Провадження № 1-кс/461/7585/25
17.12.2025 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
Клопотання вмотивоване наступним. Підставою внесення відомостей до ЄРДР стали матеріали УМП ГУНП у Львівській області, під час проведення заходів покладених завдань: попередження, виявлення та припинення кримінальних правопорушень щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України та виявлення кримінальних правопорушень щодо підроблення документів, печаток, штампів та бланків у сфері міграції, а також їх використання для отримання в Україні правового статусу іноземця; протидію кримінальним правопорушенням у частині службової діяльності та професійної діяльності у сфері міграції; попередження, виявлення та припинення правопорушень, пов`язаних з порушенням установленого законом порядку працевлаштування за кордоном спільно з оперативними працівниками НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби отримано відомості щодо механізму незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом виготовлення фіктивних посвідчень інваліда.
За результатами виконання доручення слідчого, оперативними працівниками УМП ГУНП у Львівській області та оперативними працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами виконання доручення слідчого було встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення можуть бути причетні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, з корисливих мотивів, організували механізм незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом виготовлення фіктивних посвідчень інваліда для осіб призовного віку, які мають намір перетнути державний кордон України у будь-який спосіб за грошову винагороду.
Крім цього, під час досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_6 , який повідомив про те, що він перерахував грошові кошти ОСОБА_7 як передоплату у розмірі 2 000 доларів США використовуючи крипто гаманець, для організації транспорту та подальшої організації перетину державного кордону, а решту коштів в сумі 10 000 доларів США, повинен буде передати невстановленій особі на території Польщі.
Після отримання завдатку, ОСОБА_8 надав ОСОБА_6 контакти телеграм каналу «Staff», та повідомив, що необхідно туди написати повідомлення, попередньо представившись, що він є від « ОСОБА_9 де ОСОБА_10 ». Як зазначив ОСОБА_8 , особи, які використовують зазначений вище телеграм канал, здійснюють «переправлення» осіб до Республіки Румунія.
Зателефонувавши користувачу « ОСОБА_11 », невстановленій досудовим розслідуванням особі чоловічої статі, що у мобільному додатку «Телеграм», повідомила, що з метою перетину державного кордону України до Республіки Молдова, необхідно наперед надати ще 10 000 доларів США, при цьому способу передачі коштів не уточнила.
Однак в подальшому ОСОБА_8 перестав виходити на зв`язок, та не виконував надання послуг за які ОСОБА_6 оплатив грошові кошти в сумі 2000 доларів США, бо у нього був вимкнений мобільний номер телефону.
Також, до ОСОБА_6 вийшла на зв`язок в додатку «Телеграм» особа з ніком ОСОБА_12 , яка розповіла про деталі перетину кордону, а саме він повідомив ОСОБА_6 детальну інструкцію щодо виїзду з міста Львова до міста Чернівці та подальшого перетину кордону та сказав, щоб я завантажити додаток OsmAnd, додаток який прокладає маршрут з офлайн картою на якій він має маршрут руху через державний кордон України до Румунії, та ввімкнути маячок в додатку «Телеграм», щоб він бачив його місце розташування. Коли ОСОБА_6 буде виїжджати до м. Чернівці, то він має зателефонувати в додаток «Телеграм» до Sam Glock та повідомити свій час виїзду та прибуття, щоб його зустрів «його водій», по прибуттю кошти він має передати водієві в сумі 6000 доларів. Водій, в подальшому після його транспортування до готелю, завезе йому грошові кошти за надану послуг щодо перетину в подальшому кордону України.
Необхідність прийняття вказаного рішення зумовлена, зокрема, інформацією про те, що у вказаному автомобілі ОСОБА_6 за вказівкою невстановленої на даний час досудовим розслідуванням особи на ім`я ОСОБА_15 , перевозили до місця передачі грошових коштів в сумі 7000 доларів США для подальшої організації незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_6 до Республіки Румунія.
- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A 16», модель SM-A 165F/DSB, IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з номером телефону НОМЕР_6 .
У зв`язку з цим, що вищевказані вилучені речі, відповідають вимогам ч. 1 та ч. 2 ст. 98 КПК України, та можуть бути використані як докази факту і обставин вчинення кримінального правопорушення, 12.12.2025 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відтак з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, слідчий просить накласти арешт на вилучені під час обшуку речі з метою збереження речових доказів.
Слідчий в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду.
Власник майна в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду шляхом скерування смс-повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку SMS.
Перевіривши надані матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, слідчий суддя встановив наступне.
- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A 16», модель SM-A 165F/DSB, IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з номером телефону НОМЕР_6 .
12.12.2025 вищевказані речі, вилучені в ході обшуку, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 .
Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.
На переконання слідчого судді, вимоги клопотання на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
Клопотання слідчого про арешт майна, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
Підставами накладення арешту є необхідність проведення експертиз, тому необхідно забезпечити зберігання даних речових доказів шляхом накладання арешту.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого про арешт майна - задоволити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1