ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/796/26 Справа № 191/2404/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000338 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1, ч.2 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2025 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 162 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 7 ст.111-1 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, судових, правозахисних і правоохоронних органах строком на п`ятнадцять років та з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна;

- за ч.2 ст.162 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, судових, правозахисних і правоохоронних органах строком на п`ятнадцять років та з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна

Строк відбуття основного покарання ОСОБА_8 обчислюватиз моменту його фактичного затримання.

Як встановлено судом, згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

24.08.1991 р. Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно із частин 2, 3 ст.5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює свою владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Ніхто не може узурпувати державну владу.

Відповідно до ч.1 ст.17, ч.1 ст.65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Згідно із ч.1 ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з вимогами ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

24.02.2022 р. військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Київській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Законом України від 24.02.2022 р. «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 14.03.2022 р. № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 р. строком на 30 діб.

Законом України від 15.03.2022 р. «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на ЗО діб.

Законом України від 21.04.2022 р. «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 17.05.2022 р. № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 р. строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 р. № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 р. строком на 90 діб.

Законом України від 15.08.2022 р. «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

У подальшому приблизно з 03 березня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «лнр», які незаконно створені на тимчасово окупованих територіях Луганської області, що є частиною окупаційної адміністрації рф, здійснили тимчасову окупацію території м. Старобільська та Старобільського району Луганської області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами з метою створення та встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

З цією метою, наказом голови так званої луганської народної республіки від 03.03.2022 р. № УГ-125/22, створено «адміністрацію Старобільського району луганської народної республіки», а також призначено «виконувача обов`язків голови адміністрації».

Так, в розумінні п.п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території Старобільської міської територіальної громади Старобільського району Луганської області державою-агресором створено окупаційну адміністрацію російської федерації, тобто сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

На підтвердження контролю над захопленою територією, на будівлі Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, розташованої за адресою: вул. Центральна, буд. 35, у місті Старобільську Старобільського району Луганської області незаконними збройними формуваннями встановлено прапор так званої «лнр».

Також, на вказаній тимчасово окупованій території створено та розпочато роботу правоохоронних органів «лнр», зокрема, «Старобільського районного відділу внутрішніх справ міністерства внутрішніх справ лнр», «прокуратури Старобільського району генеральної прокуратури лнр», тощо.

У подальшому на тимчасово окупованій території Старобільського району Луганської області державою-агресором створено також «інші органи державної влади лнр», які у своїй сукупності здійснюють фактичний контроль над територією Старобільського району Луганської області.

ОСОБА_8 , будучи громадянином України, діючи умисно, протиправно, достеменно знаючи про те, що окупаційні війська, так званої луганської народної республіки, є незаконними і провадять свою діяльність на території України всупереч нормам чинного законодавства України та міжнародних договорів, в період часу з початку березня 2022 року по кінець квітня 2022 року (більш точний час органами досудового розслідування не встановлено) при невстановлених органом досудового слідства обставинах, під час воєнного стану, маючи злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, добровільно зайняв посаду «виконувача обов`язків прокурора Старобільського району луганської народної республіки» в незаконному правоохоронному органі, так званій, «прокуратурі Старобільського району луганської народної республіки» створеній на тимчасово окупованій території Старобільського району Луганської області.

Окрім того, приблизно наприкінці березня 2022 року - на початку квітня 2022 року (більш точний час органами досудового розслідування не встановлено) маючи злочинний умисел на незаконне проникнення до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , озброєний вогнепальною зброєю в камуфльованому одязі ОСОБА_8 та невстановлені під час досудового розслідування особи незаконно проникли на територію двору вказаного домоволодіння.

Після цього, ОСОБА_8 спільно з невстановленими під час досудового розслідування особами діючи умисно з метою проведення обшуку у житловому будинку у порушення вимог статей 233, 234 КПК України, без дозволу законного володільця, порушуючи положення статті 30 Конституції України, якими заборонено проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них обшуку чи огляду без вмотивованого рішення суду, не маючи законних підстав, погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї до ОСОБА_9 незаконно проникли до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та провели обшук. Під час проведення обшуку за вказаною адресою ОСОБА_8 спричинив декілька ударів по голові потерпілого ОСОБА_9 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 , який незаконно проник до домоволодіння ОСОБА_9 , порушено конституційне право останнього на недоторканість житла.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник в апеляційній скарзі просить вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 7 ст. 111-1, 9.2 ст. 162 КК України скасувати та постановити новий вирок, яким закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв?язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а відносно ОСОБА_8 має бути винесений виправдальний вирок, а кримінальне провадження відносно нього закрите.

Зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено належних доказів причетності

ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Прокурор подав заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , у якому викладено мотивовані аргументи, спрямовані на спростування доводів апеляційної скарги та підтвердження законності й обґрунтованості оскаржуваного вироку.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив вирок суду залишити без змін.

Обвинувачений до суду апеляційної інстанції не з`явився, перебуває на тимчасово окупованій території, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений через газету Урядовий Кур`єр, в залі апеляційного суду присутній захисник обвинуваченого, який складав, підписував та подавав апеляційну скаргу в інтересах підзахисного, здійснює повне представництво інтересів останнього, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності ОСОБА_8 .

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 у суді першої інстанції розглядалося за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_8 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався.

На підтвердження доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень суд першої інстанції посилався на досліджені в ході судового провадження письмові докази, серед яких зокрема:

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 04.05.2022 р., згідно з яким оглянуто публікацію, розміщену на Інтернет ресурсі з назвою мовою оригіналу «Луганский информационный центр» під назвою «працівники прокуратури Старобільського району лнр вшанували пам`ять жертв трагічних подій в Одесі», де на фото присутній ОСОБА_8 ;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 28.04.2022 р., відповідно до якого було оглянуто публікацію на Інтернет сторінці відеохостингу «Youtube» під назвою «прокуратура Старобільського району лнр розпочала свою діяльність». У зазначеному відео ОСОБА_8 надає роз`яснення про те, що громадяни, які постраждали від злочинної влади України можуть звертатись до прокуратури так званої лнр та 55 секунді з`являється підпис мовою оригіналу « ОСОБА_10 »;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 28.04.2022 р., згідно з яким оглянуто публікацію на Інтернет сторінці «Life.ru» з назвою «Прокуратура лнр показала рейд проти формування підпілля із колишніх членів нацбатів», де а відео серед інших невстановлених осіб зображено обвинуваченого ОСОБА_8 , одягненого у камуфльований одяг та з вогнепальною зброєю в руках. На вказаному відео ОСОБА_8 вчиняє протиправні дії відносно потерпілого ОСОБА_9 у вигляді незаконного проникнення до житла особи, проведення в ньому обшуку, з погрозою застосування та застосування насилля. У період часу з 18 по 49 секунду на відео міститься текст мовою оригіналу «Дмитрий Верещага прокурор Старобельского района лнр» при цьому він говорить про те, що прокуратурою Старобільського району проводяться фільтраційні заходи … Було встановлено, що громадянин ОСОБА_11 міг брати участь у діяльності нацбатальйона « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 02.05.2022 р., відповідно до якого встановлена наявність публікації на сайті миротворець під назвою « ОСОБА_8 ». На вказаній публікації розміщено фотозображення та анкетні відомості ОСОБА_8 ;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 06.05.2022 р., згідно з яким оглянуто публікацію, розміщену на Інтернет сторінці так званої генеральної прокуратури лнр, під назвою «працівники прокуратури Старобільського району лнр вшанували пам`ять жертв трагічних подій в Одесі», де на фото присутній ОСОБА_8 (в кепці);

