УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025 Справа №607/19611/25 Провадження №1-кс/607/5558/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000498 від 14.12.2020, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні № 0000498 від 14 грудня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023) КК України, про накладення арешту на житлове приміщення (квартиру), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 26.03.2019 між ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », від імені якого виступав ІНФОРМАЦІЯ_2 (банк на момент продажу перебував у стані ліквідації) та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » укладено договір відступлення права вимоги № 0002/19/15, відповідно до якого ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » придбала у ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » кредитний портфель, який містив права вимоги за кредитними та іпотечними договорами фізичних осіб.

Одними із складових придбаного ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » пулу активів є право вимоги за кредитними договорами №133/08/26ZNv від 20.05.2008 укладений між ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ОСОБА_5 , №134/08/26ZNv від 20.05.2008 укладений між ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ОСОБА_6 , №143/08/26-ZLv від 28.05.2008 укладений між ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ОСОБА_7 та №144/08/26-ZZv від 28.05.2008 укладений між ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ОСОБА_8 . В подальшому між боржниками та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » тривали судові спори, які стосувалися оформлення прав власності на нерухоме майно, що знаходилося в іпотеці. У рамках вказаних справ, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 при розгляді судами справ про визнання припиненими їх зобов`язань перед ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » посилалися на те, що ними було ніби то погашено заборгованість по кредитах, згідно довідок та квитанцій про сплату заборгованості, проте оригінальність наданих документів викликало сумнів у TOB « ІНФОРМАЦІЯ_4 », у зв`язку з чим вони звернулись з відповідною заявою до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 31 січня 2008 року між громадянином України ОСОБА_4 та ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » укладено кредитний договір № 18/08/26N, відповідно до якого Банк надав Відповідачу кредит на споживчі цілі, у розмірі 132 900,00 USD.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань заКредитним договором, ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

09.06.2011 ІНФОРМАЦІЯ_5 винесено рішення у справі № 2-2413/11, про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_1 » заборгованість за кредитним договором № 18/08/26-N від 31.01.2008 в розмірі 153 899,33 дол. США., що в еквіваленті до гривні складає 1 221 499 грн., а також 70 074,60 грн. пені та 5 000 грн. штрафу за невиконання умов кредитного договору.

В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_6 неодноразово виносилися виконавчі листи про стягнення боргу з ОСОБА_4 , проте останній в добровільному чи примусовому порядку їх не виконував.

Надалі, 30.01.2019 між ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », від імені якого виступав ІНФОРМАЦІЯ_2 (банк на момент продажу перебував у стані ліквідації) та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » укладено договір відступлення права вимоги №1283-Ф, відповідно до якого ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » придбала у ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » кредитний портфель, який містив права вимоги за кредитними та іпотечними договорами фізичних осіб. 29.03.2019 між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 1283, відповідно до якого ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » набувала прав на зазначений кредитний портфель.

Одним із складових придбаного ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » пулу активів є право вимоги за кредитним договором № 18/08/26N, від 31.01.2008 та похідним від нього договором іпотеки, укладеним між ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та громадянином України ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ). Предметом є належне ОСОБА_4 на праві власності нерухоме майно, а саме житлове приміщення (квартира), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., придбане за кредитні кошти в розмірі 132 900,00 USD.

Починаючи з 2019 року між ОСОБА_4 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_11 » тривали судові спори, які стосувалися оформлення права власності на квартиру, яка знаходиться у іпотеці та сплати заборгованості по кредиту. У рамках вказаних справ, ОСОБА_4 надавав суду квитанції про сплату іпотеки.

З урахуванням копій вищевказаних квитанцій, які надав ОСОБА_4 під час розгляду цивільних справ про сплату заборгованості по кредиту, на підставі Ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду, здійснено тимчасовий доступ до рахунку № НОМЕР_2 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Відповідно до отриманої в ході тимчасового доступу інформації встановлено, що грошові кошти на рахунок від ОСОБА_4 - не надходили.

Також, в ході проведення досудового розслідування, представником ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » ініційовано проведення судової фінансово-економічної експертизи у кримінальному провадженні, з метою з`ясування питання, чи підтверджується документально надходження коштів, відображених у квитанціях наданих ОСОБА_4 про погашення заборгованості за кредитом, на погашення заборгованості на виконання умов кредитного договору №18/08/26И від 31.01.2008. Згідно висновку експерта № СЕ-19/120-24/8095-ЕК від 24.07.2024 - надходження коштів, відображених у квитанціях наданих ОСОБА_4 , документально не підтверджується.

Крім цього, ОСОБА_4 надавав суду довідку вих. № 354/3500 від 24.01.2014, посвідчену директором Тернопільської дирекції ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо підтвердження повного виконання зобов`язань за кредитним договором №18/08/2614 від 31.01.2008.

Під час досудового розслідування допитано як свідка колишнього директора Тернопільської дирекції ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_9 , в ході якого останній заперечив факт проставлення особистого підпису на довідці вих. №354/3500 від 24.01.2014.

Старшим слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено постанову про визнання речовим доказом житлове приміщення (квартира), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 .

Зазначає, що житлове приміщення (квартира), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 може бути відчужено третім особам з метою легалізації незаконно набутого майна, а також з метою збереження речових доказів, а саме квартири, набутої кримінально протиправним шляхом.

Прокурор вказує, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, тому просить суд накласти арешт на вищезазначене нерухоме майно.

У клопотанні прокурора зазначено про наявність передбачених ч.2 ст.172 КПК України підстав для розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна, що є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав у ньому наведених.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна ОСОБА_4 , оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчий суддя на підставі витягу з ЄРДР установив, що у провадженні СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження №0000498 від 14 грудня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023) КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000498 від 14.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України за фактом підроблення ОСОБА_8 довідки, посвідченої директором Тернопільської дирекції ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_9 , щодо підтвердження повного виконання ОСОБА_8 зобов`язань перед ПАТ, за кредитним договором.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № №0000313 від 24.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України щодо можливого вчинення шахрайства ОСОБА_8 .

Постановою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_10 від 28.05.2024 матеріали досудових розслідувань № 0000498 відза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 358 KK України та № 0000313 від 24.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України об`єднано в одне провадження, якому присвоєно загальний номер № 0000498.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000762 від 12.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України згідно ухвали слідчого судді за скаргою фінансової компанії « ІНФОРМАЦІЯ_9 » про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Постановою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_10 від 21.11.2024 матеріали досудових розслідувань № 0000498 відза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України та № 0000762 від 12.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України об`єднано в одне провадження, якому присвоєно загальний номер № 0000498.

18.06.2025 змінено кримінально-правову кваліфікацію в частині ст. 190 ч. 1 Кримінального кодексу на ст. 190 ч. 4 (чинна до 11.08.2023) КК України.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч.2 ст.170 КПК України. Правилами ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони місять ознаки, зазначені у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу).

Тобто, законодавець, при вирішення питання щодо доцільності арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, вимагає можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Разом з тим, у клопотанні не зазначено та додані до клопотання матеріалах не доводять, що ОСОБА_4 має намір відчужити зазначене у клопотанні житлове приміщення (квартиру), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить йому на праві власності та не довеедено існування обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі цього майна та його арешт є необхідним з метою збереження даного майна як доказу. Також, не доведено, що дане майно є об`єктом злочину щодо легалізації майна, набутого злочинним шляхом.

За ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 цього Кодексу.

За вказаних обставин, вважаю, що прокурором не доведено підстав і мети накладення арешту на вищевказане нежитлове приміщення, зокрема, не доведено, що воно є доказом у даному кримінальному провадженні та не доведено необхідності запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає недоведеним необхідність накладення арешту на вказане майно, а також що існують ризики, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

За наведеного, у клопотанні про арешт слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000498 від 14.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на приміщення квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1