Справа № 751/9517/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/427/25
Категорія - ч. 6 ст. 152 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 28 серпня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002652, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гивраг, Шарурського району, Нахічеванської АР, Азербайджан, азербайджанця, громадянина Азербайджану, з базовою середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2025 року ОСОБА_9 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ч. 5, 7 ст.72 КК України зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_9 час його попереднього ув`язнення з 28 серпня 2021 року до 26 вересня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а також час його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 26 вересня 2022 року до 24 лютого 2025 року, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Ухвалено внести інформацію про ОСОБА_9 , до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь держави 69 231 грн. 21 коп процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Арешт накладений, ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 серпня 2021 року на майно скасовано.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, були подані апеляційні скарги в яких:

- прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, дослідити документи, наявні в матеріалах кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ч. 6 ст. 152 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років, за ч. 6 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років і на підставі ст.. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Не погоджуючись з твердженням суду першої інстанції про не доведення поза розумним сумнівом вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст. 152 КК України, покладення в основу вироку показань обвинуваченого, який заперечив факт статевих зносин з потерпілою та неврахування позиції малолітньої потерпілої через сумніви у правдивості її показаньта вказує, що:

- згідно висновку судово-психіатричного експерта №407/422 від 21 вересня 2021 року, малолітня потерпіла могла правильно розуміти характер і значення вчинених відносно неї протиправних дій, а також у малолітньої потерпілої ОСОБА_10 ознак патологічної схильності до фантазування не виявлено. Наведене свідчить, що надані потерпілою показання є достовірними та правдивими;

- допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 пояснила, що незважаючи на її висновок про те, що відсутні будь-які ушкодження, які б свідчили про статевий акт потерпілої, можливість такого напередодні експертизи, без будь-яких пошкоджень у статевих органах, не виключається;

- згідно протоколу проведення НСРД, під час перебування обвинуваченого у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» та аудіо запису розмов ОСОБА_9 з особою, яка в той час перебувала у камері з останнім, він прямо вказував на статевий акт між ним та потерпілою ОСОБА_10 , а також не заперечував факту вступу у статевий зв`язок з малолітньою потерпілою;

Спростовуючи твердження суду першої інстанції, що показання потерпілої не відповідають дійсності, з урахуванням протоколу огляду місця події від 31 серпня 2021 року, під час якого встановлено, що у вагончику, де відбувалося зґвалтування, диван відсутній, вказує, що між подією злочину, яка інкримінується ОСОБА_9 та часом проведення огляду місця події, минув тривалий час, протягом якого диван могли прибрати з вказаного вагончика.

Апелянт вважає помилковим позицію місцевого суду про неправдивість показань потерпілої щодо невідповідності їх протоколу тимчасового доступу від 2 липня 2024 року, оскільки посилання на різницю у 1 хвилину у часі вчинення злочину не можуть трактуватися, як надання неправдивих показань.

Також, прокурор зазначає, що висновок експерта №СЕ-19/111-21/42485-БД від 24 вересня 2021 року та протокол огляду речей від 28 серпня 2021 року повністю узгоджується з показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , наданими безпосередньо під час судового розгляду, в той час як оцінка показань обвинуваченого ОСОБА_9 щодо обставин події 27 серпня 2021 року за участі ОСОБА_10 не дає об`єктивних підстав визнати їх правдивими та достовірними;

- захисник ОСОБА_7 в поданій в інтересах обвинуваченого апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду і закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю у діянні ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що колегія суддів суду першої інстанції дійшла помилкового висновку стосовно усвідомлення обвинуваченим малолітнього віку потерпілої, оскільки про фактичний вік потерпілої йому стало відомо після його затримання. Вказує, що відповідно до протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 2 листопада 2021 року та аудіо запису до нього, ОСОБА_9 повідомляв про вік дівчат - «вони казали сімнадцять, а їй тринадцять чи дванадцять», при цьому, частина такої інформації, яка міститься на відповідних аудіо записах, в протокол за результатами НСРД не внесена.

