Номер провадження:1-кс/521/303/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника - обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника заявника - адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000828 від 11.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Хаджибейського районного суду міста Одеси перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000828 від 11.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України. Розгляд зазначеного кримінального провадження здійснюється головуючим суддею Хаджибейського районного суду м.Одеси ОСОБА_6 (справа № 521/10569/23).

Захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлено про заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Хаджибейського районного суду м.Одеси ОСОБА_6 у зазначеному кримінальному провадженні.

Свою заяву обвинувачений обґрунтовує тим, що у зазначеному кримінальному провадженні 17.10.2025 року відбулось судове засідання, в якому планувався допит обвинувачених. Судом було постановлено ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції між судом та слідчим ізолятором. В судовому засіданні він наголошував головуючому судді у зазначеному кримінальному провадженні, що він, як обвинувачений не відмовляється від надання пояснень та бажає їх надавати в судовому засіданні в приміщенні суду за участі та біля свого захисника, для надання йому правової допомоги. Після чого, суддя ОСОБА_6 видалив його та обвинуваченого ОСОБА_5 з судового засідання до кінця провадження по справі. Зазначені дії головуючого судді, на думку обвинуваченого, не відповідають вимогам законодавства та вказують на упередженість головуючого судді у зазначеному кримінальному провадженні.

Заявник, посилаючись на положення п.4 ст.1 ст.75 КПК України, вважає обґрунтованими власні сумніви в неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_6 . У зв`язку з чим просить відвести головуючого суддю ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою заяву про відвід судді підтримав, просив її задовольнити, зазначивши, що його безпідставно видалили із зали судового засідання, без будь-якого попередження або грошового стягнення, відповідно до вимог закону. Вважає, що оскільки він заперечував проти відеоконференцзв`язку, то суд мав його доставити безпосередньо до зали судового засідання. Крім того, серед доказів у справі міститься звукозапис, на якому нібито запис голосу обвинуваченого, з чим обвинувачений не згодний та його захисником було подане клопотання про призначення судової ексертизи для дослідження цього запису, але головуючий суддя своєю ухвалою відмовив у призначенні такої експертизи, вважає, що суддя не може самостійно без експертизи визначити належність голосу на записі. За наведених обставин вважає, що суддя діє упереджено відносно нього, що може вплинути на прийняття законного судового рішення у справі.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_6 з неаведених обвинуваченим обставни підтримала, просила заяву задовольнити, крім того зазначила, що суддя видаливши обвинуваченого ОСОБА_3 із судового засідання, діяв упереджено та не об`єктивно, оскільки останній бажав надавати пояснення по справі та безпідставно відмовлено у призначені судової експертизи. Зазначені обставнии вказують на упередженість суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку ОСОБА_3 , заяву просив задовольнити та відвести суддю ОСОБА_6 .

Прокурор в судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд заяви про відвід судді без її участі.

Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не прибули.

Розглянувши заяву, вивчивши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до частин 1,2 ст.80 КПК України відвід судді може бути заявлений на підставах, передбачених статтями 75, 76 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою ст. 35 цього Кодексу.

При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду) відповідно до вимог ч.3 ст.81 КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України надає вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3)якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК України визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Беручи до уваги рішення Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ) у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», де суд вказує на те, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Також Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Що стосується забезпечення обвинуваченого ОСОБА_3 особистої участі в залі судових засідань, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 27 КПК України кримінальне провадження у судах всіх інстанцій здійснюється відкрито.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), зокрема, у разі необхідності забезпечення безпеки осіб; введення воєнного стану або під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Частиною 2 ст. 336 КПК передбачено, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Таким чином, приписами ч.2 ст.336 КПК регламентовано, що саме суду надається дискреційне право під час ухвалення рішення про здійснення судового провадження дистанційно, вирішувати питання про форму судового засідання. Суд може використати своє дискреційне право та вирішити питання про форму судового засідання, адже у ч.2 ст.336 КПК, крім іншого зазначено, що суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Суд враховує, що у зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі Указу Президента України №640/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, на всій території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, який діє на даний час. Отже, приймаючи до уваги, що на території України введено воєнний стан, встановлена доцільність проведення судового засідання в режимі відео конференції, що не суперечить приписам ст. 336 КПК України.

Такий правовий висновок викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 21.11.2022 (справа №418/1698/12-к; провадження №51-4999кмо20).

При цьому, суд враховує, що забезпечення права учасників провадження брати участь в судових засіданнях, є елементом гласності і відкритості судового процесу як однією із основних засад судочинства та складовою забезпечення цього права є участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Водночас, проведення судового засідання у режимі відеоконференції є одним із видів участі особи в судовому засіданні, оскільки учасники кримінального провадження мають можливість у режимі реального часу сприймати те, що відбувається під час судового розгляду, бачити, чути та спостерігати за тим, що відбувається в судовому засіданні, приймати активну участь, ставити питання і отримувати відповіді, реагувати на слова чи дії інших учасників, висловлювати власну позицію, надавати пояснення, заявляти клопотання та користуватися усіма правами, передбаченими законом.

Тобто, при проведенні судового засідання в режимі відео конференції, кожен учасник процесу забезпечений належними та достатніми процесуальними можливостями представити власну процесуальну позицію, що не перешкоджатиме реалізації права заявника на участь в судовому засіданні, що є особливо актуальним в умовах введеного в країні воєнного стану, що створює певні об`єктивні перепони для здійснення етапування/доставки слідчо-арештованих осіб до суду в умовах постійних раптових та неочікуваних обстрілів території держави, в тому числі м. Одеси, які становлять реальну загрозу життю та здоров`ю громадян, зокрема й тих осіб, які утримуються під вартою.

Отже, незгода обвинуваченого приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в умовах воєнного стану не зобов`язує суд, враховуючи обставини справи, умови безпеки та інше доставляти обвинуваченого безпосередньо до зали судового засідання. Участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не позбавляє права обвинуваченого отримувати належну правову допомогу від захисника.

Таким чином незгода обвинуваченого приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та видалення обвинуваченого із зали судового засідання голловуючим суддею за порушення порядку в судовому засіданні не може бути підставою для відводу головуючого судді, оскільки зазначені рішення головуючого судді під час судового розгляду грунтуються на вимогах КПК України.

Що стосується незгоди обвинуваченого ОСОБА_3 з процесуальними рішеннями, прийнятим суддею під час судового процесу, суд зазначає наступне.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Зміст конкретних судових рішень контролюється за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством, у зв`язку з чим законність процесуальних актів та дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Відмова головуючого судді у призначенні судової експертизи у віді постановлення ухвали суду 17.10.2025 року, само по собі у даному випадку не може свідчити про будь-яку упередженість головуючого судді.

Відповідно до вимог ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що наведені заявником підстави для відводу судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження, оскільки суть заявленого відводу зводиться до того, що заявник не погоджується з процесуальними діями та рішеннями, прийнятим суддею під час судового розгляду, що в розумінні положень КПК України не може слугувати підставою для відводу та не свідчить про упередженість та необ`єктивність судді і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду справи.

Будь-яких інших відомостей, які можуть бути підставою для відвода судді, заявником у своїй заяві не навів.

Керуючись ст.ст. 80, 81 КПК України, суддя-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000828 від 11.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1