Справа № 308/8134/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/476/25 за апеляційною скаргою представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 червня 2025 року у задоволенні скарги Міністерства юстиції України на постанову Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, від 28.11.2023 про закриття кримінального провадження №0000313 від 18.07.2023, відмовлено.

З матеріалів провадження вбачається, що Міністерство юстиції України звернулося до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на постанову Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження №0000313 від 18.07.2023.

Скаргу обґрунтовує тим, що Міністерство юстиції України, звернулося до Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Львові із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення.

У вказаній заяві Міністерство юстиції України повідомляло про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 365 та 367 КК України невстановленими особами органів державної влади відносно громадянина ОСОБА_7 , в результаті яких Державному бюджету України було завдано збитків, внаслідок виплати йому відшкодування в розмірі 79645,66 грн., на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабудяк та інші проти України».

Вказує, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000313 від 18.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 367 Кримінального кодексу України.

Листом Територіального управління ДБР від 05.06.2025 № 12-61-45638вих-25 на адресу Міністерства юстиції України надіслано постанову про закриття кримінального провадження від 28.11.2023 в зв`язку з встановленням відсутності в діях суддів Закарпатського апеляційного суду кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 367 Кримінального кодексу України.

Однак, заявник не погодився з висновками органу ДБР та вважав, що постанова про закриття кримінального є незаконною, досудове розслідування проведено неповно та однобічно, а висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові про неможливість підтвердити протиправну діяльність суддів, не узгоджуються з зібраними доказами, у зв`язку з чим, просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

В ухвалі слідчий суддя вказав на те, що з огляду на встановлені під час розгляду скарги обставини, досудове провадження проведено достатньо повно і доказів вчинення кримінальних правопорушень не встановлено, а прийняте за результатами перевірки рішення відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

В апеляційній скарзі представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки суперечить вимогам ст. 91 КПК України. Вважає, що внаслідок неналежного виконання та несумлінного ставлення до своїх службових обов`язків суддів Закарпатського апеляційного суду, було завдано шкоди як охоронюваним законом правам заявника, так і державним інтересам, внаслідок виплати відшкодування заявнику і стаття 6 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» покладає на Державне бюро розслідувань обов`язок провести розслідування кримінального правопорушення та вжити заходів щодо встановлення винних осіб з метою забезпечення можливості відшкодувати завдані державі збитки в порядку, визначеному законодавством. Отже вважає, що постанова про закриття кримінального є незаконною, передчасною та такою, що порушує норми КПК України, оскільки досудове розслідування проведено неповно та однобічно, а висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові про неможливість підтвердити протиправну діяльність суддів, не узгоджуються з зібраними доказами.

Просить суд скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу Мін`юсту. Зобов`язати уповноважених осіб Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові поновити кримінальне провадження № 0000313 від 18.07.2023 та продовжити досудове розслідування.

У матеріалах справи наявні заяви від представника Мін`юсту ОСОБА_6 про розгляд апеляційної скарги у її відсутності та прохання таку задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача про суть ухвали слідчого судді, прокурора, який не підтримав вимоги поданої апеляційної скарги представника МЮ України, та просив відмовити в їх задоволенні, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивного з`ясування обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані.

За змістом ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги повинен перевірити як дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, так і підстави його закриття.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно положень глави 24 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Для виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Метою досудового розслідування є діяльність слідчого, дізнавача, прокурора спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття кримінальних правопорушень, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобом збирання доказів, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 223 КПК України, слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Як встановлено слідчим суддею, 15.06.2023 Міністерство юстиції України звернулося до Державного бюро розслідувань з заявою про вчинення кримінального правопорушення, з якої слідує, що Європейським судом з прав людини розглянуто справу «Лабудяк та інші проти України» за заявою ОСОБА_7 № 14665/20 та 10.11.2022 прийнято рішення, яким встановлено порушення Державою Україна п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та зобов`язано сплатити заявнику 1800 (одна тисяча вісімсот) євро в якості відшкодування моральної шкоди і 250 (двісті п`ятдесят) євро в якості компенсації судових та інших витрат. Заявник скаржився на незаконне тримання його під вартою, що становило порушення п. 1 ст. 5 Конвенції. Зокрема заявник стверджував, що незаконно утримувався під вартою в період з 29.08.2019 до 30.08.2019, оскільки саме 29.08.2019 Закарпатський апеляційний суд скасував ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2019 про продовження строку тримання під вартою, однак Закарпатським апеляційним судом в цей день не було видано заявнику зазначену ухвалу і він був звільнений з-під варти лише 30.08.2019, що є порушенням його прав, гарантованих Конвенцією.

За поданою заявою Міністерства юстиції України про вчинення кримінального правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань - кримінальне провадження №0000313 від 18.07.2023.

Розслідування вказаного кримінального провадження здійснювалося Шостим відділом (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 Кримінального кодексу України, за фактом вчинення можливого кримінального правопорушення суддями Закарпатського апеляційного суду.

