Справа № 465/1192/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/997/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 08 серпня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карл-Маркс-Штадт, Німеччина, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

цивільного позивача ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а:

вищенаведеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання за даним вироком за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, встановивши іспитовий строк в 2 (два) роки.

Згідно з вимогами ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_7 обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за даним вироком за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, встановивши іспитовий строк в 2 (два) роки.

Згідно з вимогами ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_8 обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання з арештом майна, речовими доказами та процесуальними витратами.

Як вказано у вироку, відповідно до оголошеного у судовому засіданні прокурором - публічним обвинувачем обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000426 від 21 липня 2018 року, органами досудового розслідування та стороною публічного обвинувачення в суді, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 21 липня 2018 року приблизно о 12 годині 20 хвилин керуючи автомобілем «Кіа Soul», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по вул. Кульпарківській, поблизу будинку № 158В у м. Львові (в напрямку до кругового руху з вулиці В.Великого та вул. Виговського), порушив вимоги Р.1 п. 1.5; Р.2 п. 2.3 б), д), Р.10 п. 10.1; Р.16 п. 16.6 Правил дорожнього руху України (затверджені постановою КМУ №1306 від 10.10.2001), які виразилися в тому, що він, ОСОБА_7 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при здійсненні повороту ліворуч з головної дороги на другорядну дорогу по якій здійснювався заїзд - виїзд на територію ТЦ «Ашан Сіті», не дав перевагу в русі мотоциклу «Suzuki», без реєстраційних номерів під керуванням водія ОСОБА_12 , котрий рухався головною дорогою в напрямку до центру м. Львова, що призвело до зіткнення між їхніми транспортними засобами.

В результаті порушення водієм ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху України:

- пасажир мотоцикла «Suzuki», що не мав реєстраційних номерів, гр.. ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 609/2018 від 17.08.2018, отримав поєднану тупу травму тіла, яка включає: відкриту травму голови, закриту травму грудної клітки та її органів, закриту травму органів живота та заочеревинного простору, множинні травми кінцівок, синець в ділянці шиї, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та призвели до настання смерті;

- керуючий, без наявності на те прав, мотоциклом «Suzuki», що не мав реєстраційних номерів - водій ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 224/18 від 15.08.2018, отримав лівобічний пневмоторакс, закритий перелом середньої третини правої стегнової кістки, закрите пошкодження сухожилка - згинача першого пальця лівої руки, рани та садна на лівій руці, садна та рани на передній поверхні грудної клітки, садна на животі, які відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

За даних обставин, прокурори - публічні обвинувачі у кримінальному провадженні обвинувачують ОСОБА_7 в тому, що 21 липня 2018 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин він, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Кіа Soul», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по вул. Кульпарківській, поблизу будинку № 158В, що у м. Львові (в напрямку до кругового руху з вул. В.Великого та вул. Виговського), порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджені постановою КМУ №1306 від 10.10.2001), в результаті чого відбулася дорожньо - транспортна пригода-зіткнення з мотоциклом «Suzuki», що не мав реєстраційних номерів під керуванням водія ОСОБА_12 . Внаслідок вказаної ДТП, наступила смерть потерпілого ОСОБА_13 , а водій мотоцикла ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Дані дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування, прокурором - процесуальним керівником та прокурорами - публічними обвинувачами у кримінальному провадженні, кваліфіковані як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило водію мотоцикла ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть пасажира мотоцикла - ОСОБА_13 , тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до цього ж обвинувального акта органи досудового розслідування, прокурор процесуальний керівник та прокурори - публічні обвинувачі у кримінальному провадженні обвинувачують ОСОБА_12 , в тому, що 21 липня 2018 року приблизно о 12 годині 20 хвилин, він ОСОБА_12 , керуючи мотоциклом «Suzuki», без реєстраційних номерів та без права керування транспортним засобом, рухаючись мотоциклом по вул. Кульпарківській, поблизу будинку №158В, що у м. Львові (в напрямку до перехрестя з вул. Перфецького), порушив вимоги Р.1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «небезпека для руху»); Р.2 п.п. 2.1 а), б), ґ), 2.3 б), д), Р.12 п.п. 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України (затверджені постановою КМУ №1306 від 10.10.2001), які виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом без посвідчення водія, реєстраційних документів на транспортний засіб, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись із швидкістю 64,4 км/год., що підтверджено висновком експерта № 633/663 комплексної судової відеозвукозапису та автотехнічної експертизи від 22.02.2019, тобто з перевищенням встановленої у населеному пункті швидкості - 50 км/год., із моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді виїзду на смугу його руху автомобіля «Кіа Soul», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 , котрий здійснював поворот ліворуч з головної дороги на другорядну дорогу по якій здійснювався заїзд-виїзд на територію ТЦ «Ашан Сіті», не вжив своєчасних заходів до екстреного гальмування транспортного засобу, що призвело то зіткнення керованих ними транспортних засобів.

В результаті порушення водієм мотоцикла «Suzuki», що не мав реєстраційних номерів ОСОБА_12 , котрий керував мотоциклом без права на те, правил безпеки дорожнього руху України, відбулася ДТП за його, ОСОБА_12 та ОСОБА_7 участю, внаслідок якої:

- пасажир мотоцикла «Suzuki», що був без реєстраційних номерів гр. ОСОБА_13 , отримав тілесні ушкодження, а саме згідно висновку судово-медичної експертизи №609/2018 від 17.08.2018, отримав поєднану тупу травму тіла, яка включає: відкриту травму голови, закриту травму грудної клітки та її органів, закриту травму органів живота та заочеревинного простору, множині травми кінцівок, синець в ділянці шиї, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та призвели до настання смерті.

Дані дії ОСОБА_12 органами досудового розслідування, прокурором - процесуальним керівником та прокурорами - публічними обвинувачами у кримінальному провадженні кваліфіковані як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Не погоджуючись із цим вироком, прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить вирок Франківського районного суду м. Львова від 08 серпня 2025 року скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання з іспитовим терміном 3 роки; ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання з іспитовим терміном 3 роки. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що оскаржений вирок підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання. Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, об`єктивна сторона якого виразилась у грубому порушенні ними Правил дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_13 , а також те, що обвинувачені не працювали на роботі, яка безпосередньо пов`язана із керуванням транспортним засобом, а тому сторона обвинувачення вважає, що судом призначене занадто м`яке покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та безпідставно не призначено додаткового покарання у виді позбавлення керування транспортними засобами.

15 грудня 2025 року адвокат ОСОБА_14 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить вирок Франківського районного суду м. Львова від 08 серпня 2025 року залишити без змін.

В обґрунтування поданих заперечень вказує, що суд при визначенні міри покарання врахував особу обвинуваченого, його характеристику, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, які обтяжують покарання. ОСОБА_7 щиро вибачився перед потерпілими та добровільно відшкодував заподіяну потерпілим моральну шкоду внаслідок заподіяння цієї ДТП, решту суми потерпілі мають намір отримати від страхової компанії АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс», в якій застрахований транспортний засіб винуватця ДТП. Потерпілі до ОСОБА_7 жодних матеріальних та моральних претензій не мають, просять його суворо не карати, тобто не карати його покаранням, пов`язаним з позбавленням волі, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням у порядку ст. 75 КК України, а також не позбавляти його права керування транспортними засобами. Просить врахувати, що обвинувачений вчинив необережний злочин, у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував. Звертає увагу, що ОСОБА_7 місця ДТП не залишив, а вчинив всі необхідні дії для відвернення наслідків ДТП, в тому числі як лікар допоміг іншому водієві.

19 грудня 2025 року заперечення на апеляційну скаргу подав адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 . У вказаних запереченнях захисник просить апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Франківського районного суду м. Львова від 08 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_15 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подані заперечення мотивує тим, що 16 грудня 2025 року йому як захиснику стало відомо про подання апеляційної скарги прокурором, ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження та встановлення строку на подання заперечень він не отримував. Вважає, що такий строк пропущений з поважних причин.

Вказує, що вирок суду першої інстанції є незаконним, тому просить суд вийти за межі апеляційних вимог на підставі ч. 2 ст. 404 КПК України. Звертає увагу, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, якого належним чином не повідомлено про дату, час і місце судового засідання. Згідно з обвинувальним актом та вироком суду до кримінальної відповідальності притягнуто двох осіб: водія мотоцикла ОСОБА_15 та водія автомобіля ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_8 інкриміновано один епізод порушення правил дорожнього руху, які призвели до смерті пасажира мотоцикла ОСОБА_13 . Натомість ОСОБА_7 інкриміновано два епізоди: 1) порушення правил дорожнього руху, які призвели до смерті пасажира мотоцикла ОСОБА_13 , 2) порушення правил дорожнього руху, які призвели до спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості водію мотоцикла ОСОБА_12 .

Тому вважає, що у кримінальному провадженні в цьому випадку є двоє потерпілих, однак, в тому ж обвинувальному акті, вказано, що потерпілим від кримінального правопорушення є ОСОБА_16 (дружина загиблого ОСОБА_13 ), інших потерпілих не зазначено. Тобто обвинувальний акт не містить жодних відомостей про іншого потерпілого ОСОБА_12 , якого до участі у справі в якості потерпілого взагалі не залучили.

Вказує, що суд протокольною ухвалою відхилив заяву про залучення до участі у справі потерпілого ОСОБА_12 і таким чином визнав, що за епізодом звинувачення ОСОБА_7 у спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого не буде. Тобто потерпілому було відмовлено брати участь у розгляді справи в якості потерпілого.