Також, захисник стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги протокол перегляду відеозапису від 22 вересня 2021 року, в ході якого оглянуто записи з бодікамери працівників ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, згідно якого ОСОБА_9 добровільно, не підозрюючи про відеозапис, повідомляє інформацію про те, що потерпіла та її подруга запевнили його в тому що їх вік становить понад 16 років, а також те, що їх зґвалтували у віці після досягнення ними 14 років. Крім того, захисник вказує, що потерпіла неодноразово свідомо завищувала свій вік, зокрема, в заяві про скоєння кримінального правопорушення, заяві про добровільну видачу одягу та на відеозаписі до протоколу слідчого експерименту від 11 листопада 2021 року. Також, на спростування твердження, суду першої інстанції, що про обізнаність обвинуваченого про вік потерпілої свідчать її зовнішні фактичні дані, захисник вказує, що згідно відеозапису слідчого експерименту від 11 листопада 2021 року анатомія тіла потерпілої зовні відповідала анатомії тіла 14-16 річної дівчини і у співставленні із записом допиту потерпілої, якій на той момент минуло 15 років відмінності і рисах обличчя, зрості, тілобудові фактично відсутні.

Як встановлено судом першої інстанції у другій половині серпня 2021 року (більш точної дати слідством не встановлено), близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи у металевому вагончику на ринку «Привокзальний», що розташований за адресою: проспект Перемоги, буд. 9 у м. Чернігові, з метою задоволення власної статевої пристрасті, маючи умисел на розбещення малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме вчинення щодо неї дій сексуального характеру, які здатні викликати моральне розбещення, порушити нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток, усвідомлюючи малолітній вік потерпілої та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив умисні розпусні дії сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, оголяв статеві органи малолітньої потерпілої та свої, здійснював непристойні доторкання руками до грудей потерпілої, непристойні доторкання до статевих органів потерпілої власними геніталіями, схиляв потерпілу торкатися руками до його геніталій, що призвело до його задоволення статевої пристрасті.

Надалі, 27.08.2021 близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи на ділянці місцевості неподалік ринку «Привокзальний», що розташований за адресою: проспект Перемоги, буд. 13 у м. Чернігові, з метою задоволення власної статевої пристрасті, маючи умисел на розбещення малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, вчинення щодо неї дій сексуального характеру, які здатні викликати моральне розбещення, порушити нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток, усвідомлюючи, що остання не досягла 14 років та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно вчинив умисні розпусні дії сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, оголяв статеві органи малолітньої потерпілої та свої, здійснював непристойні доторкання руками до грудей потерпілої, непристойні доторкання до статевих органів потерпілої власними геніталіями, схиляв потерпілу торкатися руками до його геніталій, що призвело до задоволення його статевої пристрасті.

Заслухавши доповідача, позицію захисників та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, щодо необхідності постановлення нового вироку відносно обвинуваченого та необґрунтованості апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг та поданого клопотання, дослідивши докази, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що висновки про доведеність винуватості ОСОБА_9 судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено, як доводи сторони захисту, щодо невинуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, так і доводи сторони обвинувачення відносно кваліфікації дій обвиунваченого. Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши і проаналізувавши показання:

- обвинуваченого ОСОБА_9 , який свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України, не визнав. Пояснив, що познайомився з дівчатами десь 21 чи 22 серпня 2021 року, вони іноді йому телефонували, розповідали про своє життя, що їх зґвалтував вітчим. Повідомляли, що ОСОБА_12 - 16 років, а ОСОБА_13 - 18 років. Вподальшому, до нього в вагончик прийшла ОСОБА_12 , сама роздягнулася, він її один раз поцілував у губи і внаслідок статевого збудження він здійснив сім`явипорскування їй на живіт. Надав їй 200 грн і вона пішла. 27 серпня 2021 року він зустрівся з ОСОБА_12 , вона зняла свої та його штани, підняла свою футболку, достала його статевий орган і їм провела по животу, що викликало в ньому збудження та призвело до сім`явипорскування їй на живіт;

- малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що в серпні 2021 року подруга ОСОБА_13 познайомила її з обвинуваченим. При цьому остання вже раніше була у нього та повідомляла йому свій дійсний вік, представила його як ОСОБА_14 . Вона також повідомила обвинуваченому, що їй 12 років. У вагончику обвинуваченого вперше відбувся статевий акт. При цьому, обвинувачений розклав диван, штовхнув її на нього та зняв з неї штани і нижню білизну, а також з себе зняв штани та до колін припустив нижню білизну. Вона лежала на спині, він був зверху та тримав її руки, відштовхнути його не мала змоги. Після цього вона за його вказівкою вийшла та пішла, нікому нічого не казала. 27 серпня 2021 року, у вечірній час, вони з подругою зустрілися з обвинуваченим. Коли в подальшому вона відійшла з ОСОБА_9 поговорити за будівлю, то останній схопив її, притиснув спиною до дерева, спустив штани. Потім він розвернув її обличчям до дерева, притиснув та зверху тримав руки, наказав не кричати. У цей час відчула біль, вдруге відбувся статевий акт протягом 5 хвилин, обвинувачений закінчив їй на штани;

- свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що декілька років, тому у вечірній час, йому зателефонувала його мама бабуся його племінниці ОСОБА_16 , та попросила забрати ОСОБА_13 , оскільки остання вчасно не прийшла додому. Він забрав племінницю, з якою була подруга. Коли дівчата сіли в автомобіль, подруга його племінниці заплакала. Він почав розпитувати, що трапилось, та дізнався про зґвалтування останньої біля ринку «Привокзальний». Відразу зупинив автомобіль та викликав поліцію;

- свідка ОСОБА_17 , згідно показань якої, у серпні 2021 року ввечері заїхали з чоловіком забрати його племінницю ОСОБА_16 з району «Шерстянка», остання була з подругою. Дівчата її чоловіку щось повідомили, після чого він одразу викликав поліцію;

- експерта ОСОБА_11 , яка пояснила, що при спілкуванні з ОСОБА_10 остання розповідала, що почала своє статеве життя з 12 років. Після її огляду можливо сказати, що вона вже вступала у статеві відносини, але про їх кількість сказати неможливо. Дівоча пліва порушена давно, про що свідчать рубці на ній. 28 серпня 2021 року свіжих ушкоджень, запалень статевих органів у ОСОБА_10 не було. Відсутні будь-які дані про те, що було проникнення статевого члена у піхву ОСОБА_10 . Проте на стегнах та на животі була виявлена сперма. Статевий акт може відбутися без будь-яких пошкоджень.

На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, судом першої інстанції також враховано дані, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду речей від 28 серпня 2021 року, згідно якого оглянуто джинсові штани темного кольору та труси чорного кольору потерпілої ОСОБА_10 з наявними на них слідами білого кольору;

- висновку експерта №398 від 09 вересня 2021 року, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_10 , виявлено тілесні ушкодження котрі утворилися від дій тупих предметів за механізмом тертя та за механізмом удару, тілесних ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів не виявлено. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 , як кожне окремо так і в своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Тілесні ушкодження, відповідають різній давності: садно по тильній поверхні правої кисті до однієї доби до моменту огляду (що може відповідати даті 27 серпня 2021 року); садно лівого ліктя та садно лівої кисті 6-7 діб до моменту огляду; синці лівого плеча 4-6 діб до моменту огляду. Факт введення статевого члена в піхву не підтверджений об`єктивними даними. При проведенні судово-медичної експертизи слідів сперми, крові, слини в піхві, прямій кишці не виявлено. В змивах з живота та внутрішньої поверхні стегон виявлено сліди сперми, в змивах зі статевих губ сліди сперми не виявлені. При проведенні судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_10 виявлено порушення цілісності дівочої пліви у вигляді зарубцьованих розривів, без ознак запалення та без свіжих ушкоджень. За наявними даними, отриманими під час проведення судово-медичної експертизи, встановити строки порушення цілісності дівочої пліви не представляється можливим через давність;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 серпня 2021 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_9 , який 27 серпня 2021 року вчинив насильницькі дії відносно неї;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 серпня 2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_9 , з яким 27 серпня 2021 разом зі свідками та ОСОБА_10 зустрілися біля плит, що неподалік «Привокзального» ринку в м. Чернігові;

- протоколі огляду місця події від 28 серпня 2021 року, відповідно до яких була оглянута ділянка місцевості за ринком «Привокзальний» за адресою: м. Чернігів, просп. Перемоги, 13, де виявлена упаковка з-під чіпсів, а також місце вчинення злочину біля дерева породи «дуб»;

- протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, відповідно до якого затримано ОСОБА_9 28 серпня 2021 року о 08 год 50 хв. Під час затримання виявлено та вилучено труси, штани, сорочку та мобільний телефон;

- висновку експерта №399 від 14 вересня 2021 року, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи в ході зовнішнього огляду будь-яких тілесних ушкоджень, в тому числі в ділянці внутрішньої поверхні стегон, статевих органів та анального отвору, у громадянина ОСОБА_9 , не виявлено. Також, не виявлено об`єктивних даних, що могли б свідчити про введення статевого члену до піхви, анального отвору чи ротової порожнини;

- протоколі огляду місця події від 31 серпня 2021 року, відповідно до яких була оглянута ділянка місцевості за адресою: м. Чернігів, просп. Перемоги, 9, ринок «Привокзальний», де знаходиться металева споруда, в середині якої на столі виявлене волосся темного кольору;

- висновку експерта №СЕ-19/111-21/42491-БД від 24 вересня 2021 року, відповідно до якого генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами, слідів сперми і слідів крові на трусах (об`єкт № 3.2) та клітин з ядрами і слідів крові на трусах (об`єкти №№ 3.1, 3.3) є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки зразків букального епітелію потерпілої ОСОБА_10 (об`єкт № 1.1) та підозрюваного ОСОБА_9 (об`єкт № 2.1);

- висновку експерта №СЕ-19/111-21/42485-БД від 24 вересня 2021 року, відповідно до якого генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів сперми і клітин з ядрами на штанах (об`єкт № 1.1) є змішаними, містять генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразків букального епітелію підозрюваного ОСОБА_9 , та потерпілої ОСОБА_10 ;

- висновку експерта №СЕ-19/111-21/49185-БД від 12 листопада 2021 року, відповідно до якого у наданих на дослідження змивах з внутрішньої поверхні стегон (об`єкт № 6.1), передньої стінки живота (об`єкт № 7.1) та статевих губ (об`єкт № 8.1) ОСОБА_10 виявлено клітини з ядрами та сперма. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами та сперми у змивах з внутрішньої поверхні стегон (об`єкт № 6.1), передньої стінки живота (об`єкт № 7.1) та статевих губ (об`єкт № 8.1) ОСОБА_10 . Генетичні ознаки клітин з ядрами та сперми у змивах з внутрішньої поверхні стегон (об`єкт № 6.1), передньої стінки живота (об`єкт № 7.1) та статевих губ (об`єкт № 8.1) ОСОБА_10 є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки зразків букального епітелію потерпілої ОСОБА_10 , та підозрюваного ОСОБА_9 ;

- висновку судово-психіатричного експерта №407/422 від 21 вересня 2021 року, відповідно до якого у малолітньої ОСОБА_10 , клінічних ознак психологічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності на теперішній час не виявлено. ОСОБА_10 , за своїм психічним станом на теперішній час, на доступному їй віковому рівні, в цілому здатна правильно сприймати обставини, які мають значення для даного кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення;

- протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо -, відеоконтроль особи від 02 листопада 2021 року, відповідно до якого зафіксованого розмову невідомої особи з ОСОБА_9 , в ході якої останній розповідав про обставини відносин з малолітньою дівчиною;

- матеріали за результатами допиту потерпілої ОСОБА_10 , у порядку ст.225 КПУ України;

- протоколі перегляду відеозапису від 22 вересня 2021 року, в ході якого оглянуто записи з бодікамери працівників ЧРУП ГУНП в Чернігівській області відповідно до якого фіксувалися приміщення кабінету по вул. Старобілоуська, 4-А м. Чернігів і чоловік віком 50-60 років з темним волоссям розповідає про відносини з двома дівчатами;

- протоколі огляду речей від 28 серпня 2021 року, згідно якого оглянуто мобільний телефон марки «Meizu M6Т» білого кольору, який добровільно видала ОСОБА_16 ;

- протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 02.07.2024, згідно якого надано інформацію про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг, здійснених за абонентськими номерами телефонів операторів мобільного зв`язку НОМЕР_1 (номер телефону свідка ОСОБА_16 ) та НОМЕР_2 (номер телефону обвинуваченого ОСОБА_9 ) у період часу з 00 год 00 хв 01.07.2021 до 00 год 00 хв 31.08.2021, яка знаходиться у оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл».

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторін судового провадження в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення і доводи, наведені сторонами в апеляційних скаргах, були предметом дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_9 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

Доводи сторони захисту, які зводяться до відсутності умислу у обвинуваченого на вчинення розпусних дій саме щодо малолітньої потерпілої, через його переконаність, що остання досягла 16 річного віку, колегія судді не може визнати обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, частина 2 статті 156 КК України передбачає, зокрема, вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

З об`єктивної сторони розбещення виражається у вчиненні різноманітних розпусних дій сексуального характеру, здатних викликати фізичне і моральне розбещення потерпілих. Розпусні дії можуть бути як фізичними, так і інтелектуальними.

З суб`єктивної сторони це кримінальне правопорушення здійснюється з прямим умислом. Винна особа усвідомлює, що здійснює розпусні дії щодо малолітньої особи і бажає їх вчинення. Стосовно ставлення до віку потерпілої особи, то винна особа може достовірно знати або припускати, що така особа не досягла 14-ти років, або повинна була і могла це усвідомлювати.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №407/422 від 21 вересня 2021 року, у малолітньої ОСОБА_10 , клінічних ознак психологічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності на теперішній час не виявлено. ОСОБА_10 , за своїм психічним станом на теперішній час, на доступному їй віковому рівні, в цілому здатна правильно сприймати обставини, які мають значення для даного кримінального провадження. У малолітньої потерпілої ОСОБА_10 виявлено низький рівень інтелектуальної норми, як таких виражених особливостей у неї не виявлено, у зв`язку з віковою не сформованістю особистості. Рівень розумового розвитку ОСОБА_10 відповідає рівню інтелектуальної норми.

У свою чергу, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №412 від 16 вересня 2021 року, ОСОБА_9 , в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_9 , на теперішній час, ознак психічного захворювання не виявлено.

Отже, з огляду на зазначені вище висновки судово-психіатричних експертів, обвинувачений був обізнаний про малолітній вік потерпілої, оскільки вікова не сформованість потерпілої впливала на її поведінку в момент скоєння щодо неї кримінального правопорушення, а тому обвинувачений міг усвідомлювати, що потерпіла не досягла чотирнадцяти років, при цьому, за своїм психічним станом обвинувачений, в момент вчинення щодо малолітньої потерпілої протиправних дій, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої про наявність у діях засудженого умислу на вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що підтвердженням обізнаності обвинуваченого про малолітній вік потерпілої також свідчать її безумовні зовнішні фактичні дані, такі як: ріст, структура тілобудови. На час вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК, потерпіла перебувала у віці 12 років, а тому 12-річна дівчинка зовнішньо відрізняється від дівчинки у віці 14 - 16 років, зокрема анатомією тіла.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що версія сторони захисту про протилежне не знайшла свого підтвердження під час судового провадження, оскільки є такою, що спрямована на уникнення відповідальності за вчинення засудженим інкримінованого йому кримінального правопорушення та повністю спростовується встановленими судами обставинами, а також суперечить наявним у матеріалах даного кримінального провадження доказам.

Таким чином, встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії засудженого за ч. 2 ст. 156 КК України.

Переконливих та достатніх доводів, які би ставили під сумнів додержання судом приписів статей 84, 91, 94 КПК України та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння, в апеляційній скарзі не наведено та перевіркою матеріалів провадження не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, то колегія суддів не може визнати їх обґрунтованими виходячи з наступного.

При вирішенні питання про вину обвинуваченої особи не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце, та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України із точки зору їх належності, допустимості достовірності та достатності для прийняття остаточного рішення у справі.

Положеннями ч.1 ст.94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність прямих доказів ознак злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України та перекваліфікацію дій обвинуваченого на ч.2 ст. 156 КК України.

Колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо критичної оцінки показань потерпілої в частині її зґвалтування, виходить з наступного.