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 06.05.2022 р., відповідно до якого оглянуто публікацію, розміщену на Інтернет сторінці відеохостингу «Youtube» під назвою «гтрк. лнр. Новини. 19.30. 23.03.2022». На відео зображено ОСОБА_8 , який підписаний як виконувач обов`язків прокурора Старобільського району. Обвинувачений надає інтерв`ю про те, що відбувається швидке становлення та з`являється довіра людей до банківської системи лнр;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 07.05.2022 р., згідно з яким оглянуто публікацію, розміщену на Інтернет сторінці відеохостингу «Youtube» під назвою під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». На відео зображено ОСОБА_8 , який знаходиться в приміщенні Старобільської окружної прокуратури та надає інтерв`ю про те, що ними приймаються міри щодо розгляду скарг;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 11.05.2022 р., згідно з яким оглянуто публікацію, розміщену на Інтернет сторінці так званої генеральної прокуратури лнр, під назвою «працівниками прокуратури Старобільського району лнр організована та доставлена гуманітарна допомога жителям м. Рубіжне». На відео зображено ОСОБА_8 , одягненого в камуфльований одяг та зі зброєю в руках»;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 26.05.2022 р., відповідно до якого оглянуто публікацію, розміщену в соціальній мережі «Facebook» під назвою «26 квітня в Старобільську відбувся мітинг, який присвячено 36 річниці аварії на Чорнобильській АЕС». На відео також зображено ОСОБА_8 , одягненого в камуфльований одяг;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 09.06.2022 р., згідно з яким оглянуто публікацію, розміщену на Інтернет сторінці відеохостингу «Youtube» під назвою мовою оригіналу «Демилитаризированный Старобельск 05.03.2022 «РАZУМ ТВ», в якому вказано про захоплення міста Старобільська;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 22.07.2022 р., відповідно до якого оглянуто публікацію, розміщену на офіційному сайті так званої генеральної прокуратури лнр під назвою «прокуратура Старобільського району лнр розпочала свою діяльність». На відео зображено серед інших осіб ОСОБА_8 , одягненого в камуфльований одяг та зі зброєю в руках. Також ОСОБА_8 надає роз`яснення про те, що громадяни, які постраждали від злочинної влади України можуть звертатись до прокуратури так званої лнр та 55 секунді з`являється підпис мовою оригіналу « ОСОБА_10 »;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 22.08.2022 р., згідно з яким оглянуто публікацію, розміщену на офіційному сайті так званої генеральної прокуратури лнр під назвою «представники генеральної прокуратури лнр передали мешканцям м.Сєвєродонецька і Рубіжне гуманітарну допомогу». На відео зображено ОСОБА_8 , одягненого в камуфльований одяг;

-протокол огляду Інтернет-сторінки, яким оглянуто законодавство так званої лнр, що регламентує діяльність прокуратури лнр;

-копія особової картки, що підтверджує отримання паспорту громадянина України ОСОБА_8 ;

-лист Міністерства закордонних справ про те, що ОСОБА_8 є громадянином України.

А також, покази потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_8 вчинив умисні дії, які виразились у зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, що суд кваліфікував за ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Крім того, суд встановив, що умисні дії обвинуваченого також виразились у незаконному проникненні до житла особи, незаконному проведенні в ньому обшуку з погрозою та застосуванням насильства, що обґрунтовано кваліфіковано за ч. 2 ст. 162 КК України.

Водночас, захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 та вважає, що не було встановлено належних доказів причетності до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Однак, колегія суддів відхиляє наведені доводи апеляційної скарги, оцінюючи їх критично, як обрану стороною захисту позицію з метою уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину. На переконання суду, такі твердження повністю спростовуються сукупністю доказів, досліджених судом першої інстанції, а також показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.

З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (див. постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17 та ін.).

Цей стандарт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, було дотримано з огляду на таке.

Так, суд першої інстанції зазначив, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 162 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказів, на підставі яких прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, ті громадяни України, які зайняли одну з посад у незаконних органах влади, правоохоронних або судових органах на окупованих територіях та почали здійснювати функції, визначені посадою, можуть бути притягнені до відповідальності за сукупністю кримінальних правопорушень: за державну зраду (оскільки їхня діяльність може становити одну з форм державної зради) та колабораційну діяльність (оскільки вони зайняли певну посаду в незаконних органах влади).

Суб`єктом злочинів, передбачених ч. 7 ст. 111-1 КК України, може бути лише громадянин України.

Відповідно до ст. 111 КК України державна зрада це діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Однією із форм державної зради є перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту.

