Справа № 932/70/26
Провадження № 1-кп/932/12/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні у спрощеному порядку обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000417 від 04 грудня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, зареєстрований та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу проходив на посаді стрільця-снайпера 3 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 3 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого: 1) 28 липня 2016 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 345, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна; 2) 12 жовтня 2016 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 289, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 27 квітня 2017 року за ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період і проходячи її на посаді стрільця-снайпера 3 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 3 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , приблизно у 2025 році достовірно знав, що посвідчення водія є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, порядок видачі якого передбачений Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 р. №340 (в редакції від 29.12.2021 р. №1007, а форма та реквізити затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.1992 р. №47 (в редакції від 30.06.2021 №665), з метою незаконного набуття права на керування транспортними засобами категорії «В», «С» виник умисел, спрямований на пособництво у виготовлені підробленого документу.

Реалізуючи свій раптово виниклий кримінально протиправний умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія, діючи умисно, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Дніпро, площа Соборна, буд. 14, через малознайомого чоловіка, відшукав невстановлену особу, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, яка за грошову винагороду обіцяла йому виготовити завідомо підроблене посвідчення водія. З метою досягнення обумовленої домовленості ОСОБА_3 через месенджер «Telegram» надав невстановленій досудовим розслідуванням особі, відомості стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, копію ID-паспорта, додатка до нього, ідентифікаційного коду, особистий фотознімок та фото підпису, які було використано під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 . Після цього невстановленою досудовим розслідуванням особою, поштовим переказом ТОВ «Нова Пошта», підроблене посвідчення серії НОМЕР_2 , незаконно виготовлене на ім?я ОСОБА_3 , було відправлене за місцем його перебування на поштове відділення № 162 за адресою: м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 60-ж/60-д, де ОСОБА_3 , отримав його для подальшого використання, за що сплатив невстановленій досудовим розслідуванням особі грошові кошти в сумі 14000 грн.

Зазначенні умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, та виразились у сприянні вчиненню кримінального правопорушення шляхом надання засобів (пособництві) для підроблення офіційного документу, який видається установою і який надає права з метою використання його іншою особою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.11.2024 №323, солдат військової служби за призовом ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та призначений на посаду стрільця-снайпера 3 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 3 гірсько-штурмової роти. Згідно зі ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військово обов`язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст. ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут 3С України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення у сфері використання завідомо підробленого документа.

Крім того, ОСОБА_3 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа - посвідчення водія, оформлення та видача якого, згідно зі ст. 5-1 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, здійснюється територіальними центрами МВС та яке відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, а згідно зі ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» є документом, що підтверджує право на керування транспортними засобами відповідної категорії, 04.12.2025 о 10 год. 26 хв., будучи зупиненим працівниками патрульної поліції під час керування автомобілем марки «Mini cooper» моделі по проїзній частині вул. Пресова, гаражний кооператив «Пресс-1» у місті Дніпро, де напроти гаражу № НОМЕР_3 умисно надав у якості документа, що посвідчує його особу та підтверджує право керування транспортним засобом, завідомо підроблений документ - посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , заповненим на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим використав завідомо підроблений документ.

Відповідно до висновку технічної експертизи документу посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , заповнене на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України.

Зазначені дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.358КК України як використання завідомо підробленого документу.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, повністю згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами скоєних ним кримінальних проступків, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст. 394КПК України, та у присутності захисника ОСОБА_4 надав суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

Ухвалою суду від 05 січня 2026 року, за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст.ст. 381, 382 КПК України, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358КК України, призначено до судового розгляду без проведення судового засідання за відсутності учасників кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що події кримінальних правопорушень мали місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, як пособництво у підроблені офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою його використання підроблювачем, за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх наслідки, відомості про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання.

ОСОБА_3 ранішнє не судимий; має місце реєстрації та проживання; на диспансерних обліках в закладах охорони здоров`я не перебуває; одружений; неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має; працездатний; за місцем проживання характеризується посередньо.

Як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України та за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358КК України в межах санкцій цих статей, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому. На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання обвинуваченому варто визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експертів), відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 .

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався та суд не знаходить підстав для його застосування.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд, -

у хв а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.;

- за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування витрат на залучення експерта (проведення судово-технічної експертизи № СЕ-19/104-25/47412-ДД від 10.12.2025 року) 3119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) грн. 90 коп.

Речовий доказ: посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_4 , заповнене на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 07636, номер книги обліку 2034 від 01.01.2022 року, порядковий номер 858-СД), - знищити.

Відповідно до ч.4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя