Справа №705/5063/25
1-кс/705/1627/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м.Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про самовідвід слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 , що був заявлений у межах розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

22.09.2025 на розгляд слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

24.09.2025 слідчим суддею ОСОБА_4 заявлений самовідвід у даній справі.

Слідчий суддя ОСОБА_4 посилався на те, що, як стало йому відомо, ОСОБА_3 було подано до Вищої ради правосуддя скаргу на суддю Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 (єдиний унікальний номер К-359/5/7-25, номер провадження 118175). Крім того, скаржниця тривалий час працювала помічником судді в Уманському міськрайонному суді Черкаської області, а також зверталася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом як до відповідача. На думку слідчого судді, в очах розумного стороннього спостерігача, скаржника та у органу досудового розслідування, який також є учасником справи, вказані обставини можуть викликати сумнів у тому, що слідчий суддя ОСОБА_4 , під час розгляду ним скарги ОСОБА_3 , вільний від будь-якого упередження, що може вплинути на його здатність прийняти незалежне рішення у даній справі. З метою уникнення звинувачень в упередженості судового розгляду та виключення підстав і мотивів для сумніву в об`єктивності слідчого судді, забезпечення суспільної довіри до судових рішень у даній справі, вважає, що є підстави заявити самовідвід від розгляду вищевказаної справи.

Слідчий суддя ОСОБА_4 додаткових пояснень до поданої ним заяви про самовідвід не подав, у судове засідання для розгляду його заяви про самовідвід не прибув.

Дізнавач СД Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , належним чином повідомлена про розгляд заяви про самовідвід, у судове засідання не з`явилася, 29.09.2025 подала до суду заяву, в якій просила провести судове засідання по розгляду заяви судді ОСОБА_4 про самовідвід у межах розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілою без її участі.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 у судовому засіданні вважала, що заява про самовідвід слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, оскільки звернення зі скаргою до Вищої ради правосуддя не є підставою для задоволення заяви про самовідвід. Подання скарги в одній справі не є підставою для відводу в іншій справі. Особисто із суддею ОСОБА_4 вона не працювала та ніде з ним не перетиналася. Дізнавач на розгляд заяви не з`явилася, свою недовіру не висловила, що є підтвердженням того, що як у дізнавача, так і у неї, як скаржника, немає сумнівів у об`єктивності та неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 . Одна із справ за її скаргою вже була розглянута слідчим суддею ОСОБА_4 , та рішення у ній ніким не оскаржене, у тому числі з підстав розгляду упередженим судом, що також підтверджує довіру учасників справи. Скарга нею подана на стадії досудового розслідування, де дані фактично не розповсюджуються, відкритого доступу немає, що ставить під сумнів наявність будь-кого із сторонніх спостерігачів. На цих підставах вважає заяву слідчого судді ОСОБА_4 про самовідвід необґрунтованою та такою, що не підтверджена жодними об`єктивними обставинами. Відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя є вільним і неупередженим, тому ніщо не перешкоджає слідчому судді ОСОБА_4 ухвалити законне рішення.

Вислухавши думку ОСОБА_3 , дослідивши заяву про самовідвід слідчого судді, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів, обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді, суддя дійшов висновку, що у задоволенні заяви про самовідвід слідчого судді ОСОБА_4 необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Зокрема в пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява № 7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У пункті 50 рішення ЄСПЛ в справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Крім цього, як зазначено у пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Craxi v. Italy» від 7 грудня 2000 року, професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Отже, для вирішення питання щодо відводу судді або складу суду необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

У заяві про самовідвід зазначено, що підставою для самовідводу стало звернення ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя зі скаргою на суддю Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 .

Водночас суд ураховує, що у своїх останніх рішеннях Вища рада правосуддя систематично наголошує на тому, що будь-яка скарга на дії суддів не може розцінюватися як втручання або тиск на суддю, оскільки таке звернення є невід`ємним конституційним правом. Чинним законодавством не передбачено жодних обмежень права будь-якої особи на звернення до ВРП зі скаргою стосовно судді, в тому числі, і обмежень щодо звернення учасника судового провадження з дисциплінарною скаргою.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ, що відповідає висновкам ВРП.

На підставі зазначеного, подання скарги на суддю є правом особи, що, за загальним правилом, не створює конфлікту інтересів та не спричиняє тиску на суд.

Також підставою для самовідводу слідчим суддею ОСОБА_4 зазначено, що ОСОБА_3 працювала помічником судді в Уманському міськрайонному суді Черкаської області, а також зверталася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом як до відповідача.

Рішенням ради суддів України від 04.10.2024 № 33 схвалені Правила організації ефективного судочинства, розроблені та затверджені Обухівським районним судом Київської області, Деснянським районним судом міста Києва, Київським апеляційним судом, Сьомим апеляційним адміністративним судом, Північним апеляційним господарським судом (додатки 1-5) (далі Правила). Цим же рішенням рекомендовано судам України опрацювати питання впровадження аналогічних правил ефективного судочинства шляхом їх затвердження на зборах відповідних судів. Дані Правила розроблені на підставі статей 1, 3, 55, 131-1, 131-2 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідають цивільному процесуальному, кримінальному процесуальному, адміністративному та господарському законодавству України, Рекомендаціям CM/Rec (2010) № 12 Комітету Міністрів Ради Європи від 17 листопада 2010 року щодо суддів та виходять з принципу верховенства права і не суперечать чинному законодавству, відповідно до якого суд вирішує справи, запроваджуючи єдині стандарти вирішення процесуальних питань, які оформлюються ухвалами і приймаються із застосуванням суддівського розсуду.

Зазначені Правила містять положення, що зокрема не є «іншими обставинами, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді»: обставина, що учасником справи є працівник апарату цього суду, за винятком обставин, що свідчать про наявність прямого підпорядкування головуючому у справі вказаного учасника справи.

ОСОБА_3 не була у будь-якому підпорядкуванні судді ОСОБА_4 , про що нею наголошено у судовому засіданні, а позов ОСОБА_3 був поданий до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, та стороною чи будь-якою заінтересованою особою у справі не був суддя ОСОБА_4 .

Крім наведеного вище, при розгляді заяви слідчого судді ОСОБА_4 про самовідвід взяті до уваги висловлені у судовому засіданні скаржником ОСОБА_3 в категоричній формі заперечення щодо підстав для відводу слідчого судді. У неї відсутні будь-які сумніви в об`єктивності та неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 , що позбавляє суддю можливості при розгляді заяви взяти до уваги лише суб`єктивну думку слідчого судді ОСОБА_4 , викладену у заяві про самовідвід від 24.09.2025, в якій останній покликається в першу чергу на можливі сумніви з боку сторін у справі.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку, що заяву про самовідвід слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 75, 80-82, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 про самовідвід відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1