Провадження № 1-кс/161/7194/25
У Х В А Л А

П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А

м. Луцьк 04 грудня 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №3 (м.Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000260 від 29.11.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України,

В С Т А Н О В И В

03.12.2025 дізнавач СД ВП №3 (м.Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про арешт майна, яке 28.11.2025 вилучено в ході проведення огляду місця події (клопотання надіслано поштовим зв`язком згідно відтиску на конверті 01.12.2025).

У поданому клопотанні дізнавач вважає, що вилучене майно зберегло на собі сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів необхідно вжити заходів до його збереження, шляхом накладення на нього арешту.

В судовому засіданні прокурор та дізнавач клопотання підтримали повністю, навели доводи аналогічні тим, що вказані у клопотанні, просили його задовольнити, додатково повідомили про призначення експертизи.

Власник майна ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що СД ВП №3 (м.Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000260 від 29.11.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

28.11.2025 в ході проведення огляду місця події на узбіччі дороги у с.Гірка Полонка Луцького району Волинської області у ОСОБА_5 вилучено транспортний засіб марки «BMW», моделі «І4 М50», н.з. НОМЕР_1 , разом із ключем запалювання, документ на автомобіль №V190806259 від 13.10.2025, квитанції про купівлю транспортного засобу, які постановою дізнавача СД ВП №3 (м.Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 від 01.12.2025 визнані речовими доказами.

Разом з тим, слідчий суддя встановив, що наданими до клопотання доказами підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст.131 КПК України.

Відсутні підстави вважати, що майно вилучено з порушенням процесуальних норм.

Таким чином, дізнавачем доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході проведення огляду місця події, з метою забезпечення збереження речових доказів та проведення необхідної судової експертизи, яка вже призначена.

Дізнавачем у клопотанні доведено, що існують достатні підстави вважати, що майно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України, обмеження права власності на це майно є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких і покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ст.174 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 130, 132, 167, 170, 174, 175, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В

Клопотання дізнавача задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця події від 28.11.2025, а саме на: транспортний засіб марки «BMW», моделі «І4 М50», н.з. НОМЕР_1 , разом із ключем запалювання, документ на автомобіль №V190806259 від 13.10.2025, квитанції про купівлю транспортного засобу.

Заборонити відчуження, розпорядження та користування майном, на яке накладено арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя