ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/795/25 Справа № 705/5761/24 Категорія: ч. 2 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Монастирищенського райсуду Черкаської обл. від 29.10.2025 р., якою задоволено клопотання прокурора та відносно

ОСОБА_8 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруже-

ний, має на утриманні малолітню доньку

ОСОБА_9 , 18.01.2024, є волонтером БО

«Благодійний Фонд «Юніті Україна», пра-

цює на СТО «БМ Сервіс», проживає Черка-

ська обл., Христинівський р-он, с. Угловатка,

вул. Набережна, 8,

продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, до 27.12.2025 р. включно, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Манастирищенського райсуду Черкаської обл. перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 1000068 від 7.02.2024 р., за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою на 60 днів, до 27.12.2025 р. включно.

При прийняті рішення про продовження строку тримання під вартою, суд встановив наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може переховуватися від суду з метою подальшого уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Наведені прокурором ризики є триваючими, вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Суд врахував, що обвинуваченому ОСОБА_8 інкримінується вчинення кількох кримінальних правопорушень, за два з яких передбачене покарання понад п`ять років позбавлення волі, зазначена обставина може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а в умовах воєнного стану, який на теперішній час діє в Україні, ризик втечі лише збільшується. Суворість можливого покарання є також суттєвим елементом при оцінці ризиків переховування.

Суд при продовженні строку тримання під вартою перевірив стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме направив відповідний запит до медичної частини слідчого ізолятору, отримав письмову відповідь про стан здоров`я обвинуваченого, зі змісту якого встановив, що у обвинуваченого ОСОБА_8 наявна хвороба в стадії ремісії.

Також, суд врахував заняття обвинуваченим ОСОБА_8 волонтерською діяльністю, нагородження відзнаками, наявність сталих соціальних зв`язків за місцем проживання та місцем роботи, відсутність судимостей, наявність на утриманні малолітньої доньки і зауважив, що характеризуючи дані обвинуваченого не переважають можливих ризиків неправомірної поведінки, є обставинами, які враховані при обранні запобіжного заходу, але не можуть спростувати ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також, суд врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя і здоров`я особи, проти громадської безпеки та проти здоров`я населення, підстави, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, з урахуванням вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, прийняв рішення про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, оскільки, на його думку, обвинуваченому ОСОБА_8 обрано занадто суворий запобіжний захід. В обґрунтування зазначає, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вважає що судом не враховано наявність на утриманні у обвинуваченого малолітньої дитини, яка хворіє та потребує лікування, що він є волонтером, за активну громадянську позицію нагороджений подякою, надавав безкоштовні послуги з ремонту автомобілів військовослужбовцям та екстрених служб, крім того наявність в нього тяжкого захворювання.

Обвинувачений заперечує вину у вчиненні кримінального правопорушення, вилучена під час обшуку зброя ним не придбавалася, натомість щодо нього оперативними співробітниками вчинене кримінальне правопорушення, в результаті якого така зброя була виявлена і цим виключається ризик доведення до кінця злочинного умислу (зауважив що до клопотання додаються відеозаписи на підтвердження вищенаведеного, але відеозаписи не надані).

Звертає увагу суду на обставини смерті ОСОБА_11 , яка сталася внаслідок несвоєчасної зміни запобіжного заходу та призвела до смерті останнього.

Стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 може погіршитися в будь-який момент, ризики, передбачені ст. 177 КПК України на сьогодні зникли, оскільки необхідні слідчі дії проведено, обвинувачений протягом усього часу не порушував, а сумлінно виконував покладені на нього обов`язки, що нівелює твердження про можливість тиску на свідків та вчинення інших дій, спрямованих на перешкоджання судовому розгляду.

Зазначає, що відповідно до ст. 68 КК України, за вчинення готування до злочину розмір та строк покарання не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини КК України. В цьому випадку це покарання не може перевищувати 7 років 6 місяців.

Прокурором не спростовано доводи сторони захисту, щодо можливості застосування більш м`якої міри запобіжного заходу, не наведено доказів, щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю або застави.

В даному випадку висунуте ОСОБА_8 обвинувачення не потрапляє під дію будь якого пункту ч. 4 ст. 183 КПК України, хочу суд послався на п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, але в рішенні не зазначено які обставини чи докази підтверджують вказані обставини.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали, виділені з кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, об-ґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому Главою 18 Розділу II КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих апеляційному суду матеріалів встановлено, що вказані вимоги місцевим судом виконані в повному обсязі.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до двох місяців, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 .

