Справа № 476/304/23
Провадження № 1-кп/476/10/2025
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

30.10.2025 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду смт. Єланець під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 146 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Єланецького районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146 КК України.

Ухвалою слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 01.03.2023 року обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який ухвалами Єланецького районного суду Миколаївської області продовжено до 03.11.2025 року включно.

24.10.2025 року прокурор подав до суду та підтримав в судовому засіданні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Свої клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачуються в інкримінованих їм злочинах. Раніше заявлені ризики про можливість обвинуваченими переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення не зникли та не зменшились.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, які вчинив в період іспитового строку та за які Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, неодноразово раніше судимий, в тому числі за вчинення майнових корисливих злочинів, а тому знаючи, яка міра покарання може бути до нього застосована може переховуватись від суду.

ОСОБА_4 офіційно не працює та не має постійного джерела доходу, на час вчинення кримінальних правопорушень не повернувся для проходження військової служби, про місце перебування не повідомив, перестав виходити на зв`язок, має негативну характеристику, а тому він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Знаючи, яка міра покарання може бути до нього застосована за вчинений злочин, ОСОБА_5 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та або суду.

Останній неодноразово притягувався Бобринецьким районним судом Кіровоградської області до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, був позбавлений права керування транспортними засобами, та не виконуючи рішення суду продовжував керувати автомобілем. Також Компаніївським районним судом Кіровоградської області у відношенні ОСОБА_5 розглядалось кримінальне провадження. в якому останній обвинувачувався за ч. 1 ст. 191 КК України. Вказана справа перебувала в провадженні суду з 2020 року. 19.02.2025 року ухвалою Компаніївського районного суду ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито. Розгляд даної справи неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою обвинуваченого в судове засідання без поважних причин. Така поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 свідчить про його схильність до вчинення іншого кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування не встановлено свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 17.10.2020 року на ім?я ОСОБА_8 . Вказане свідоцтво також не видане та не повернуте добровільно ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_5 , що свідчить про переховування або знищення вказаних доказів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Вчинення таких дій свідчить про те, що з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих злочинів обвинувачені можуть вчинити дії щодо переховування від суду.

Підтвердженням наявності таких ризиків окрім вищевикладеного також є поведінка ОСОБА_4 і ОСОБА_5 під час вчинення кримінальних правопорушень та після їх вчинення, а саме зухвалість поведінки, залишення місця події, продовження протиправних дій після завершення бійки та вичерпання конфлікту.

Таким чином, вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час збереглися та не зменшились, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Посилаючись на викладене просив суд продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, суду пояснив, що докази, які підтверджують відкрите викрадення ним майна та незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 прокурором не надані. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 17.10.2020 року знаходиться в поліції. Клопотання, заявлене прокурором, про продовження строків тримання під вартою не обґрунтоване. На даний час він потребує лікування, яке йому не проводить установа, де він утримується під вартою, а тому просив суд змінити йому запобіжний на інший більш м`який, ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, суду пояснив, що з пред`явленим обвинуваченням він не згоден та вважає його вигаданим. Обвинувачення його за 4 ст. 186 та ст. 357 КК України не базується на доказах. Прокурор сфальсифікував справу та порушує його права. Доказів, які підтверджують його вину у вчиненні кримінальних правопорушень стороною обвинувачення не надано. Ніхто насильно не позбавляв волі ОСОБА_9 . Зазначена в клопотанні інформація про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП взагалі не стосується даного кримінального провадження. Він не збирається переховуватись від суду, а ризики, заявлені прокурором не підтвердженні належними доказами.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_10 підтримав пояснення свого підзахисного, суду пояснив, що постанови Бобринецького районного суду Кіровоградської області про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності не мають відношення до даної справи. Наявність свідоцтва на транспортний засіб НОМЕР_1 від 17.10.2020 року не доведено та чому його викрадення інкримінують його підзахисному, йому не зрозуміло. Страховий поліс взагалі не є документом, який можливо викрасти. На підставі викладеного просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обставини, на яких ґрунтується клопотання прокурора, захисників, суд прийшов до слідуючого висновку.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно зі ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В ході досудового розслідування ухвалами слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 01.03.2023 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обрано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалами Єланецького районного суду Миколаївської області від 25.04.2023 року, 23.06.2023 року, 21.08.2023 року, 19.10.2023 року, 14.12.2023 року, 09.02.2024 року, 08.04.2024 року, 07.06.2024 року, 05.08.2024 року, 02.10.2024 року, 28.11.2024 року, 23.01.2025 року, 18.03.2025 року, 14.05.2025 року, 07.07.2025 року та 04.09.2025 року обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 03.11.2025 року включно, тобто на 60 діб.