Перехід на бік ворога означає, що громадянин України надає безпосередню допомогу державі, з якою Україна на той час перебуває у стані війни або збройного конфлікту, та є закінченим злочином з того моменту, коли громадянин України виконав в інтересах ворога певні дії на шкоду України. В конкретних випадках цей злочин може полягати у добровільному зайнятті посади у незаконних органах влади на окупованих територіях, участь у будь-яких воєнізованих ворожих формуваннях, передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням агресора або провадження господарської діяльності у взаємодії з ворогом.

Вчиняючи державну зраду, винний усвідомлює, що він здійснює перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту і бажає цього.

Формулювання «на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України» визначає суб`єктивну спрямованість дій винного, однак не є характеристикою суспільно небезпечних наслідків діяння. Факт заподіяння вказаної шкоди не має значення для кваліфікації діяння за ст. 111 КК України.

Злочин за ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає добровільне зайняття посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Зазначений склад правопорушення також передбачає широкий діапазон незаконних дій від зайняття посад в органах судової влади, правоохоронних органах до надання допомоги збройним формуванням держави-агресора у веденні бойових дій проти України. При цьому надання допомоги може бути у різноманітних формах, у тому числі інформація щодо пересування військової техніки.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 у період часу з початку березня 2022 року по квітень 2022 року більш точний час органами досудового розслідування не встановлено, добровільно зайняв посаду «виконувача обов`язків прокурора Старобільського району луганської народної республіки» в незаконному правоохоронному органі, так званій, «прокуратурі Старобільського району луганської народної республіки» створеній на тимчасово окупованій території України.

Окрім того, приблизно наприкінці березня 2022 року - на початку квітня 2022 року (більш точний час органами досудового розслідування не встановлено) маючи злочинний умисел на незаконне проникнення до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , озброєний вогнепальною зброєю в камуфльованому одязі ОСОБА_8 та невстановлені під час досудового розслідування особи незаконно проникли на територію двору вказаного домоволодіння.

Після цього, ОСОБА_8 спільно з невстановленими під час досудового розслідування особами діючи умисно з метою проведення обшуку у житловому будинку у порушення вимог статей 233, 234 КПК України, без дозволу законного володільця, порушуючи положення статті 30 Конституції України, якими заборонено проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них обшуку чи огляду без вмотивованого рішення суду, не маючи законних підстав, погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї до ОСОБА_9 незаконно проникли до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та провели обшук. Під час проведення обшуку за вказаною адресою ОСОБА_8 спричинив декілька ударів по голові потерпілого ОСОБА_9 .

Як убачається з матеріалів провадження, свої висновки щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 162 КК України, суд першої інстанції обґрунтував, зокрема, такими доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_9 , який підтвердив, що наприкінці березня 2022 року до нього у двір у АДРЕСА_2 увірвалися невідомі люди у кількості близько 20 осіб у військовій формі з шевронами «Z» та прапором РФ, озброєні автоматичною зброєю, серед них був і ОСОБА_8 .

Під час обшуку його змусили лежати на землі у дворі, допитували щодо служби та звинувачували у службі в «Азові», попри його пояснення, що він звільнився з Державної прикордонної служби у листопаді 2021 року після перенесеної трепанації черепа.

Присутні погрожували родині, зокрема направляли зброю на дитину. На зауваження потерпілого його двічі вдарили прикладом. У будинку, на горищі та в сараї все було перевернуто. Близько 23:00 його вивезли, попередньо зв`язавши руки та надягнувши шапку на голову. Перед цим вилучили форму, особисті речі, телефон і автомобіль (згодом повернули).

Обличчя більшості осіб були закриті, накази віддавав чоловік із відкритим обличчям, який також застосував до нього фізичне насильство. Згодом під час досудового розслідування потерпілий впізнав на фотознімках осіб на прізвища ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . На момент подій він їх не знав.

- показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які підтвердили особу ОСОБА_8

- протоколами огляду Інтернет-сторінок від 04.05.2022 року, 24.04.2022 року, 28.04.2022 року, 02.05.2022 року, 06.05.2022 року, 07.05.2022 року, 11.05.2022 року, 26.05.2022 року, 09.06.2022 року, 22.07.2022 року та 22.08.2022 року зафіксовано результати проведення слідчих (розшукових) дій, під час яких було здійснено огляд веб-ресурсів, на яких розміщено фото- та відеоматеріали, а також публікації щодо діяльності так званих «працівників прокуратури Старобільського району лнр», на яких зафіксовано ОСОБА_8 у контексті діяльності вказаного незаконно створеного органу.

