Номер провадження: 11-кп/813/749/25
Справа № 496/4071/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 на ухвалу Біляївського райсуду Одеської обл. від 20.06.2024, якою к/п №0000752 від 14.12.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Михальча Сторожинецького р-ну Чернівецької обл., громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

- увчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, закрито у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції к/п №0000752 від 14.12.2018 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України було закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судово-технічної експертизи в розмірі 5577 грн.

Скасовано арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Біляївського райсуду Одеської обл. від 17.12.2018.

Вирішено питання стосовно долі речових доказів.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_7 13.12.2018 о 22 год., з метою уникнення розслідування та покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, кримінальне провадження по якому ухвалою колегії суддів Біляївського райсуду Одеської обл. від 20.06.2024 закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ст. 383 КК України «Завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину», попередньо знаючи, що відносно нього не вчинялось жодного злочину, завідомо неправдиво повідомив ДОП Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській обл. капітану поліції ОСОБА_10 про вчинення відносно нього злочину незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме, що він просить прийняти заходи до невстановленої особи, яка 08.12.2018 викрала автомобіль марки «Renault Magnum 500», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , з вантажем насіння гарбуза в кількості 5 000 кг та ядер горіха «Грецького» вагою 19 820 кг, з автостоянки, розташованої по вул. Мічуріна в с. Усатове Одеського (колишнього Біляївського) району Одеської обл.

Вказане вище завідомо неправдиве повідомлення гр. ОСОБА_7 про вчинення злочину було оформлено протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, яку він підтвердив своїм підписом.

Окрім того, 13.12.2018 о 22 год. ОСОБА_7 , з метою написання заяви про незаконне заволодіння транспортним засобом, прибув до приміщення Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській обл., що розташоване за адресою: Одеська обл., Одеський (колишній Біляївський) р-н, с. Усатове, пров. Урядовий, 65. Під час написання заяви ОСОБА_7 пред`явив працівнику поліції в якості документу, що посвідчує його особу, водійське посвідчення серії НОМЕР_3 на своє ім`я. В подальшому, ОСОБА_7 вів себе підозріло, що викликало у працівника поліції підстави вважати, що останній знаходиться у стані наркотичного або алкогольного сп`яніння. При перевірці ОСОБА_7 по АІПС «Армор» було встановлено, що водійське посвідчення серії НОМЕР_3 знаходиться в статусі «Вилучене». В ході проведення огляду в присутності понятих під безперервну відео-зйомку у ОСОБА_7 було влучено згорток із фольги з порошкоподібною речовиною білого кольору та водійське посвідчення серії НОМЕР_3 .

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що приблизно в вересні місяці 2018 року ОСОБА_7 знаходився в республіці Болгарія, де від невстановленої досудовим розслідуванням особи дізнався про виготовлення посвідчення водія за грошову винагороду у розмірі 210 євро. Також ОСОБА_7 було відомо, що невстановлена особа робить лише копії документів, які не являються офіційними, тобто не є справжніми. Після цього у ОСОБА_7 виник умисел на придбання такого документу.

Далі, ОСОБА_7 , слідуючи інструкціям вказаної особи, замовив йому посвідчення водія на своє ім`я за грошову винагороду в сумі 210 євро, які передав невстановленій досудовим розслідуванням особі та отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане на його ім`я, аналогічне вилученому у нього раніше, яке він почав використовувати.

Згідно з висновком експерта надане на експертизу посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 виготовлене за допомогою пристрою з струминно-крапельним способом друку (кольоровий струминний принтер).

Надане на експертизу посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 не відповідає за способом виготовлення аналогічним документам, які виготовляються на підприємстві, що здійснює їх випуск ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» (РС Ukraina). Тобто, надане на експертизу посвідчення водія серії НОМЕР_3 виготовлене не на підприємстві ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» (РС Ukraina), яке здійснює випуск аналогічних документів.

Окрім того, під час проведення досудового розслідування встановлено, що приблизно в вересні місяці 2018 року ОСОБА_7 знаходився в республіці Болгарія, де від невстановленої досудовим розслідуванням особи дізнався про виготовлення посвідчення водія за грошову винагороду у розмірі 210 євро. Також, ОСОБА_7 було відомо, що невстановлена особа робить лише копії документів, які не являються офіційними, тобто не є справжніми. Після чого, у ОСОБА_7 виник умисел на придбання такого документу, так як раніше він у законному порядку був позбавлений права керування автотранспортом.

