печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в міста Києві та в режимі відеоконференцзв`язку в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001044 від 05.08.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 346, ч. 4 ст. 191, ч.4 ст. 190 КК України, клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001044 від 05.08.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 346, ч. 4 ст. 191, ч.4 ст. 190 КК України, у якому призначено підготовче судове засідання.

07.11.2024 на адресу суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту з підстав того, що обвинувальний акт складено та передано до суду після завершення строків досудового розслідування. Окрім того зазначає про те, що у обвинувальному акті не вказано ряд відомих слідству обставин, які свідчать про відсутність вини ОСОБА_6 та відсутність завданих збитків у епізоді з виплатою премій, а викладені в обвинувальному акті трактування епізоду з увільненням від займаної посади суперечать вимогам законодавства. З обвинувального акту не зрозуміло, яким саме чином і кого саме ОСОБА_6 ввів в оману, внаслідок чого нібито незаконно отримав заробітну плату за час увільнення, чинного в період такого звільнення, адже в усіх документах було вірно зазначено, що його увільняють у зв`язку з проходженням військової служби за контрактом в СБУ, що відповідно до приписів ст. 119 КЗпП України та практиці їх застосування Верховним Судом, є підставою для виплати середнього заробітку за час такого увільнення в період до припинення особливого стану або звільнення з відповідної посади. Означене вказує на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України..

Захисники - адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні висловили аналогічні доводи, клопотання про повернення обвинувального акту прокурору підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення такого клопотання заперечував. Додатково повідомив, що обвинувальний акт відповідає всім технічним вимогам, визначеним у статті 291 КПК України. Вважає, що висновки, озвучені стороною захисту є передчасними, оскільки питання винуватості обвинуваченого на підготовчому судовому засіданні не вирішується.

Заслухавши думку учасників провадження, оцінивши ступінь обґрунтованості заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, що стосується клопотання, яке вирішується, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, обвинувальний акт, відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Наведені норми права вказують на вичерпність переліку вимог, порушення яких тягне повернення обвинувального акта за результатами підготовчого судового засідання.

Ознайомившись зі змістом обвинувального акту та доданими до нього матеріалами, суд не знаходить невідповідності вказаним вище вимогам кримінального процесуального закону і порушень, що унеможливлювали би призначення справи до розгляду.

Суд вважає, що озвучене клопотання про повернення обвинувального акту прокурору зводиться до незгоди з форматом викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та доведення невинуватості обвинуваченого.

Суд зауважує, що під формулюванням обвинувачення слід розуміти короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Належний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків органу досудового розслідування, а й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Водночас щодо доводів сторони захисту про невідповідність вимогам закону опису фактичних обставин і формулювання обвинувачення, то пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України прямо передбачає, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як прокурор це вважає встановленим. Більше того, кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченої, тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду від 03.07.2019 року у справі N 273/1053/17). В обвинувальному акті зазначаються не будь-які фактичні обставини кримінального правопорушення, а ті, які прокурор (а не суд чи сторона захисту) вважає встановленими. До цього слід додати, що КПК України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримання державного обвинувачення (частина 2 статті 337, статті 338-340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (частина 3 статті 337 КПК України). В свою чергу, якщо під час розгляду обвинувального акта суд не зможе дійти висновку про те, що викладені в ньому відомості (в тому числі фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення) не узгоджуються з представленими доказами або суперечать правилам кримінально-правової кваліфікації, він виносить виправдовуваний вирок.

Отже, визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, і формулювання обвинувачення належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані мають в своїй сукупності лише давати уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

В свою чергу, особливістю підготовчого провадження є те, що на цій стадії суд не досліджує доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті, не оцінює повноту пред`явленого обвинувачення та правильність кваліфікації діяння, інкримінованого особі. Закріпивши можливість повернення обвинувального акта прокурору на первісному етапі судового провадження, законодавець очевидно не мав наміру створити таким чином простір для попередньої судової оцінки правильності та об`єктивності позиції сторони обвинувачення у змагальному кримінальному процесі. Дослідження обвинувального акта під час підготовчого судового засідання спрямоване виключно на встановлення відповідності його форми і змістовного наповнення вимогам статті 291 КПК України, та відсутності в ньому положень, що суперечать одне одному, усунення яких є неможливим в процесі повноцінного судового розгляду. Водночас фактичні обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення включно з часом, місцем та способом вчинення кримінального правопорушення, а також правова кваліфікація кримінального правопорушення є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті, а первісне їх зазначення в особливому процесуальному рішенні - обвинувальному акті - є прерогативою прокурора.

Так, обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З огляду на перелік обов`язкових відомостей, які повинен містити обвинувальний акт відповідно до статті 291 КПК України, обставини, на які наголошувались стороною захисту щодо його повернення, не можуть зумовлювати повернення обвинувального акту прокурору. Тому у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 291, 314-317 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання сторони захисту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001044 від 05.08.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 346, ч. 4 ст. 191, ч.4 ст. 190 КК України, про повернення обвинувального акту прокурору - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1