Номер провадження: 11-кп/813/1119/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2025 про закриття к/п «0001067 від 28.02.2017 та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, не одруженого, з незакінченою вищою освітою, зареєстрованого за проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2025 ОСОБА_9 був звільнений від кримінальної відповідності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження №0001067 від 28.02.2017 було закрито.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 вказує на те, що ухвала суду є незаконною з огляду на такі обставини:

- судом було передчасно було звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, оскільки він ухилявся від суду, до нього був застосований привід та неодноразово було накладено грошове стягнення через систематичну неявку без поважних причин до суду. Посилання обвинуваченого про неналежне його повідомлення про дати судових засідань є необґрунтованими.

- органами поліції не були виконані ухвали про привід та розшук обвинуваченого;

- обвинувачений ОСОБА_9 не міг бути звільнений від кримінальної відповідальності, оскільки не визнав вину у вчиненні інкримінованого злочину;

- судом було проігноровано факту заявлення ним цивільного позову у зазначеному кримінальному провадженні;

За таких обставин, потерпілий ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу від 09.09.2025 та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції

У судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_8 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, натомість захисник та прокурор заперечували проти її задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із жодними клопотаннями не звертався, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, проаналізувавши доводи апеляційної скарги потерпілого, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали дає підстави дійти висновку про те, що вказане судове рішення вищевикладеним вимогам кримінального процесуального закону в частині звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності відповідає.

Так, відповідно до ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частина 4 ст. 286 КПК України передбачає, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частина 3 ст. 288 КПК України встановлює, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Санкція ч. 1 ст. 122 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, відповідно зазначений злочин відносить до категорії нетяжких.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення та до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує правовий висновок, викладений в постанові ККС у складі ВС від 29.09.2022 у справі №160/74/16 (провадження №51-6007км21), відповідно до якого звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Що стосується аргументів потерпілого ОСОБА_8 з приводу того, що обвинувачений ОСОБА_9 систематично ухилявся від суду у зв`язку з чим на нього були накладені грошові стягнення, був застосований привід та він був оголошений у розшук, апеляційний суд зауважує наступне.

Дійсно, як вбачається з матеріалів судового провадження, ухвалами суду від 26.05.2021, 31.05.2021, 21.09.2021, 20.10.2021 на обвинуваченого ОСОБА_9 було накладено грошове стягнення за невиконання процесуальних обов`язків.

Водночас, зазначені ухвали суду були постановлені за відсутністю обвинуваченого та матеріали справи не містять належного судового виклику обвинуваченого та повідомлення на 26.05.2021, 31.05.2021 та на 21.09.2021.

Окрім того, ухвалами суду від 23.04.2020, 31.05.2021 відносно обвинуваченого ОСОБА_9 був застосований привід та ухвалою суду від 09.12.2020, він був оголошений у розшук.

Водночас, 15.12.2020, 12.01.2021 обвинувачений ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про відновлення судового провадження та про повідомлення його у належний спосіб про час та дату наступного судового засідання. Судовий розгляд зазначеного кримінального провадження був продовжений, що свідчить про фактичне його відновлення.

При цьому, у судових засіданнях які відбулися 15.02.2021, 23.03.2021, 24.05.2021, 02.09.2021, 14.09.2021, 16.09.2021, 23.11.2021, 06.12.2021, 23.12.2021, 13.01.2022 обвинувачений ОСОБА_9 був присутній.

Відтак, з огляду на зазначені обставини, колегія суддів не може констатувати систематичне ухилення обвинуваченого ОСОБА_9 від суду.

Апеляційний суд враховує, що в ході апеляційного провадження відносно ОСОБА_9 був застосований привід у зв`язку із його неявкою у судові засідання, в той же час зауважує, що на момент надходження справи до апеляційного суду строки, передбачені ст. 49 КПК України спливли.

Що стосується аргументів потерпілого з приводу того, що ОСОБА_9 не міг бути звільнений від кримінальної відповідальності, оскільки не визнав вину у вчиненні інкримінованого злочину, апеляційний суд наголошує, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК від суду не вимагається встановлення факту, що певне правопорушення мало місце, чи факту вчинення конкретною особою певного кримінального правопорушення.

Специфіка інституту звільнення особи від кримінальної відповідальності саме й полягає в тому, що за наявності визначених у законі умов особа звільняється від такої відповідальності, а кримінальне провадження закривається, раніше від тієї стадії, коли вказані факти можуть та/чи мають бути належним чином встановлені, доведені, підтверджені.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно, зокрема від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Зазначена позиція апеляційного суду узгоджується з висновками, які містяться в постанові Третьої судової палати ККС ВС від 13.01.2025 по справі №758/8848/19.

Відтак, апеляційний суд констатує, що судом було обґрунтовано звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Водночас, апеляційний суд вважає обґрунтованими посилання потерпілого з приводу того, що поза увагою суду залишився заявлений ним цивільний позов. ( т.1, а.п. 17).

При цьому, відповідно до правової позиції, яка міститься у постанові Другої судової палати ККС ВС від 15.01.2019 по справі № 185/442/16-к у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, натомість може бути переданий для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, на переконання апеляційного суду цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає залишенню без розгляду, водночас потерпілий не позбавлений можливості подати його у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 3) ч. 1 ст. ст. 409 КПК України, передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції може бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. неправильне застосування закону України по кримінальну відповідальність.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала суду 1-ої інстанції зміні, в частин вирішення цивільного позову, а саме доповнення резолютивної часини відповідним абзацом.

Керуючись ст.ст. 24, 124, 129, 284, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 - задовольнити частково

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2025, якою було закрито к/п №0001067 від 28.02.2017 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності змінити.

Доповнити резолютивну частину ухвали наступним абзацом: «Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення моральної школи залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілому право звернутися з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства».

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3