Зазначені відомості свідчать про його публічну участь у заходах та діяльності організованому представниками окупаційних органів так званої «лнр», що підтверджує факт його взаємодії та співпраці з ними.

- копія особової картки, що підтверджує отримання паспорту громадянина України ОСОБА_8 ;

- лист Міністерства закордонних справ про те, що ОСОБА_8 є громадянином України.

Так, безпосередньо допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_12 показав, що добре знає обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки вони навчалися у Луганський інститут внутрішніх справ, разом працювали у податковій службі м. Луганська та протягом чотирьох років проживали в одній кімнаті гуртожитку.

Після 2014 року, ОСОБА_8 перейшов на службу до правоохоронних органів так званої «лнр» та обіймав посади в «Генеральній прокуратурі лнр». Під час телефонної розмови наприкінці травня на початку червня 2014 року обвинувачений повідомив, що залишається «на тій стороні».

Під час досудового розслідування йому демонструвався відеозапис, на якому упізнав ОСОБА_8 , однак зміст відео не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_13 допитаний судом першої інстанції показав, що під час досудового розслідування слідчий демонстрував йому відеозапис, на якому кілька осіб називали ОСОБА_8 керівником прокуратури Старобільського району. Він упізнав його за рисами обличчя, оскільки добре знав по службі: раніше ОСОБА_8 працював слідчим Державної фіскальної служби у м. Луганську, а він помічником прокурора Ленінського району м. Луганська; у зв`язку з цим вони перебували у службових відносинах та брали участь у спільних засіданнях.

На відео ОСОБА_8 надавав вказівки працівникам Старобільської прокуратури, а за кадром жіночий голос повідомляв про початок роботи Старобільської прокуратури та можливість звернення громадян. Також зазначив, що не міг сплутати ОСОБА_8 з іншою особою, оскільки добре його знав; востаннє бачив його приблизно у 2012 році.

Свідок ОСОБА_14 допитаний судом першої інстанції показав, що 28.04.2022 року йому було продемонстровано відео, в ході огляду якого він впізнав ОСОБА_8 , з яким навчався в інституті з 1998 року по 2002 рік. Після навчання ОСОБА_8 працював у податковій поліції в Луганській області. Впізнав ОСОБА_8 за рисами та формою обличчя, худорлявою статурою, темним і хвилястим волоссям. Після повномасштабного вторгнення він (свідок) дізнався, що ОСОБА_8 працює в прокуратурі Старобільського району з публікації в Інтернеті під назвою «Прокуратура Старобільського району лнр почала свою діяльність». Також відомо, що ОСОБА_8 з 2014 року працював у Генеральній прокуратурі лнр.

Свідок ОСОБА_15 допитаний судом першої інстанції показав, щоу середині травня 2022 року під час проведення слідчим процедури впізнання йому демонстрували скріншоти з відеоматеріалу, розміщеного на платформі YouTube, на яких він упізнав ОСОБА_8 за зовнішніми ознаками (темне волосся, овальне обличчя) та повідомив, що на відео він був представлений як представник Старобільської прокуратури. Востаннє бачив його у 2002 році після завершення навчання; навчалися в одному закладі, хоча й у різних взводах, спільно відвідували лекції.

З огляду на вказані докази суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_8 , будучи громадянином України усвідомлено перейшов на бік ворога та співпрацював з окупаційною адміністрацією рф, обійнявши посаду керівника так званої «прокуратури Старобільського району лнр» незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території Луганської області.

Таким чином, враховуючи вище наведене, а також, те що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив як обставини кримінального провадження, так і обрану лінію захисту, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 162 КК України, вмотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами та показами свідків, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку суду - не встановлені.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 7 ст. 111-1, ч.2 ст. 162 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, в той самий строк з моменту фактичного отримання ним копії даної ухвали.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4