Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/5829/25
Номер провадження 1-кп/650/943/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 185 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000781 від 12.04.2025 року,

У С Т А Н О В И В:

08.09.2025 року до Великоолександрівського районного суду Херсонської області від Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 185 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000781 від 12.04.2025 року.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу тримання під вартою терміном на 60 діб, оскільки не відпали ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 з клопотанням прокурора не погодився, заперечив проти задоволення клопотання посилаючись, що обвинувачений відшкодував збитки потерпілій, є військовослужбовцем, ризики прокурором не підтвердженні, тому просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечив, пояснив, що ризики прокурором не доведені, свідків в кримінальному провадженні він не знає, збитки відшкодував, погіршується стан його здоров`я та є підрозділ військової частини, який висловив згоду, щоб він продовжив службу.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд виходить з наступного.

За положенням ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Оскільки строк тримання під вартою ОСОБА_4 спливає 13.01.2026, судовий розгляд кримінального провадження продовжується, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого зберігаються і на даний час, ураховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, суд не вбачає підстав для зміни йому раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який. Дані про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора у наданих суду матеріалах кримінального провадження відсутні.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Отже, Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на наведене, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, враховуючи, що мета, підстави, що стали обставиною для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою є й надалі актуальними, суд приходить до висновку про необхідність продовжити строк застосування запобіжного заходу в межах строку, визначеного законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчим суддею було визначено розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому суд приходить до висновку про визначення розміру застави, з метою не погіршувати становище обвинуваченого.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 110, 369-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів - до 07.03.2026 року, включно.

Визначити розмір застави, що був визначений ухвалою слідчого судді від 06.08.2025, після внесення якої ОСОБА_4 повинен бути звільнений з під варти, у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266240 грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_4 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

-прибувати за кожною вимогою прокурора та суду;

-не відлучатись з м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області без дозволу суду;

-повідомляти про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом семи діб з дня її винесення (для обвинуваченого, який утримується під вартою з моменту вручення цієї ухвали).

Суддя ОСОБА_1