ОСОБА_4 раніше судимий 13.04.2021 року вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

В кримінальному провадженні № 0000052 від 26.02.2023 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України в період іспитового строку.

ОСОБА_4 не працює, не має постійного доходу, а тому є достатні підстави вважати, що він перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення. Знаючи міру покарання, яка передбачена за вчинені ним злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років ОСОБА_4 може переховуватись від суду.

ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, серед яких за ступенем тяжкості злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України є тяжким, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років, а отже усвідомлюючи неминучість покарання він може переховуватись від суду.

Судом також взято до уваги, що у відношенні ОСОБА_5 . Компаніївським районним судом завершено розгляд кримінального провадження, в якому він обвинувачувався за ч. 1 ст. 191 КК України. За рішенням суду ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Крім того, постановами Бобринецького районного суду Кіровоградської області він притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 130 КУпАП. Не зважаючи на рішення суду та будучи позбавленим права керування транспортними засобами ОСОБА_5 продовжував керувати автомобілем, зокрема і 26.02.2023 року. Вказані обставини підтверджують можливість вчинення ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення та можливість переховуватись від суду.

Враховуючи, що на даний час у обвинувачених закінчується строк тримання під вартою, судовий розгляд не завершено, суд вважає, що на даний час наведені прокурором в клопотанні ризики вчинення обвинуваченими нового кримінального правопорушення та можливість їх переховування від суду не зменшилися та продовжують існувати.

Доводи обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_10 , що досліджені судом під час судового розгляду докази не доводять їх вину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень суд не приймає до уваги, оскільки під час вирішення питання продовження дії запобіжних заходів не вправі надавати висновки щодо наявності або відсутності в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення.

Питання щодо обґрунтованості або необґрунтованості пред`явленого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення суд вирішить в нарадчій кімнаті під час постановлення вироку після безпосереднього дослідження та аналізу всіх доказів у справі.

Застосування до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою може значно вплинути на виконання ними процесуальних обов`язків, а в подальшому й на розгляд самого кримінального провадження.

Твердження обвинувачених про необґрунтованість та незаконність клопотання прокурора не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання. Жоден із них не надав суду належних та допустимих доказів на спростування доводів прокурора, які б вказували про відсутність заявлених та доведених прокурором ризиків.

З урахуванням викладеного, доводи обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_10 про необґрунтованість заявлених прокурором ризиків не заслуговують на увагу, оскільки, враховуючи особи обвинувачених та характер інкримінованих їм кримінальних правопорушень, ризики переховування від суду та вчинення нового кримінального правопорушення є цілком ймовірним.

Оцінюючи вірогідність поведінки обвинувачених, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб.

Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria, Заява №33977/96, від 26.07.2001 року).

Отже, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може гарантувати належну поведінку обвинувачених та запобігти наведеним ризикам, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 27, ст.ст. 183, 197, 199, 331, 369 КПК України суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бобринець Кіровоградської області, проживаючому по АДРЕСА_1 , строк тримання під вартою до 29.12.2025 року включно, тобто на 60 діб, з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Червонозорівка Бобринецького району Кіровоградської області, проживаючому по АДРЕСА_2 , строк тримання під вартою до 29.12.2025 року включно, тобто на 60 діб, з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 31.10.2025 року о 16:00 годині.

Суддя ОСОБА_1