Потерпіла ОСОБА_10 вказувала, що по першому епізоду, статевий акт із обвинуваченим відбувся у вагончику на дивані, однак, за результатами проведеного 31 серпня 2021 року огляду місця події, диван у вказаному вагончику відсутній, на фотознімках слідчої дії вбачається наявність інших побутових меблів, та не вбачається місця для можливого розташування дивану, і дана обставина не була перевірена чи спростована стороною обвинувачення.

Згідно висунутого обвинувачення ОСОБА_9 інкримінувалися дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій, про що остання також зазначала в своїх показаннях.

Однак, висновки експертиз у кримінальному провадженні вказують на відсутність дій, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій обвинуваченого.

Пояснення потерплої, надані в ході судового розсліду в суді першої інстанції, що виявлені у неї тілесні ушкодження, виникли внаслідок того, що обвинувачений тримав її за руки під час статевих зносин, спростовуються висновком експерта №398 від 28 серпня 2021 року, згідно якого всі вони утворились у період часу від 4 до 7 діб. Одне тілесне ушкодження у вигляді садна по тильній поверхні правої кисті - до однієї доби до моменту огляду (що може відповідати даті 27 серпня 2021 року). Однак, під час огляду потерпіла ОСОБА_10 сама повідомила, що отримала дане тілесне ушкодження 27 серпня 2021 року об трубу. Також повідомила, що тілесних ушкоджень обвинувачений не наносив.

Також, показання потерпілої стосовно того, що ініціатором зустрічей був саме обвинувачений не узгоджуються із даним протоколом тимчасового доступу, відповідно до якого саме більшість вхідних дзвінків надходили на номер обвинуваченого з номеру телефону свідка ОСОБА_16 .

Щодо показань потерпілої ОСОБА_10 про те, що вступила в статеві зносини з ОСОБА_9 на початку серпня 2021 вперше у її житті, не узгоджується з висновком експерта №398 від 28 серпня 2021 року, враховуючи, що відповідно до даного висновку потерпіла повідомляла, що статевим життям живе з 12 років, не регулярно.

Наведені обставини в сукупності спростовують позицію прокурора про достовірність показань потерпілої, наданих в судовому засіданні та узгодженість їх з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Поряд з вище викладеним колегія суддів враховує, що згідно показань потерпілої, 27 серпня 2021 року обвинувачений розвернув її обличчям до дерева та тримаючи її руками, здійснив статевий акт. Однак, згідно пояснень ОСОБА_9 , внаслідок його збудження та дій потерпілої, він здійснив сім`явипорскування на живіт потерпілої, що прямо узгоджується з висновками експертиз проведених в ході даного кримінального провадження та ставить під обґрунтовані сумніви показання потерпілої щодо деталей перебігу подій.

Посилання прокурора на показання експерта ОСОБА_11 , що незважаючи на її висновок про те, що відсутні будь-які ушкодження, які б свідчили про статевий акт потерпілої, можливість такого напередодні експертизи, без будь-яких пошкоджень у статевих органах, не виключається, не може обґрунтовано свідчити про наявність такого за відсутності інших належних і достовірних доказів, окрім показань потерпілої, які також не узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, ряд неузгодженості показань потерпілої ОСОБА_10 з доказами у справі, не дають сторонньому спостерігачеві прийти до обґрунтованого та безспірного висновку про доведеність обставин інкримінованих ОСОБА_9 , викладених стороною обвинувачення, поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У п. 146 справи «Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, що обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

За встановлених в ході апеляційного розгляду обставин суддів приходить до висновку про те, що вони не можуть бути визнані такими, що поза розумним сумнівом доводять вину обвинуваченого у об`ємі висунутого стороною обвинувачення, яке не знайшло свого повного підтвердження в ході судового провадження.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, не працює, до адміністративної відповідальності не притягувався, раніше не судимий, за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, за місцем проживання негативно не характеризується, його вік, матеріальне становище та стан здоров`я. Прийняв до уваги відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_9 покарання в межах встановлених санкцією інкримінованої статті.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку відносно ОСОБА_9 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений обвинуваченому розмір покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При наданні оцінки виду та розміру визначеного ОСОБА_9 покарання колегією, також, враховується подана потерпілою заява про відшкодування їй обвинуваченим моральної шкоди, однак дана обставина не може слугувати безальтернативною підставою для необхідного пом`якшення покарання визначеного судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального закону, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2025 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4