У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2025 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2025 року закрито провадження у справі за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання задовольнити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Засуджений ОСОБА_6 просить зарахувати час перебування під вартою з 05.02.2021 по 13.10.2021 та період перебування під цілодобовим домашнім арештом з 13.10.2021 по 09.12.2021 (за вироком Інгульського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2025 року, справа №489/1912/21) до строку відбування покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2021 року (справа №490/8724/20), яким його засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Вказав, що судова практика Верховного Суду підтверджує право засудженого на зарахування часу перебування під вартою навіть за іншим вироком, якщо це не призводить до подвійного відбування покарання (постанова ВС від 25.03.2015 у справі №5-65кс15, постанова ВС від 12.12.2018 у справі №686/20495/17).

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.11.2021 ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року вказаний вирок залишений без змін.

06.02.2025 ОСОБА_7 звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із заявою, у якій просив зарахувати йому у строк відбуття покарання, призначеного за вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 16 листопада 2021 року, строк попереднього ув`язнення, що було застосовано до нього в межах кримінального провадження, що розглядалось ОСОБА_8 ) районним судом м.Миколаєва.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2025 року у задоволенні цієї заяви відмовлено.

Суд першої інстанції вважав, що клопотання засудженого ОСОБА_7 є повторним. Суд дійшов висновку, що у разі надходження повторного звернення з того ж самого приводу у разі, якщо попереднє звернення вже розглянуте судом, суд має закрити провадження за таким зверненням. Тому суд вважав, що провадження за клопотанням ОСОБА_6 слід закрити.

Позиції учасників судового провадження.

Від адміністрації ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_6 вибув 17.09.2025 для подальшого відбування покарання до ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)». Заяву про бажання брати участь у судовому засіданні засуджений не подавав.

Прокурор ОСОБА_5 просив ухвалу залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд встановив таке.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам закону не відповідає.

Суд першої інстанції вважав, що від засудженого надійшло повторне клопотання, яке раніше розглянуто судом, а тому провадження за клопотанням ОСОБА_6 слід закрити. З цими висновками колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

Із долученої до матеріалів судового провадження копії ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2025 року вбачається, що засуджений звертався до суду із клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України за період знаходження у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» з 05.02.2021 по 13.10.2021.

З матеріалів судового провадження вбачається, що на розгляді суду перебувало інше клопотання, подане засудженим 26.05.2025, в якому він стверджує, що попереднє ув`язнення в установі СІЗО під вартою у періоди з 05.02.2021 по 13.10.2021, з 08.01.2023 по 17.03.2023 та з 06.08.2023 по 25.05.2025 підлягають зарахуванню у строк відбування покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2021 року.

За такого, клопотання засудженого ОСОБА_6 від 26.05.2025, не може вважатися повторним, оскільки у клопотанні до суду засуджений зазначає інші строки перебування під вартою, ніж у попередньому клопотанні. Як слідує з доводів клопотання, засуджений вказав конкретні періоди свого перебування під вартою в СІЗО та вважає, що попереднє ув`язнення повинно бути зараховано відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2021 року.

Зазначені обставини суд першої інстанції не перевірив, рішення по суті вимог не прийнято. У матеріалах справи відсутні будь-які дані, з яких можна б дійти висновку про наявність або відсутність підстав про зарахування засудженому ОСОБА_6 зазначені ним періоди перебування під вартою, про що просить засуджений.

За такого ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання не може вважатися законною.

Враховуючи, що суд першої інстанції вказані обставини не досліджував та не перевіряв, колегія суддів позбавлена процесуальних підстав перевірити доводи засудженого, зазначені у апеляційній скарзі, та прийняти рішення по суті вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді вказаного провадження порушені загальні засади кримінального провадження, зокрема, як законність, що перешкодило суду ухвалити вмотивоване та обґрунтоване судове рішення, то ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду.

Під час нового судового розгляду, з урахуванням доводів апеляційної скарги, необхідно прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення у відповідності до вимог закону.

З огляду на наведене, подана апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2025 року, якою закрито провадження у справі за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3