Після безпосереднього дослідження і оцінки доказів в їх сукупності, заступником керівника Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 28.11.2023 винесено постанову про закриття даного кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що під час проведення перевірки обставин, на які посилається Міністерство юстиції України, Шостим відділом (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, всебічно, повно і неупереджено досліджені всі обставини кримінального провадження, які мають істотне значення для даного кримінального провадження, зроблений аналіз тих обставин, на які посилається заявник, проведено достатній та вичерпний обсяг слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення.

Розглянувши скаргу Міністерства юстиції України на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що постанова заступника керівника Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, навівши в ухвалі мотиви своїх висновків.

Як вбачаться з матеріалів провадження, слідчий суддя дав належну оцінку тим фактам, що органом досудового розслідування було здійснено ряд слідчих дій щодо встановлення події кримінального правопорушення, а саме допитано у якості свідків: адвоката ОСОБА_9 , який представляв інтереси ОСОБА_7 та який повідомив, що скаржився на незаконне тримання його підзахисного під вартою та стверджував, що останній незаконно утримувався під вартою в період з 29.08.2019 до 30.08.2019, оскільки саме 29.08.2019 Закарпатський апеляційний суд скасував ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2019 про продовження строку тримання під вартою, однак Закарпатським апеляційним судом в цей день не було видано заявнику зазначену ухвалу і він був звільнений з-під варти лише 30.08.2019;

заступника начальника ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9» ОСОБА_10 , який повідомив, що з березня 2018 на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22.03.2018 утримувався ОСОБА_7 , у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 152 КК України. 15.07.2019 ухвалою суду першої інстанції строк тримання під вартою ОСОБА_7 було продовжено. У подальшому рішенням Закарпатського апеляційного суду від 29.08.2019, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 15.07.2019 про продовження строку тримання під вартою скасовано і призначено новий розгляд клопотання у суді першої інстанції. 30.08.2019 до УВП № 9 надійшла ухвала Закарпатського апеляційного суду про скасування рішення суду першої інстанції від 15.07.2019. Вказане рішення було зареєстровано за вх. № 1428 30.08.2019 та відділом по контролю за виконанням судових рішень перевірено дане судове рішення суду та вжито всіх невідкладних заходів для звільнення вказаної особи з-під варти;

суддів Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтвердили, що 29.08.2019 року у справі № 308/11321/18 брали участь у розгляді апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_13 та 29.08.2023 в нарадчій кімнаті виготовили та підписали короткий текст судового рішення (вступна та резолютивна частина), однак інформацією з приводу видачі чи направлення вказаного судового рішення не володіють;

суддю ОСОБА_14 , який повідомив, що ним дійсно близько 12 год. 00 хв. було проголошено короткий текст судового рішення у справі № 308/11321/18/16065/19 тa завершено відповідно судовий розгляд. Обвинуваченого в залі суду звільнено з під варти не було, оскільки таке рішення колегією суддів не приймалась. Після завершення судового процесу розпочав розгляд інших судових справ, на підтвердження вказаного надав список призначених справ на 29.08.2023. Підтвердив, що згідно внутрішньої системи діловодства в апеляційних судах «Д-3» ним особисто було в базу внесено короткий текст судового рішення о 15 год 22 хв. Обставинами не скерування короткого тексту судового рішення в УВП № 9 29.08.2023 не володіє;

секретаря судового засідання ОСОБА_15 , яка повідомила, що 29.08.2023 не скерувала відповідну ухвалу суду до УПВ № 9, так як матеріали на оформлення судового рішення до неї були скеровані лише 30.08.2023 і тоді нею було підготовлено відповідні супровідні листи на скерування судового рішення.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що органом досудового розслідування здійснено всебічне та повне дослідження всіх обставин кримінального провадження, та не здобуто фактичних даних, які б прямо або опосередковано вказували на наявність в діях (бездіяльності) суддів або інших службових осіб Закарпатського апеляційного суду ознак службової недбалості, що в свою чергу виключає склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Доцільність проведення будь-яких інших слідчих (розшукових) дій не вбачається, оскільки вони не здатні вплинути на наявні результати кримінального провадження, тобто колегія суддів приходить до переконання, що не існує правової необхідності проводити інші процесуальні дії чи приймати процесуальні рішення у цьому кримінальному провадженні, тому доводи апеляційної скарги про те, що викладені в оскаржуваній постанові висновки слідчого про неможливість підтвердити протиправну діяльність суддів, не узгоджуються з зібраними доказами, не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти та однобічності проведеного досудового розслідування були предметом оцінки слідчим суддею, й з таким висновком погоджується колегія суддів, з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення досудового розслідування.

При цьому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

При цьому, слід зауважити, що слідчий, дізнавач та прокурор самостійно обирають тактику проведення слідчих дій.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи представника МЮ України ОСОБА_6 не свідчать про неповноту та неправильність висновків слідчого за результатами проведеного досудового розслідування та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Отже, доводи апеляційної скарги про неповноту досудового розслідування не знайшли свого підтвердження, оскільки, як вбачається з досліджених апеляційним судом матеріалів кримінального провадження, під час проведення досудового розслідування були допитані всі можливі свідки події, проведені всі оперативно-розшукові та слідчі дії, тому, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги Міністерства юстиції України є законним і обґрунтованим, а відтак ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 червня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги Міністерства юстиції України на постанову Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, від 28.11.2023 про закриття кримінального провадження №0000313 від 18.07.2023, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й, відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді