печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000231 від 08.02.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000231 від 08.02.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000231, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2025, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням установлено, що у невстановлений досудовим розслідування час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України та легалізації на території України вихідців з країн центральної Азії за фіктивними підставами з корисливих мотивів.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 , будучи засновником ТОВ «Акбаров лтд» (код ЄДРПОУ - 45418460, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1) та маючи оформлений на себе ФОП, почав здійснювати фіктивне працевлаштування іноземців з метою надання їм можливості безперешкодного в`їзду на територію України та подальшої легалізації їх постійного перебування.

За оформлення пакету документів щодо працевлаштування іноземця на території України ОСОБА_5 просить грошову винагороду в розмірі 600 доларів США. Вказаний пакет документів є підставою для перетину державного кордону України іноземцем та подальшої його легалізації на території України шляхом отримання посвідки на тимчасове проживання на підставі працевлаштування.

Так, встановлено, що ОСОБА_5 в ході зустрічі 02.05.2025, приблизно о 13 год. 00 хв. поблизу адреси: м. Київ, вул. Богатирська, буд. 2, з громадянином Узбекистану ОСОБА_7 повідомив останньому чіткі поради та вказівки, які спрямовані на незаконне переправлення його через кордон до території України, які полягали у тому, що ОСОБА_7 , враховуючи те, що в нього прострочені документи на право перебування в Україні та він має бути примусово видворений з території України та, враховуючи такий правовий статус ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , що останній має виїхати з України та поїхати в Узбекистан, де шляхом звернення до відповідних державних органів змінити прізвище та отримати паспортні документи на нові установчі дані, щоб в подальшому мати можливість заїхати в Україну як нова особа, яка ніколи не була в Україні та, відповідно, не мати порушень міграційного законодавства.

Надалі, після отримання нового паспорту на нові анкетні данні ОСОБА_7 , останній має надіслати ОСОБА_5 їх фотографії, щоб ОСОБА_5 підготував необхідний пакет документів для фіктивного працевлаштування іноземця ОСОБА_7 на одну зі своїх фірм та, опісля фіктивного працевлаштування, ОСОБА_5 надсилає готовий пакет фіктивних документів ОСОБА_7 внаслідок чого останній отримає безперешкодну можливість перетину державного кордону до України, а вказана незаконна послуга буде коштувати для ОСОБА_7 600 доларів США.

Надалі, 09 травня 2025 року, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_5 та, погодившись на злочинні вимогу ОСОБА_5 , передав останньому 600 (шістсот) доларів США (відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України, еквівалента сума на момент вчинення правопорушення 600 доларів США становить 24 906 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот шість) гривень, за вчинення вищевказаних дій.

В подальшому, керуючись наданими ОСОБА_5 вказівками та порадами, 23.05.2025 ОСОБА_7 виїхав з території України до Узбекистану, де шляхом звернення до відповідних державних органів змінив прізвище та отримав паспортні документи на нові установчі дані. Після цього ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_5 копії своїх нових документів та останній звернувся до Київського міського центру зайнятості для оформлення дозволу на працевлаштування іноземця. В подальшому ОСОБА_5 відправив пакет документів на працевлаштування ОСОБА_7 в Узбекистан та повідомив, що буде особисто зустрічати його на пункті пропуску, за що ОСОБА_7 має заплатити йому ще 200 доларів США.

26.05.2025 ОСОБА_7 вирушив до Молдови та 27.06.2025 перетнув державний кордон України в пункті пропуску «Мамалига» (Чернівецька обл.), де ОСОБА_7 зустрічав особисто ОСОБА_5 , нібито, як представник роботодавця за для складання фіктивного враження у працівників прикордонної служби України справжності майбутнього працевлаштування ОСОБА_7 .

Надалі, після успішного перетину ОСОБА_7 кордону, ОСОБА_5 рухаючись разом з ОСОБА_7 на автомобілі марки Ravon R4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , таким чином надаючи засоби, повідомив ОСОБА_7 , що він має компенсувати витрати, а саме: 200 доларів США за особисту зустріч в пункті пропуску та 200 доларів США за вирішення питання щодо успішного перетину ОСОБА_7 кордону України, а також 2500 гривень за оформлення нотаріально завірених документів.

