УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 в режимі відео конференції його захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , що погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за №0000881 від 18.08.2025 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Єнакієве Донецької області, громадянин України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135, ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання

17.11.2025 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив продовжити строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000881 від 18.08.2025 року відносно до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000881 від 18.08.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України.

22.08.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135, ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.09.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» МЮ України, строком до 02.09.2025.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.10.2025 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.11.2025 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000881 від 18.08.2025 до 22.12.2025 року.

Прокурор зазначив, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , на його думку, обумовлює необхідність продовження строку дії зазначеного запобіжного заходу.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання та послалася на компенсацію шкоди потерпілим та визнання вини підозрюваним.

2.3. Підозрюваний ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані прокурором матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Обставини, встановлені слідчим суддею

22.08.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135, ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.09.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» МЮ України, строком до 02.09.2025.

14.10.2025 року першим заступником керівника Одеської обласної прокуратури винесено постанову про продовження строку досудового розслідування до 22.11.2025 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.10.2025 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.11.2025 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000881 від 18.08.2025 до 22.12.2025 року.

3.4. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог законодавства, вчинив кримінальне правопорушення, направлене проти безпеки руху і проти життя та здоров`я особи, що призвело до заподіяння потерпілій ОСОБА_7 , тяжких тілесних ушкоджень, від яких остання померла на місці події, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , будучи особою, яка відповідно до Постанови Приморського районного суду м. Одеси від 01.04.2024 та Постанови Біляївського районного суду Одеської області від 28.05.2024, позбавлена права керування транспортним засобом на п`ять років, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, 17.08.2025 приблизно о 21.30 годині, знаходячись на провулку Незалежності, 2 у м. Подільськ, Одеської області, в районі кафе-ресторану «Solodov», приступив до керування автомобілем марки «Mercedes-Benz GLS 550», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У той же день, о 21 годині 46 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи цим технічно справним транспортним засобом, здійснював рух у темний час доби, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вул. Армійська, у м. Подільськ, Одеської області, на освітленій вуличним ліхтарним освітленням ділянці, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі для руху у протилежних напрямках, зі сторони вул. Соборна у напрямку вул. Ярослава Мудрого, м. Подільськ, Одеської області, у смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 40-50 км/год. (фактичну швидкість руху встановити не надалось можливим), з увімкненим ближнім світлом фар.

В той же час, водій ОСОБА_4 , керуючи джерелом підвищеної небезпеки, вкрай уважним не був, не переконався, що обрана ним швидкість руху та прийоми керування транспортним засобом не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим проявив кримінальну протиправну недбалість, тобто не передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень іншій особі, як наслідку своєї дії, що утворювала реальну загрозу для життя і здоров`я цієї особи, хоча повинен був і міг передбачити ці наслідки, якщо б діяв більш обачливо.

Наближаючись до нерівнозначного перехрестя вул. Армійська та вул. 8-го Березня, м. Подільськ, Одеської області, водій ОСОБА_4 , діючи з необережності, будучи неуважним, не врахувавши зміну дорожньої обстановки, наближаючись до нерівнозначного перехрестя вказаних вулиць, маючи об`єктивну спроможність виявити небезпеку для руху, створив передумови для виникнення і розвитку аварійної ситуації.

У той самий час, по проїзній частині вул. Армійська, на перехресті з вул. 8-го Березня, м. Подільськ, Одеської області, з ліва на право по відношенню до руху водія автомобіля, у темпі спокійного кроку, рухався пішохід похилого віку ОСОБА_7 , яка позаду тягла металевий візок типу «кравчучка».

Водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода, яка перетинала проїзну частину у вказаному вище темпі та напрямку, за зміною дорожньої обстановки попереду не стежив, як наслідок, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, своєчасно не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу аж до зупинки, щоб безпечно проїхати повз пішохода, для якого може бути створена небезпека.

Через неуважність і грубе нехтування вимогами Правил дорожнього руху, ОСОБА_4 , позбавив себе можливості своєчасно зреагувати на небезпечну зміну дорожньої обстановки і допустив наїзд, передньою лівою частиною керованого автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , у своїй смузі руху, під час якого відбулось відкидання тіла потерпілої з подальшим падінням на ліве узбіччя проїзної частини.

Своїми необережними діями водій ОСОБА_4 , грубо порушив вимоги пунктів: 1.5.; 2.1. а), 2.3. б); 12.3. «Правил дорожнього руху» України, введені в дію з 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі «Правила»).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження, від яких остання померла на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, водій ОСОБА_4 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.1. а); 2.3 б); 12.3. «Правил дорожнього руху» України, гарантовано мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді і його фактичні дії знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_7 .

За вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди 18.08.2025 розпочате досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом що спричинили смерть потерпілої.

Крім того, 17.08.2025 приблизно о 21.46 годині, водій ОСОБА_4 , завідомо залишив без допомоги потерпілу ОСОБА_7 , яка перебувала у небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, хоча мав змогу надати їй допомогу, а також сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, а саме: в зазначений день та час водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz GLS 550», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у темний час доби, грубо порушив вимоги пунктів: 1.5.; 2.1. а); 2.3. б); 12.3. Правил дорожнього руху України, і, рухаючись зі швидкістю близько 40-50 км/год. (фактична швидкість органами досудового розслідування не встановлена), на нерегульованому нерівнозначному перехресті вул. Армійська та вул. 8-го Березня, м. Подільськ, Одеської області, на освітленій вуличним ліхтарним освітленням ділянці, допустив наїзд передньою лівою частиною керованого автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалась з ліва на право по ходу руху водія автомобіля, прямолінійно, у темпі спокійного кроку.

Після наїзду водій ОСОБА_4 , діючи навмисно, маючи на меті уникнути відповідальності за скоєний наїзд на пішохода, в порушення вимог пунктів 2.10. а)-е) «Правил дорожнього руху» України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, свій транспортний засіб не зупинив, на місці пригоди не залишився, заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій не вжив, до медичного закладу та органу Національної поліції про дорожньо-транспортну пригоду не повідомив і зник з місця пригоди, тим самим залишив без допомоги потерпілу ОСОБА_7 , яка перебувала в небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок іншого безпорадного стану, хоча мав змогу надати їй допомогу, при цьому, сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан.

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленого ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема: оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема протоколами допитів свідків тощо.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч. 2 ст. 286 КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких ч. 1 ст.135, ч. 2 ст. 286 КК України.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

3.7. Щодо інших ризиків

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не доведена наявність інших зазначених у клопотанні ризиків.

3.8. Щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження продовження запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. Німір ОСОБА_8 , належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності продовження до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.9. Щодо визначення розміру застави

У відповідності до положення п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого щодо злочину, який спричинив загибель людини, у зв`язку з чим, приймаючи до уваги вказані вимоги та те, що кримінальне правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 , передбачало настання смерті щодо потерпілого, відсутні підстави для визначення відносно ОСОБА_4 , застави.

3.10. Висновки слідчого судді

Ані сторона захисту, ані сторона обвинувачення не повідомили слідчого суддю про зміну обставин, які стали підставою для застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини з плином часу інтенсивність ризику позапроцесуальної поведінки підозрюваного зменшується. Разом з тим, ступінь зменшення ризиків не досяг того рівня, який переконав би слідчого суддю у відсутності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 .

За таких обставин клопотання слідчого слід задовольнити.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , що погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000881 від 18.08.2025 року відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Німір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою до 22 грудня 2025 року включно в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» МЮ України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1