печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/45734/23-к від 03.11.2023 у кримінальному провадженні № 0000426 від 06.03.2023,-

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2025 року до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/45734/23-к від 03.11.2023 у кримінальному провадженні № 0000426 від 06.03.2023.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що 02 жовтня 2023 року старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва (справа №757/40351/23-к від 12 вересня 2023 року) в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000426 було проведено обшук за місцем мешкання директора ТОВ «Астріум» () ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення речей та оригіналів документів, які самостійно або в сукупності з іншими доказами можуть мати суттєве значення для встановлення об`єктивної істини та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

За результатами проведеного обшуку складено протокол обшуку від 02 жовтня 2023 року, відповідно до протоколу було вилучено речі дозвіл на вилучення яких не надано ухвалою Печерського районного суду м. Києва (справа №757/40351/23-к від 12 вересня 2023 року) та які не є предметом чи знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, не містять відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень, не мають відношення до кримінального провадження в межах якого проходився обшук.

В ході проведення якого виявлено ноутбук Redmi серійний номер 30051/00006943, мобільний телефон IPhone 12 Pro серійний номер НОМЕР_1 , ітеі НОМЕР_2 , ітеі2 НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора Vodafone НОМЕР_4 , які тимчасово вилучено та поміщено до спецпакету PSP 3295024.

До вилучених ноутбуку та мобільного телефону було надано доступ для проведення огляду та при необхідності здійснити копіювання інформації, яка міститься на них, незважаючи на це вони були вилучені, що відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України заборонено, а ухвалою Печерського районного суду м. Києва (справа №757/40351/23к від 12 вересня 2023 року) надано дозвіл на виявлення та вилучення шляхом зняття копії інформації з них.

Як вбачається з протоколу обшуку від 02.10.2023 власником майна ОСОБА_6 в ході проведення обшуку мобільний телефон та ноутбук були розблоковані та надано можливість зробити копії.

Будь яких даних, що вилучити необхідну слідству інформацію шляхом копіювання в ході проведення обшуку було неможливо, що в свою чергу потребує проведення відповідного експертного дослідження, ухвалу про арешт майна не містять (відсутні відомості про призначення експерти).

Крім того, будь-які відомості, що вилучений мобільний телефон та ноутбук, на які прокурор просив накласти арешт, містять інформацію, що має значення для досудового розслідування, а відтак мають значення речового доказу, зі змісту ухвали відсутні (дані щодо перегляду інформації, що міститься на техніці, в ході обшуку, у відповідному протоколі не зазначено; згадки протоколів огляду в ухвалі немає).

03 листопада 2023 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/45734/23-к накладено арешт на вказане майно.

Сторона захисту вважає, що арешт майна накладено необґрунтовано, з огляду на відсутність підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а також на даний час у ньому не має потреби, виходячи з наступного.

Зі змісту протоколу від 02.10.2023 не вбачається, за якими родовими ознаками та/або іншими ознаками прокурор ідентифікував зазначене майно, як речовий доказ. Тобто, які достатні підстави або сліди були виявлені на зазначеному майні, що слугувало обґрунтованою підставою саме для їх вилучення, а не зняття з такого майна копії інформації, яка на них міститься.

Однак, не дивлячись на очевидну відсутність потреби у вилученні зазначеного майна, що фактично підтверджується незацікавленістю прокурора до такого майна, зокрема, діями, які виразилися у детальному огляді таких предметів під час проведення обшуку та відсутністю встановлення на ньому факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, останніми було прийнято завідомо незаконне рішення про вилучення такого майна.

Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом кримінального правопорушення.

На обґрунтування необхідності арешту прокурор посилається на те, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Проте, постає логічне запитання, яким саме чином вказане майно слідством може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва вбачається, що задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя виходив з того, що арешт вилученого майна необхідний з метою збереження речових доказів, оскільки він відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Натомість, із ухвали про арешт майна не вбачається, за якими родовими ознаками та/або іншими ознаками слідчі ідентифікували зазначено майно, як речовий доказ. Тобто, які достатні підстави або сліди були виявлені на зазначеному майні, що слугувало обґрунтованою підставою саме для його вилучення.

Таким чином, прокурор формально, без належних на те підстав визнав вилучене майно речовим доказом, а слідчим суддею накладено арешт, який є необґрунтованим та підлягає скасуванню, а майно у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України поверненню.

У клопотанні прокурора відсутнє посилання на те, що на ноутбуку та телефоні було виявлено якесь листування, при цьому відсутність змісту тексту листування та не зазначення яким чином воно може бути предметом вчинення власником майна злочину, який не є підозрюваним, а тому підстави для накладення арешту на вказане майно відсутні.

Крім того, сторона захисту звертає увагу, що на даний час інформація з телефону могла давно вже бути повністю скопійована та проведено компю`терно-технічну екпертизу майна.

Оскільки доказове значення має саме інформація, яка містилась на телефоні, яка на даний час могла бути давно скопіювала слідчим чи прокурором, потреби у подальшому арешті носіїв такої інформації не має, оскільки вони є лише носіями інформації і не мають ніякого доказового значення.

Представник володільця майна в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Адвокат ОСОБА_3 на електронну адресу суду направив заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник Офісу Генерального прокурора в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином. Прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинуваченняуправління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурорана ОСОБА_7 через канцелярію суду подав заперечення на вказане клопотання, просив відмовити, зазначивши, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження № 0000426 від 06.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудове розслідування розпочате за фактом розкрадання бюджетних коштів посадовими особами ТОВ «Астріум» () за попередньою змовою із посадовими особами ДП «Медичні закупівлі України» () та іншими медичними закладами України, шляхом штучного завищення вартості предмету закупівлі.

02.10.2023 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2023 проведено обшук за місцем мешкання директора ТОВ «Астріум» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено ноутбук Redmi серійний номер 30051/00006943, мобільний телефон IPhone 12 Pro серійний номер НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 , imei2 НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора Vodafone НОМЕР_4 , які тимчасово вилучені та поміщено до спец-пакету PSP 3295024.

Вилучені предмети містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. При цьому, у вказаній ухвалі слідчого судді дозвіл на їх вилучення не надано. Так, є підстави вважати, що у вказаному мобільному телефоні міститься листування між учасниками злочинної схеми щодо вчинюваного ними правопорушення. Дослідити вказані телефони під час проведення обшуку було неможливим через значний обсяг накопичувача, а також відсутності спеціальних знань щодо відновлення видалених файлів. У зв`язку із чим було прийнято рішення про вилучення зазначеного майна.

Від так, слідчим у кримінальному провадженні призначено експертизу вилученого майна, з метою отримання інформації, яка може бути зашифрована на вказаних мобільних телефонах.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наявних доказів у матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів провадження, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження № 0000426 від 06.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

02.10.2023 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2023 проведено обшук за місцем мешкання директора ТОВ «Астріум» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено ноутбук Redmi серійний номер 30051/00006943, мобільний телефон IPhone 12 Pro серійний номер НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 , imei2 НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора Vodafone НОМЕР_4 , які тимчасово вилучені та поміщено до спец-пакету PSP 3295024.

03 листопада 2023 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/45734/23-к накладено арешт на вказане майно.

Вивчивши клопотання та дослідивши його матеріали, заперечення прокурора, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Слідчим суддею встановлено, що під час обшуку було вилучено ноутбук Redmi серійний номер 30051/00006943, мобільний телефон IPhone 12 Pro серійний номер НОМЕР_1 , ігпеі НОМЕР_2 , ітеі2 НОМЕР_3 з сімкартою мобільного оператора Vodafone НОМЕР_4 , які поміщено до спецпакету PSP 3295024.

Разом з цим, після обшуку вже минуло більше 2 років, але ОСОБА_4 не повідомлено про підозру.

За встановлених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що комп`юторна техніка та мобільний телефон, які належать ОСОБА_4 не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуто кримінально протиправним шляхом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна, накладеного на комп`юторну техніку та мобільний телефон що належать ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/45734/23-к від 03.11.2023 у кримінальному провадженні № 0000426 від 06.03.2023 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/45734/23-к від 03.11.2023 у кримінальному провадженні № 0000426 від 06.03.2023 на тимчасово вилучене майно, виявлене під час проведення обшуку 02.10.2023 за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 , а саме: ноутбук Redmi серійний номер 30051/00006943, мобільний телефон IPhone 12 Pro серійний номер НОМЕР_1 , ігпеі НОМЕР_2 , ітеі2 НОМЕР_3 з сімкартою мобільного оператора Vodafone НОМЕР_4 , які поміщено до спецпакету PSP 3295024.

Зобов`язати уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000426 від 06.03.2023, або уповноважених осіб Офісу Генеральноо прокурора, що здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000426 від 06.03.2023 повернути ОСОБА_4 або його адвокату вказане майно, вилучене 02.10.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1