печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу, адвоката: не з`явився,

слідчого: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023 року, -

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_3 (далі особа, яка подала скаргу, адвокат ОСОБА_3 ), який діє в інтересах ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ) звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023 року.

В обґрунтування скарги адвокат зазначає, що слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, 16.07.2025 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , та в ході якого вилучено майно, що належить останній, а саме: особистий телефон Iphone 15 Pro Max, особистий ноутбук Lenovo, ноутбук Macbook. Також слідчими на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, 16.07.2025 року було проведено обшук за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, 6/8 АТ «Галичфарм», в ході якого вилучено майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: ноутбук DELL інв. № 33683.

Так, адвокат ОСОБА_3 вказує, що вилучене в ході проведених обшуків майно, є власністю ОСОБА_4 . Разом з тим, на вказане слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України арешт не було накладено, тому вказане майно підлягає поверненню власнику.

21.11.2025 року на адресу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України надійшли заперечення на скаргу, просив у задоволенні останньої відмовити.

Особа, яка подала скаргу, та слідчий у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Так, враховуючи строк розгляду скарги під час досудового розслідування, встановлений КПК України, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за наявними матеріалами скарги за відсутності учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування провадження технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023 року за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 255 КК України, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст.111-2, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 255 КК України, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255 КК України.

Так, 16.07.2025 року слідчим Головного слідчого управління Національної поліції України на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.07.2025 року, проведено обшук у квартирі АДРЕСА_2 , в ході якого, відповідно до протоколу обшуку, виявлено та вилучено майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: ноутбук «Lenovo» сірого кольору s/n: PF2CWRB2 із зарядним пристроєм, без коду доступу до нього, який упаковано у спец пакет № НYQ; мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім картою мобільного провайдера зв`язку НОМЕР_3 із кодом доступу 2617, який упаковано у спец пакет № WAR1329320; ноутбук марки «Apple Macbook Air» s/n C02VQ3PPQ6L із зарядним пристроєм до нього, який упаковано у спец пакет № 4330680.

Крім того, 16.07.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.07.2025 року, слідчими також було проведено обшук за іншою адресою, а саме за місцем здійснення діяльності АТ «Галичфарм» за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, буд. 6/8 в тому числі у кабінеті № 208 та виявлено і вилучено майно, яке належить ОСОБА_4 , зокрема: ноутбук «DELL», на якому наявна наліпка з написом: «АТ Галичфарм» № 33683» із зарядним пристроєм.

Як визначено у ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Отже, тимчасово вилученим майном вважаються лише речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Так, адвокат ОСОБА_3 вказує, що майно, яке належить ОСОБА_4 було вилучено під час обшуку та є тимчасово вилученим. Крім того, із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно орган досудового розслідування не звертався, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з вилученим майном проводяться будь-які слідчі дії, чи призначені експертизи органом досудового розслідування не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до листа Печерського районного суду міста Києва за вих. № 04/3874/2025 від 15.10.2025 року проведеною перевіркою даних комп`ютерної програми «Діловодство-3» за 2025 рік встановлено, що клопотань органу досудового розслідування про арешт майна, що належить ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 001827, в провадженні суду не перебувало.

Разом з тим, 21.10.2025 року сторона захисту звернулась із клопотанням до слідчогоу даному кримінальному провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України з клопотанням про повернення вилученого в ході обшуків майна, оскільки на вказане не було накладено арешт, однак органом досудового розслідування не надано жодної відповіді на зазначене клопотання та майно не повернуто власнику.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, згідно п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, зокрема, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Крім того зазначене у запереченнях слідчого твердження що вилучене під час обшуку майно не має статусу тимчасово вилученого, оскільки в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку міститься пряма вказівка на вилучення вказаного майна, слідчим суддею не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Так, ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук є правовою підставою для проведення конкретної процесуальної дії обшуку з правом проникнення до житла, чи іншого володіння особи (ст.ст. 233, 236 КПК України) та з правом тимчасового вилучення речей, однак, така ухвала не є правовою підставою для подальшого їх утримання. Утримання слідчим, або прокурором вилученого майна лише на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук позбавляє володільця, або власника майна ефективного засобу судового захисту від можливих зловживань з боку органу досудового розслідування.

За таких обставин, скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023 року, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 107, 160-166, 167, 168, 170-174, 236, 303, 306, 307, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023 року задовольнити.

Зобов`язати слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023 року повернути ОСОБА_9 , вилучене в ході обшуку 16.07.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме мобільний телефон Iphone 15 Pro Max, особистий ноутбук Lenovo, ноутбук Macbook, та вилучене в ході обшуку 16.07.2025 року за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, 6/8 АТ «Галичфарм», майно, а саме: ноутбук DELL інв. № 33683.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1