Справа № 202/7503/25
Провадження № 1-кп/202/1430/2025
УХВАЛА

Іменем України

13 жовтня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

провівши в залі суду в м. Дніпрі судовий розгляд кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000611 від 10.04.2025 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.1 ст. 121 КК України,

за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

В холі судового розгляду кримінального провадження прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою при цьому посилався на продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Захисник і обвинувачений заперечували у задоволенні клопотання прокурора. Захисник зазначив суду про безпідставність та необґрунтованість клопотання прокурора та просив суд визначити розмір застави при обранні запобіжного заходу ОСОБА_3 .

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 вигляді тримання під вартою, суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При вирішенні клопотання прокурора, суд враховує те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином тощо; підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.1 ст. 121 КК України, за якими законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, ОСОБА_3 зможе переховуватися від суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом.

З урахуванням конкретних обставин, викладених у обвинувальному акті і процесуальної поведінки обвинуваченого існують ризики того, що ОСОБА_3 може виїхати за межі країни, у тому числі через ТОТ України або переховуватись від суду, що у подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачений має мотив та можливість вплинути на свідків, які не допитані безпосередньо у судовому засіданні.

Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується фактом того, що обвинувачений має стійкі погляди до перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_6 вчинення інших кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1- 114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В той же час згідно абзацу 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402- 405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Ураховуючи те, що встановлено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, може впливати на недопитаних судом свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Разом з тим, підстав, які б виключали можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачається, доказів, які б підтверджували неможливість на даний час перебування останнього під вартою суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що запобігти вище зазначеним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , без визначення розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 11 грудня 2025 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуюча: ОСОБА_1