Звертає увагу, що за епізодом обвинувачення ОСОБА_7 у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_12 потерпілому суд не дав можливості виступити в дебатах, як це передбачено ч. 1 ст. 364 КПК України. Крім того, суд відмовив залучити до участі у справі цивільного позивача ОСОБА_15 та долучити до справи його позовну заяву. Тим самим, на думку захисника, суд позбавив потерпілого ОСОБА_12 і права на відшкодування заподіяної шкоди, яку суд визнав встановленою.

Як зазначає захисник ОСОБА_9 , наведені грубі порушення вимог КПК України щодо прав потерпілого і цивільного позивача призвели до висновків суду, які не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому обвинувачений ОСОБА_7 повністю заперечив свою вину за епізодом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , за цим епізодом не тільки не розкаювався, а навіть не вибачився перед потерпілим, не відшкодував заподіяної ОСОБА_12 шкоди.

Просить врахувати, що ОСОБА_15 , згідно з автотехнічною експертизою, не мав технічної можливості уникнути зіткнення ані при швидкості 60-66 км/год, ані при швидкості 50 км/год.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримала та просила таку задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_14 просили відмовити у задоволенні апеляційних вимог та залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 просили апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Цивільний позивач ОСОБА_11 підтримав позицію адвоката ОСОБА_9 та просив призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Потерпіла ОСОБА_16 , цивільний позивач ОСОБА_17 та представник цивільного відповідача ПрАТ СК «Брокбізнес» (правонаступник АТ Страхова Компанія «ББС ІНШУРАНС»), будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення судового засідання, у таке не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подали.

За таких обставин, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності учасників, що не з`явились.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги та поданих на неї заперечень, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з частиною 2 указаної статті, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційна скарга подана прокурором у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, однак апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі апеляційних вимог, що узгоджується з ч. 2 ст. 404 КПК України.

Так, за змістом вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, окрім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку №5 від 26 вересня 1990 року, суди націлюються на те, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу, вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. Відсутність належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист, і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.

Таким чином, у мотивувальній частині вироку необхідно чітко викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, навести докази, на яких ґрунтуються висновки суду щодо цього обвинувачення, тощо.

В порушення вищенаведених вимог кримінального процесуального закону, суд при формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виклав його таким чином, що обставини, які підлягають обов`язковому доказуванню, встановлені органом досудового розслідування згідно з обвинувальним актом, а не судом, як вимагає процесуальний закон, тобто суд першої інстанції не виклав формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, яке визнав доведеним, а лише навів обставини кримінального правопорушення, у вчинені яких ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються органом досудового розслідування.

Крім цього, положеннями ч. 5 ст. 27 КПК України передбачено, що під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Водночас, згідно з долученими до матеріалів провадження звукозаписами судових засідань, якість таких є неналежною та позбавляє апеляційний суд можливості перевірити, зокрема, обставини, про які сторона захисту зазначила під час апеляційного перегляду.

Так, адвокат ОСОБА_9 в апеляційному суді звернув увагу, що і в обвинувальному акті, і у вироку суду вказано, що в результаті порушення водієм ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху, зокрема, водій ОСОБА_12 , отримав тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. З огляду на це, захисник наголошує на необхідності визнання ОСОБА_12 потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, клопотання про визнання ОСОБА_12 було розглянуто судом першої інстанції та у задоволенні такого відмовлено, про що зазначено у журналі судового засідання від 08 квітня 2021 року (а.с. 191, т. 3).

Положеннями ч. 2 ст. 110 КПК України встановлено, що судове рішення приймається у формі ухвали, постанови або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 цього Кодексу.

Частинами 3, 4 ст. 371 КПК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд. Ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання в журнал судового засідання.

За приписами ч. 2 ст. 372 КПК України в ухвалі, яку суд постановляє без виходу до нарадчої кімнати, оголошуються висновок суду та мотиви, з яких суд дійшов такого висновку.

Втім, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити правильність ухвалення такого рішення місцевим судом, оскільки мотиви, з яких суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_12 потерпілим, відсутні у журналі судового засідання від 08 квітня 2021 року. Водночас, технічний запис указаного судового засідання є неналежної якості, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 107 КПК України.

За таких обставин, вирок суду не може залишатися в силі, підлягає скасуванню з призначенням у кримінальному провадженні нового судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону є безумовною підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки вирок скасовується з наведених підстав, а провадження направляється на новий розгляд, тому доводи апеляційної скарги, зокрема в частині невідповідності призначеного покарання, колегією суддів по суті не вирішуються.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дати належну оцінку доказам з урахуванням позицій сторін з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване й належним чином умотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 08 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України у Франківському районному суді м. Львова, зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4