24.07.2025, приблизно о 14 год. 00 хв., поблизу адреси: м. Київ, вул. Богатирська, буд. 2, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_5 та передав останньому на його вимогу 400 (чотириста) доларів США, (відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України, еквівалента сума на момент вчинення правопорушення 400 доларів США становить 16 704 (шістнадцять тисяч сімсот чотири) гривні, як компенсацію ОСОБА_5 за витрати пов`язані із в`їздом ОСОБА_7 на територію України, через державний кордон.

Крім того, в ході цієї зустрічі ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 подальші дії щодо організації його незаконної та фіктивної легалізації на території України, які полягали в тому, що оскільки ОСОБА_7 вже проживав на території України у 2019 році легально на підставі посвідки на тимчасове проживання,- то відбитки пальців ОСОБА_7 вже є в базі даних Державної міграційної служби України, що в свою чергу може стати проблемою при оформленні нової посвідки на нові установчі дані, та ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 про те, що він має знайомих в міграційній службі, які за грошову винагороду можуть видалити старі відбитки пальців з бази даних, а за вказану послугу та за подальше оформлення ОСОБА_7 посвідки на тимчасове проживання останній має заплатити ОСОБА_5 3500 доларів США за вчинення зазначених незаконних послуг.

В подальшому, ОСОБА_7 , погодовшись на злочинні вимоги ОСОБА_5 , які полягали в усуненні перешкод за для незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, 26.08.2025, приблизно о 13 год. 00 хв., зустрівся з ОСОБА_8 за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 2 та передав останньому грошові кошти в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) доларів США (відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України, еквівалента сума на момент вчинення правопорушення 3500 долларів США становить 145 005 (сто сорок п`ять тисяч п`ять гривень), які ОСОБА_5 вказував ОСОБА_7 передати задля видалення відбитків із інформаційної системи Державної міграційної служби України та подальше оформлення ОСОБА_7 посвідки на тимчасове проживання.

27.08.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України , а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання. Підозрюваний вказав, що не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування. Просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Просили врахувати, що підозрюваний є інвалідом ІІ групи, потребує постійного медичного лікування, раніше не судимий, має на утриманні матір пенсійного віку.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить наступних висновків.

27.08.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджуються долученими до матеріалів клопотання доказами.

Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

В той же час, згідно з ч.4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень прокурора у клопотанні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, спростовується матеріалами клопотання. Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000231 розпочато у лютому 2025 році, підозрюваному ОСОБА_5 про кримінальне провадження було відомо, та останній весь цей час не переховувався від органів досудового розслідування та не відмовлявся від отримання повідомлення про підозру, самостійно прибув на розгляд запобіжного заходу, що в свою чергу спростовує доводи сторони обвинувачення відносно вказаного ризику.

При цьому, ризик іншим чином перешкодити кримінальному провадженню не конкретизований, тому не може вважатись реальним.

Разом з тим, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявний, оскільки кримінальне правопорушення є актуальним, тому існує можливість незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків, які вже допитані під час досудового розслідування, та тих, які можуть бути встановлені в ході проведення досудового розслідування.

Також слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, зокрема, що ОСОБА_5 раніше не судимий, є інвалідом ІІ групи, потребує постійного медичного лікування, має на утриманні матір пенсійного віку. Наведені обставини у сукупності свідчать на користь останнього, та з урахуванням обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_5 , спростовують доводи прокурора щодо можливості існування неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

Долучені до клопотання докази містять певні дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків, вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного запобіжного заходу виключно у вигляді тримання під вартою.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, доведеність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, в межах строку досудового розслідування, одночасно поклавши на підозрюваного обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000231 від 08.02.2025, а саме до 23.10.2025 включно.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000231 від 08.02.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, в межах строку досудового розслідування, а саме до 23.10.2025.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 23.10.2025.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1