Справа № 638/929/26
Провадження № 1-кп/638/1272/26
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника захисника обвинуваченого обвинуваченого- ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001907 від 01.10.2025 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уроджденця Вінницької області, с. Баланівка, неодруженний, малолітніх дітей на утриманні не має, українець, головний сержант підрозділу розвідки військової частини НОМЕР_1 першого штурмового батальйону, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001907 від 01.10.2025 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України..

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Харкова від 20 січня 2026 року справа прийнята до провадження суддею Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку щодо призначення справи відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , обвинувачених за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складено відповідно до норм КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених ч.3 п.п. 1-4 ст.314 КПК України, відсутні.

Також прокурор заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначила, щозастосування до кожного з обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу не зможе усунути встановлені ризики, у зв`язку з чим застосування будь-якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою є недоцільним. Зазначені ризики, які існували на час застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування є актуальними, станом на час розгляду даного клопотання вони не перестали існувати. Разом з тим прокурор просила не враховувати ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки він перестав існувати з огляду на проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про призначення справи до судового розгляду, а також щодо продовження строку дії обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечували.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про призначення справи до судового розгляду, а також щодо продовження строку дії обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечували.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Харкова, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до судового розгляду.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Враховуючи викладене, коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді є наступним: прокурор, захисники обвинувачених та обвинувачені.

Крім того, розглянувши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, суд виходить з такого.

Відповідно до 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Щодо вирішення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд керується наступним.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського райсуду м. Харкова від 22.12.2025 у відношенні ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на строк до 25.01.2026 включно, з визначенням розміру застави 495 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1498860,00 гривень, яка у спосіб, передбачений приписами КПК України, ОСОБА_7 до Харківського апеляційного суду оскаржена не була.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, носінні та незаконному збуті бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, яке згідно із положеннями ст. 12 КК України є відповідно тяжким злочином.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст .9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Отже, суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, суд враховує, обвинувачений ОСОБА_7 може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків судового розгляду та створить можливості для ОСОБА_7 , незаконно впливати, на заявника, свідка, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі, не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Так, ОСОБА_7 зважаючи на відсутність у нього постійного місця мешкання у зв`язку із безпосередньою участю у бойових діях, може продовжити вчиняти аналогічні злочини у якому підозрюється.

Враховуючи обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_7 може продовжити злочинну діяльність, й надалі вчиняти аналогічні злочини, що свідчить про соціальну небезпеку особи, та унеможливлює його перебування в даний час у суспільстві, тому у органу досудового розслідування є наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. обвинувачується.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що заявлений слідчим вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченому, а відтак клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, особу обвинуваченого, суд доходить висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому продовжує строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно зі ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд, оцінивши всі ризики вважає доцільним залишити визначений розмір застави для обвинуваченого, у розмірі 495 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 498 860 (один мільйон чотириста дев`яносто вісім тисяч вісімсот шістдесят) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст.177 КПК України, із збереженням у разі внесення застави покладених на обвинуваченого обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, визначених відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Харкова від 22.12.2025.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про продовження строку дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави у раніше визначеному розмірі.

Щодо вирішення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд керується наступним.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського райсуду м. Харкова від 22.12.2025 у відношенні ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на строк до 25.01.2026 включно, з визначенням розміру застави 495 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1498860,00 гривень, яка у спосіб, передбачений приписами КПК України, ОСОБА_6 до Харківського апеляційного суду оскаржена не була.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, носінні та незаконному збуті бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, яке згідно із положеннями ст. 12 КК України є відповідно тяжким злочином.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст .9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Отже, суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, суд враховує, обвинувачений ОСОБА_6 може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків судового розгляду та створить можливості для ОСОБА_6 , незаконно впливати, на заявника, свідка, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі, не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Так, ОСОБА_6 зважаючи на відсутність у нього постійного місця мешкання у зв`язку із безпосередньою участю у бойових діях, може продовжити вчиняти аналогічні злочини у якому підозрюється.

Враховуючи обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_6 може продовжити злочинну діяльність, й надалі вчиняти аналогічні злочини, що свідчить про соціальну небезпеку особи, та унеможливлює його перебування в даний час у суспільстві, тому у суду є наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. обвинувачується.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що заявлений слідчим вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченому, а відтак клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, особу обвинуваченого, суд доходить висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому продовжує строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно зі ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд, оцінивши всі ризики вважає доцільним залишити визначений розмір застави для обвинуваченого, у розмірі 495 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 498 860 (один мільйон чотириста дев`яносто вісім тисяч вісімсот шістдесят) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст.177 КПК України, із збереженням у разі внесення застави покладених на обвинуваченого обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, визначених відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Харкова від 22.12.2025.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про продовження строку дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , можливістю внесення застави у раніше визначеному розмірі.

На підставі викладеного і керуючись ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 206, 315, 372, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ

Призначити у кримінальному провадженні за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001907 від 01.10.2025 року щодо: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, судовий розгляд на 15 годину 00 хвилин 27.01.2026 .

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, потерпілих, представника потерпілого, обвинуваченого та захисника.

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001907 від 01.10.2025 року щодо: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України- задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 22 березня 2026 року включно, із можливістю внесення застави.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 22 березня 2026 року включно, із можливістю внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для обвинуваченого строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22.01.2026.

Суддя ОСОБА_1