Справа №760/1659/26 1-кс/760/1315/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження № 0002471 від 17.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002471 від 17.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 заявив самовідвід у цій справі з підстав, передбачених ч. 1 ст. 76 КПК України, оскільки згідно реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що кримінальне провадження, відомості про яке внесені 17.09.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002471 виділені з матеріалів кримінального провадження, відомості про яке внесені 22.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003329. Під час досудового розслідування судді ОСОБА_3 здійснював розгляд клопотань сторін кримінального провадження, відомості про яке внесені 22.11.2024 до ЄРДР за № 0003329 (ЄУН 760/22229/25 та 760/1496/25).

Заяву про самовідвід передано для розгляду в провадження судді ОСОБА_1 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Особи, які беруть участь у кримінальному провадженні та особа, яка заявила самовідвід, у судове засідання не викликалися, що не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою аудіо-, відеофіксації судового засідання не здійснювалась.

Дослідивши подану заяву про самовідвід, приходжу до наступного.

Згідно з частиною 1 статті 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «Piersac vs Belgium, Grieves vs UK»). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі «Le Comte, Van Leuven iMeyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland») та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» («Castillo. Spain»), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

У справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Як убачається з заяви, суддя ОСОБА_3 під час досудового розслідування здійснював судовий контроль у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 22.11.2024 до ЄРДР за № 0003329 (ЄУН 760/22229/25 та 760/1496/25). Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування кримінальне провадження, відомості про яке внесені 17.09.2025 внесені до ЄРДР за № 0002471 було виділено з кримінального провадження, відомості про яке внесене 22.11.2024 до ЄРДР.

За таких обставин, ураховуючи наведене, суддя вважає, що наведені в заяві про самовідвід підстави є обґрунтованими та достатніми для її задоволення.

Керуючись статтями 75, 76, 80-82, 371, 372 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 - задовольнити.

Відвести суддю Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження № 0002471 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1