Провадження № 1-кп/592/950/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Суми кримінальне провадження № 0001853, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Булавинівка Новопсковського району Луганської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.12.2013 Жовтневим районним судом м. Луганська за ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі на 1 рік, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 30.01.2017 Попаснянським районним судом Луганської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на 3 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 04.07.2018 Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до позбавлення волі на 4 роки 1 місяць;

- 28.12.2022 Київським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі на 1 рік, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 25.04.2024 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 17 000 грн;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 за мобілізацією, призначеним 18.06.2024 на посаду гранатометника механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти механізованого батальйону, з 23.08.2024 відрядженим до військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитись від її проходження, без поважних причин, в умовах воєнного стану, близько 11:00 19.09.2024 самовільно залишив місце служби пункт тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби до 10:00 21.11.2024, коли прибув до Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтаві.

Солдат ОСОБА_4 у період з 19.09.2024 по 21.11.2024 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків не вживав, займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 , призначеним з 04.02.2025 на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 4 штурмової роти, в порушення вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитись від її проходження, без поважних причин, в умовах воєнного стану, о 14:40 08.02.2025 самовільно залишив місце служби пункт тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_3 в АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

22.08.2025 о 15:30 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України в приміщенні Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтаві (м. Суми, вул. Гетьмана Мазепи, буд.2). Солдат ОСОБА_4 у період з 08.02.2025 по 22.08.2025 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків не вживав, займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Пояснив, що причиною самовільного залишення військової служби в перший раз були занадто великі втрати особового складу під час Курської операції, він мав реальні побоювання за своє життя. Після чого сам з`явився до військової частини і через ДБР потрапив у військову частину № НОМЕР_3 . Проте ця частина також виконувала завдання на тому ж напрямку, а тому він самовільно залишим і це місце несення служби. Перебував вдома, займався буденними справами, був викритий працівниками ТЦК, які зупинили його на вулиці. Щиро розкаюється у скоєному, має намір продовжувати проходити військову службу.

Ураховуючи те, що обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що інші учасники не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця несення служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст.ст. 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з вказаної мети та принципів справедливості, співмірності і індивідуалізації покарання, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є тяжким.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обвинувачений за місцем служби характеризується негативно, під наглядом лікарів військової частини не перебував, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, документальні дані про хвороби відсутні, раніше судимий, до затримання офіційно не працював, у шлюбі не перебуває, утриманців не має.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на рівні нижньої межі, передбаченої санкцією ч.5 ст.407 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Положення ст.ст. 69, 75 КК України містять пряму заборону призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, або звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження за кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України.

Оскільки судом призначається покарання у виді позбавлення волі з реальним відбуванням, враховуючи встановлені та викладені раніше обставини, у тому числі визначені ст.ст.177, 178 КПК України, які підтверджують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, до набрання вироком законної сили суд залишає запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_4 тримання під вартою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити в силі застосований обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його фактичного затримання 22.08.2025, зарахувавши у строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України строк тримання під вартою з 22.08.2025 по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1