Суд вірно врахував наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення, наведені прокурором ризики є триваючими та виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Ризики, які були наявні при обранні даного виду запобіжного заходу обвинуваченому, не відпали, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суд не встановив, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження.

Прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України.

Будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту не наведено, обставин, які б виключали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою не встановлено.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає не лише відомостям про особу обвинуваченого, а й характеру, тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, при продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, вони продовжують існувати, в зв`язку з чим суд прийшов до обґрунтованого висновку про доцільність збереження застосованого щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Дані обставини у своїй сукупності на сьогоднішній день свідчать про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу, а саме: що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого особисто або через третіх осіб, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, може довести свій злочинний умисел спрямований на протиправне умисне заподіяння смерті іншій особі до кінця, зазначені ризики, наразі, є реальними, триваючими, вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, альтернативний запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, суд першої інстанції виснував про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, оскільки вони не забезпечать його належної процесуальної поведінки під час судового розгляду кримінального провадження.

З такими висновками місцевого суду погоджується й суд апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, який з дотриманням вимог ст. ст. 197 та 199 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого до двох місяців, тобто до 27.12.2025 р.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Згідно довідки про рух розгляду справи, судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 не завершено, проведено підготовче судове засідання, оголошено обвинувальний акт, триває дослідження доказів, а тому доводи апеляційної скарги про обрання обвинуваченому занадто суворого запобіжного заходу без визначення розміру застави, апеляційний суд вважає не доречними, тому що вивченням наданих судом першої інстанції та сторонами матеріалів вбачається, що розгляд справи місцевим судом проводиться згідно вимог КПК України, його тривалість залежить від кількох чинників, як об`єктивних так і суб`єктивних та на які суд апеляційної інстанції не має законних підстав для впливу.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави, слід визнати необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам виділеного кримінального провадження.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З урахуванням характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , встановлених судом першої інстанції ризиків, сторона захисту не навела переконливих доказів того, що обвинувачений буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому у суду першої інстанції були вагомі підстави для продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, апеляційний суд дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також, беручи до уваги покарання, яке у майбутньому імовірно йому загрожує, враховуючи особу обвинуваченого, підстави і мету запобіжного заходу, стадію розгляду кримінального провадження, яке до спливу строку обраного запобіжного заходу не буде завершено, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, то апеляційний суд вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Наявність даних, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема те, що він є волонтером, має на утриманні малолітню доньку, раніше не судимий не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду про те, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість, специфіку кримінальних правопорушень у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , апеляційний суд, виходячи із вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, не знаходить підстав для скасування ухвали та обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю та задоволення апеляції.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, щодо відносно ОСОБА_8 оперативними співробітниками вчинене кримінальне правопорушення, в результаті якого зброя була виявлена, чим виключається ризик доведення до кінця злочинного умислу, обставини смерті обвинуваченого ОСОБА_11 , якому несвоєчасна зміна запобіжного заходу призвела до смерті останнього і суд повинен був врахувати ці обставини, то вони є передчасними, оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду в сіді першої інстанції та який і повинен надати юридичну оцінку цим обставинам.

Суд першої інстанції ретельно розглянув клопотання захисника ОСОБА_7 щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , перевірив всі надані копії медичних документів та дійшов висновку, що наявні у обвинуваченого ОСОБА_8 захворювання не свідчать про неможливість утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора. З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, висновок суду цілком обґрунтований та відповідає чинному законодавству.

Апеляційний суд звертає увагу, що обвинувачений є волонтером БО «БФ «Юніті Україна», здійснював волонтерську діяльність (безкоштовно надавав послуги з ремонту автомобілів військовослужбовцям та екстрених служб), але цей обов`язок не покладений на обвинуваченого державою, а є його бажанням та можливостями, від яких він може відмовитись в будь-який час та без будь-яких наслідків.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, ухвала суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законною, обґрунтованою та відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418 та 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Монастирищенського райсуду Черкаської обл. від 29.10.2025 р., якою задоволено клопотання прокурора та відносно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 27.12.2025 р. включно залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді