Справа № 485/2126/25
Провадження № 1-в/485/54/25
УХВАЛА

іменем України

20 листопада 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 м.Снігурівка Миколаївської області у режимі відеоконференції з ДУ "Снігурівська виправна колонія (№5)" заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забродки Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника ВК ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:

10 листопада 2025 року до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_3 , в якій він просить звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково за наявності пільги.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав. Вказав, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, у вчиненому злочині розкаюється.

Представник установи виконання покарань характеризував засудженого позитивно, вважав, що заява підлягає задоволенню оскільки протягом відбування покарання засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор рахував заяву такою, що не підлягає задоволенню, оскільки до засудженого раніше застосовувалося умовно-дострокове звільнення, він на шлях виправлення не став та знову вчинив тяжкий злочин. Такж заначив, що під час відбування покарання мав чотири стягнення та таку ж кількість заохочень, згідно характеристики ризик вчинення нового злочину середній

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Василівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2020 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 9 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення покарання, призначеного за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2020 року, остаточно призначено покарання до відбуття 9 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 07 червня 2019 року, кінець строку - 07 червня 2028 року.

Відбутий строк покарання засудженим, станом на 20 листопада 2025 року, складає 06 років 05 місяців 13 днів, що є більше, ніж 2/3 строку покарання. Не відбутий строк - 02 роки 06 місяців 17 днів.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за доведення виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий:

- 02 лютого 2005 року Ленінським районним судом мста Харкова за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 12 жовтня 2005 року Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч.ч.1,3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16 грудня 2005 року на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік;

- 09 липня 2007 року Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.186, ст.304, ч.3 ст.187, ст.ст. 69, 70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 26 березня 2013 року з Сокирянської ВК № 67 Чернівецької області по відбуттю строку покарання;

- 11 червня 2014 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 29 серпня 2016 року з Темновської ВК Харківської області № 100 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 18 днів;

- 22 травня 2018 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців, звільнений 28 вересня 2018 року з Диканівської ВК № 12 Харківської області по відбуттю строку покарання;

- 12 лютого 2020 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі.

Відповідно до характеристики начальника державної установи "Снігурівська виправна колонія (№ 5)", засуджений ОСОБА_3 в установах виконання покарань знаходиться з 12 червня 2019 року, в даній установі перебуває з 14 червня 2023 року, в цілому характеризується посередньо. В установі офіційно непрацевлаштований, виконує разові доручення по благоустрою відділення та прилеглої території на загальних засадах. Має тимчасове місце проживання. Стосунки з рідними та близькими підтримуються, а саме з батьком шляхом телефоних розмов, що має позитивний характер. Не одружений. Відсутні явні прояви неадекватної поведінки, відсутні явні ознаки нервового збудження. Самооцінка адекватна. ОСОБА_3 регулярно вживав алкоголь до засудження, алкоголь грає значну роль у житті засудженого та справляє помітний шкідливий вплив на засудженого, але він не усвідомлює цього. Засуджений стає агресивним, може становити небезпеку для оточуючих під впливом алкоголю. Має нестійку мотивацію для припинення вживання, що змінюється залежно від оточуючих. По теперішній справі ОСОБА_3 засуджений за нанесення тяжких тілесних ушкоджень в стані алкогольного сп"яніння потерпілому, що спричинило смерть останнього. Форма вини за чинним вироком - умисел. Засуджений не усвідомлює наслідки вчиненого кримінального правопорушення для потерпілої особи, заперечує серйозність або мінімізує наслідки своїх дій. Вину у вчиненому правопорушенні визнав. Бажає змінити своє життя, проте це бажання має поодинокий та несистемний характер. Має намір підтримувати кримінальні зв"язки після звільнення, дехто у колі спілкування підтримує прокримінальні настанови та спосіб життя. Легко піддається впливу прокримінального та/або антисоціального оточення. Засуджений залучався до участі у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених "Підготовка до звільнення" та завершив її проходження. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 12 листопада 2025 року, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_3 мав 4 заохочення (за виконання разових доручень та зразкову поведінку - 04 жовтня 2023 року, за підсумками роботи 10 січня 2024 року,09 квітня 2025 року, 20 жовтня 2025 року) та 4 стягнення у вигляді догани (12 серпня 2019 року) за вилучену саморобну електричну плиту та ДІЗО (20 жовтня 2022 року, 24 січня 2023 року, 16 травня 2024 року) за вживання алкогольної рідини та вилучено мобільний телефон. виявлену та вилучену бражної закваски, які на даний час погашені у встановленому порядку.

На засіданні комісії 07 грудня 2023 року розглядалося питання про заміну засудженому не відбутої частини покарання більш м"яким покаранням, також 07 червня 2025 року розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, та в усіх випадках було відмовлено як такому, що не довів свого виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарань.

З матеріалів особової справи не вбачається, що за час відбування покарання поведінка засудженого є сумлінною, він виправився та в повній мірі готовий до самокерованої стійкої правослухняної поведінки, оскілький останній за весь час відбування покарання характеризується посередньо, мав 4 заохочення та 4 стягнення, також суд враховує те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів, в тому числі поєднаних з застосуванням насильства, які вчиняв через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, відбував покарання повністю та звільнявся умовно-достроково, однак довіри держави не виправдав й знову вчиняв умисні корисливі злочини повторно, зважаючи на характер вчиненого засудженим тяжкого злочину проти життя та здоров"я особи, за яким він на теперішній час відбуває покарання, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість та високий рівень криміногенної зараженості.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання став на шлях виправлення, зміни у його особистості є достатньо позитивними і він повністю готовий до самокерованої правослухняної поведінки, а тому заява засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України суд

постановив:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 20 листопада 2025 року.

Суддя ОСОБА_1