Ширяївський районний суд Одеської області
21.01.2026 Справа №: 518/1494/25 Провадження № 1-кп/518/26/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього правопорушника ОСОБА_4 ,

захисника неповнолітнього правопорушника ОСОБА_5 ,

законного представник неповнолітнього правопорушника ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000047 від 28 серпня 2025 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.162 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Ширяївського районного суду Одеської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього правопорушника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України, затвердженого прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області в якому, ставиться питання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусового заходу виховного характеру у виді застереження, мотивуючи це тим, що 08.06.2025 року біля 22:00 години ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, прийшли на територію домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за вказаною адресою, де керуючись умислом направленим на порушення недоторканості володіння особи, не маючи на те законних підстав та відповідного дозволу ОСОБА_8 , достовірно знаючи про право особи на недоторканість житла та іншого володіння особи, з порушенням вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи, через иезамкнені вхідні двері, проникли до вказаного житлового будинку, чим порушили право власниці будинку на недоторканість житла.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла особи.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання, яке просив суд задовольнити, з яким погодилися неповнолітній правопорушник ОСОБА_4 , визнавши вину та вищевказані обставини суспільно небезпечного діяння скоєного ним, його законна представниця та захисник, і проти чого не заперечувала представниця служби у справах дітей.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КК України - кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років.

Згідно ст. 105 КК України,неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Частиною 2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, судам роз`яснено, що в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за кримінальний проступок або нетяжкий злочин необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Приписами ст. 498 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

Ухвала, постановлена за наслідками розгляду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 498 КПК України,неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив суспільно небезпечне діяння у віці 14 років, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, і не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за вказаний злочин, щиро розкаявся, а також не є суб`єктом вказаного злочину, на думку суду, стосовно останнього необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає клопотання обґрунтованим відповідно до приписів ст. 105 КК України та ст. 501 КПК України, і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 27, 291, 292, 501, 503, 512-513 КПК України, Постановою Пленуму ВСУ №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», -

ухвалив:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.162 ч.1 КК України - задовольнити.

Застосувати у відношенні неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України, примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

На ухвалу протягом тридцяти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_9