправно з корисливих мотивів, з методо особистого збагачення за рахунок чужого майна, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, та передбачаючи їх наслідки, та свідомо бажаючи їх настання, користуючись довірою раніше йому знайомого ОСОБА_8 під видуманим приводом попрохав у останнього його мобільний телефон для нібито подальшого придбання, заздалегідь усвідомлюючи те, що не збирається сплачувати обговорені з потерпілим ОСОБА_8 грошові кошти.

Потерпілий ОСОБА_8 , довіряючи ОСОБА_4 , не вагаючись віддав йому свій мобільний телефон «Nokia 105 ТА -1174 DS Black» без попередньої сплати обумовлених грошових коштів. Після нетривалого спілкування ОСОБА_4 покинув домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 , та розпорядився вказаним майном у подальшому на власний розсуд.

Зазначеними вище злочинними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду, згідно з висновком судово- товарознавчої експертизи № 410 М на суму 495 грн. 00 коп.

Крім того встановлено, що 23.03.2023, близько 17:00, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 вийшов на подвір`я до ОСОБА_9 , який повідомив про те, що приніс пенсію ОСОБА_10 з якою на той час проживав ОСОБА_4 .

Під час спілкування з ОСОБА_9 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживань: довірою (шахрайство), та останній, діючи умисно, повторно, протиправно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, та передбачаючи їх наслідки, та свідомо бажаючи їх настання, користуючись довірою раніше йому знайомого ОСОБА_9 , повідомив що ОСОБА_10 спить, тому він може передати їй грошові кошти пізніше, заздалегідь усвідомлюючи те, що оберне вказані грошові кошти на свою користь з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна.

ОСОБА_9 , довіряючи ОСОБА_4 , не вагаючись, віддав належні ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 2520,00 грн., а ОСОБА_4 обернув їх на власну користь та розпорядився на власний розсуд.

Зазначеними вище злочинними діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 2520 гривень.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинено повторно.

15.10.2025 до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення.

Клопотання захисника мотивовано тим, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність і покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.?

09 серпня 2024 року набув чинності Закон №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ ПК, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК, вчинені 12.01.2023 р. та 23.03.2023 р. відповідно.

Станом на 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50% від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень ПК та Закону 3886-IX, на момент вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2684 грн. (1342х2=2684).

Тобто, з 09.08.2024 р. змінився «розмір кримінально-карної крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії більше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян (раніше для кримінальної відповідальності вартість викраденого майна складала понад 0,2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що станом на 2023 рік складало 268,2 грн.).

Таким чином, внесені Законом №3886-ІХ зміни призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

У зв`язку із викладеним вище, захисник просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України, вчинених відносно потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , в зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, звільнивши його від кримінальної відповідальності. Судові витрати просить покласти на рахунок держави. Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

У відкритому судовому засіданні прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 в частині вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 у відкритому судовому засіданні просили задовольнити клопотання захисника щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 в частині вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, зазначивши при цьому, що наслідки закриття провадження у справі зрозумілі.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник адвокат - ОСОБА_7 у відкритому судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_6 .

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 у відкрите судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися, в матеріалах справи містяться їх заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи та подане захисником клопотання, заслухавши думку прокурора та інших учасників судового провадження, доходить наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, зокрема у разі якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Частина 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Частиною 6 ст. 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028,00 гривень) - є дрібним викраденням майна, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17,00 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Таким чином, враховуючи викладене вище, та ті обставини, що відбулася декриміналізація інкримінованих ОСОБА_4 діянь на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024, та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченим згоди на закриття кримінального провадження, суд доходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до абзацу п`ятого частини сьомої статті 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбачених пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилася межа, з якої настає кримінальна відповідальність за шахрайство, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Отже, має місце декриміналізація, а саме діянь, які полягають у заволодінні майном вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2023 році становить 2684,00 гривень, а відтак, суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність інкримінованого ОСОБА_4 діяння, оскільки вартість майна, у здійсненні заволодіння якого він підозрюється складає за епізодом від 12.01.2023 - 495 грн., та за епізодом від 23.03.2023 2520 грн.

Зважаючи на те, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно нього, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Долю речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експерта), відповідно до вимог ст. 124 КПК України з обвинуваченого стягненню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст.ст. 369-372, ст. 479-2 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення - задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000035 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.01.2023 року відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, в частині обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 2 ст. 190 КК України за епізодами шахрайства від 12.01.2023 та від 23.03.2023 - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази:

- упаковка телефону «Nokia 105», яку визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери речових доказів СПД №2 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області за адресою: вул. Миру №170, с-ще Краснокутськ, Богодухівський район, Харківська область, повернути законному володільцю;

- грошові кошти у сумі 1200,00 гривень, які являють собою п`ять купюр номіналом 200 гривень з позначками: ХЛ 0677541; ЄГ 6542902; ЕИ 3678174; ГЗ 1250062; ВЖ 6056338, дві купюри номіналом 100 гривень з позначками: ХБ 8890930; ХЕ 2533821, які визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери речових доказів СПД №2 Богодухівського РВП ГУ НП з Харківській області за адресою: вул. Миру №170, с-ще Краснокутськ, Богодухівський район, Харківська область, повернути законному володільцю.

Запобіжний захід відносно обвинувачених залишити у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000035 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Судове засідання відкласти на 28 жовтня 2025 року на 10:30.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1