Так, ОСОБА_7 , розуміючи, що він позбавлений водійського посвідчення серії НОМЕР_3 за порушення ПДР України, яке знаходиться у статусі «Вилучене», переслідуючи намір отримати право на керування вантажним автомобілем та маючи на меті отримати посвідчення водія у вересні місяці 2018 року, точної дати не встановлено, у зв`язку з відсутністю посвідчення водія, яке надає право на керування автотранспортними засобами з метою отримання зазначеного документу, всупереч встановленому законом порядку та не маючи змоги, внаслідок позбавлення такого права, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці вступив у попередню змову з невстановленою в ході досудового розслідування особою, для виготовлення підробленого посвідчення водія та пообіцяв його придбати.

Переслідуючи свій злочинний умисел на пособництво у підробленні офіційного документа, ОСОБА_7 , перебуваючи в республіці Болгарія, надав невстановленій слідством особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, свої повні анкетні дані (прізвище, ім`я, по батькові, число, місяць, рік народження, адресу мешкання) для виготовлення підробленого посвідчення водія, яке наділяє правом керування автотранспортними засобами на своє ім`я.

Після цього, ОСОБА_7 отримав підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , виготовлене за допомогою пристрою з струминно-крапельним способом друку (кольоровий струминний принтер).

Окрім цього, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що володіє підробленим документом, 13.12.2018 о 22 год., з метою написання заяви про незаконне заволодіння транспортним засобом, прибув до приміщення Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській обл., що розташоване за адресою: Одеська обл., Одеський (колишній Біляївський) р-н, с. Усатове, пров. Урядовий, 65. Під час написання заяви ОСОБА_7 пред`явив працівнику поліції в якості документу, що посвідчує його особу, водійське посвідчення серії НОМЕР_3 на своє ім`я. В подальшому, ОСОБА_7 вів себе підозріло, що викликало у працівника поліції підстави вважати, що останній знаходиться у стані наркотичного або алкогольного сп`яніння. При перевірці ОСОБА_7 по АІПС «Армор» було встановлено, що водійське посвідчення серії НОМЕР_3 знаходиться в статусі «Вилучене». В ході проведення огляду в присутності понятих під безперервну відео-зйомку у ОСОБА_7 було вилучено згорток із фольги з порошкоподібною речовиною білого кольору та водійське посвідчення серії НОМЕР_3 .

Згідно висновку експерта надана на експертизу посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 виготовлене за допомогою пристрою з струминно-крапельним способом друку (кольоровий струминний принтер).

Надане на експертизу посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 не відповідає за способом виготовлення аналогічним документам, які виготовляються на підприємстві, що здійснює їх випуск ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» (РС Ukraina). Тобто, надане на експертизу посвідчення водія серії НОМЕР_3 виготовлене не на підприємстві ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» (РС Ukraina), яке здійснює випуск аналогічних документів.

Окрім того, 14.12.2018 ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні адміністративної будівлі Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській обл. за адресою: Одеська обл., Одеський (колишній Біляївський) р-н, с. Усатове, пров. Урядовий, 53, діючи з прямим умислом, достовірно знаючи, що відносно власника автомобіля марки «Renault Magnum 500», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вчинялось злочину, під час допиту в якості свідка, з 00:35 год. по 01:10 год., будучи попередженим про кримінальну відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ст. 384 КК України «Завідомо неправдиве показання», надав завідомо неправдиві показання слідчому СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській обл. у к/п №0000752 від 14.12.2018 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України про те, що 06.12.2018 приблизно о 12 год. ОСОБА_7 , прибувши до Одеської обл. Біляївського р-ну землі Усатівської сільської ради, вул. Мічуріна, 43 до території «TIR Parking», залишив на майданчику з метою подальшого оформлення документів на вантаж автомобіль марки «Renault Magnum 500», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував в його розпорядженні та в якому зберігався вантаж у виді насіння гарбуза, загальною вагою 5 000 кг, вартістю 10 000 доларів США, та ядром горіху «Грецького», загальною вагою 19 820 кг, вартістю 93 500 доларів США. Після чого, зачинивши автомобіль, поїхав до місця свого мешкання, посилаючись на стан свого здоров`я.

Далі, 13.12.2018 приблизно о 12 год. ОСОБА_7 повернувся до території «TIR Parking», який розташований за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, землі Усатівської сільської ради, вул. Мічуріна, 43, де виявив відсутність автомобіля з вантажем, після чого повідомив власника автомобіля, який надав вказівку повідомити про цей факт до поліції.

Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції зазначив, що з дати вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку та нетяжких злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України спливло понад 5-ть років та обвинувачений ОСОБА_7 наполягав на закритті кримінального провадження стосовно нього.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Біляївської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 не погодився із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на істотні порушення судом 1-ої інстанції вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність з огляду на те, що, в порушення вимог ч. 1 ст. 49 КК України та п. 3 ст. 288 КПК України, судом 1-ої інстанції не було звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а також, всупереч правовому висновку, викладеному в постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 12.09.2022 у справі №203/241/17, суд стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення судово-технічної експертизи, в той час як повинен був віднести їх на рахунок держави.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; к/п №0000752 від 14.12.2018 відносно ОСОБА_7 за правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України закрити у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності; абзац 2 резолютивної частини ухвали виключити; процесуальні витрати за проведення судово-технічної експертизи в розмірі 5577 грн. віднести на рахунок держави; в іншій частині ухвалу залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, не зважаючи на своєчасне та належне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомила та жодних клопотань на адресу суду не подавала.

Враховуючи неявку потерпілої та її представника, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе апеляційний розгляд провести без участі потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали дає підстави дійти висновку про те, що вказане судове рішення вищевикладеним вимогам кримінального процесуального закону відповідає не у повному обсязі з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, здійснюються судом.

Пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років та п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні 13.12.2018 та 14.12.2018 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України.

В судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненні вищезазначених інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі та заявив усне клопотання про закриття провадження стосовно нього за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, проти чого не заперечували захисник та сторона обвинувачення (т. 5, а.с. 139).

За встановлених обставин, враховуючи сплив передбаченого вимогами закону України про кримінальну відповідальність п`ятирічного строку з моменту вчинення ОСОБА_7 вищевказаних інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закінчення в даному випадку строків давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за їх вчинення.

Разом із тим, колегія суддів наголошує на тому, що приписами ч. 3 ст. 288 КПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Разом із тим, із аналізу мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що суд, всупереч вищевикладеним вимогам ч. 3 ст. 288 КПК України, загалом вірно встановивши факти спливу в даному випадку строків давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, не звільнив обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, а одразу закрив к/п №0000752 стосовно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини свідчать про допущення судом 1-ої інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішенні питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України у зв`язку зі спливом строків давності притягнення, що є підставою для внесення відповідних змін до змісту оскаржуваної ухвали суду.

При цьому, заслуговують на увагу посилання прокурора на допущення судом 1-ої інстанції неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при вирішення питання про розподіл процесуальних витрат у кримінальному провадженні з огляду на наступні обставини.

Частина 1 ст. 126 КПК України визначає, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до акту здачі-приймання висновку судового експерта ОСОБА_12 №18-6326 від 18.12.2018 (т. 3, а.с. 49), в зазначеному кримінальному провадженні було проведено судово-технічну експертизу документу посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , витрати на проведення якої склали 5577 грн.

При цьому, норми чинного кримінального процесуального закону не містять регулювання порядку розподілу процесуальних витрат у випадку ухвалення судом рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності відповідно ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності.

Натомість, в цьому контексті суд апеляційної інстанції приймає до уваги правову позицію, сформульовану в постанові Об`єднаної палати ККС ВС, викладену у постанові від 12.09.2022 у справі №203/241/17 (провадження №51-4251кмо21), відповідно до якої якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

У вищевказаній постанові Об`єднана палата ККС ВС дійшла висновку про те, що важливого значення у механізмі розподілу процесуальних витрат за проведення експертиз у кримінальному провадженні набуває питання про те, хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилася, а також те, чи входить проведення експертизи до сфери службових обов`язків залученого експерта, чи є експерт співробітником державних експертних установ.

Процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) залучення експерта саме стороною захисту.

Враховуючи те, що ініціатором проведення судово-технічної експертизи у цьому кримінальному провадженні, відповідно до самого змісту висновку експерта №18-6326 (т. 3, а.с. 44-48), був саме орган досудового розслідування, зокрема, експертиза проводилась за ухвалою слідчого судді Біляївського райсуду Одеської обл. від 18.12.2018, а сторона захисту не залучала жодних експертів, на підставі чого, згідно з вимогами ч. 2 ст. 122 та ст. 124 КПК України, витрати на проведення судово-технічної експертизи в розмірі 5577 грн. не підлягали стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 та покладаються на державу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пункти 3 та 4 ч. 1 ст. 409 КПК України визначають, що підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала відповідній зміні, із доповненням резолютивної частини оскаржуваної ухвали абзацом стосовно звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, а також зміною порядку розподілу процесуальних витрат з підстав, викладених апеляційним судом вище.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 285-288, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської обл. від 20.06.2024, якою №0000752 від 14.12.2018 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України закрито у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності змінити.

Доповнити резолютивну частину ухвали суду 1-ої інстанції наступним абзацом:

«Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності.»

Абзац другий резолютивної частини ухвали суду 1-ої інстанції викласти в наступній редакції:

«Процесуальні витрати за проведення судово-технічної експертизи в розмірі 5577 грн. віднести на рахунок держави».

В іншій частині ухвалу суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3