КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2025 року, -

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження, внесеного 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно (речові докази у кримінальному провадженні №0000048), а саме на вилучені у ОСОБА_6 автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», із встановленими на ньому реєстраційними номерами - НОМЕР_1 , 2007 р.в., номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 , один ключ до вказаного автомобіля тa свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_7 , у вигляді заборони розпорядження, відчуження та користування будь-кому і будь- яким чином зазначеним майном.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що рішення слідчого судді було прийнято з порушенням вимог ст. 172 КПК України, що розгляду клопотань про накладення арешту на майно не пізніше двох днів з дня його надходження до суду. Встановлено, що розгляд вказаного вище клопотання про арешт майна проводився слідчим суддею (тривав) шістнадцять календарних днів.

Вважає необґрунтованим твердження суду про невмотивованість у відповідній постанові слідчого та клопотанні прокурора про арешт майна, того доводу, що вилучений транспортний засіб, ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, є об?єктом вчинення злочину.

Крім того, вважає також необґрунтованим та невмотивованим твердження суду про звернення прокурора з клопотанням до суду лише з метою виявлення та фіксації нових обставин (можливої підробки номера кузова, шасі, рами автомобіля).

Вважає, що вилучені слідчим в ході огляду місця події автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», із встановленими на ньому реєстраційними номерами - НОМЕР_1 , 2007 р.в., номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 , один ключ до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_4 на ім?я ОСОБА_7 , повністю та беззаперечно відповідають критеріям речових доказів.

Зазначає, що положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів, якими, як зазначено вище, визнано зазначений автомобіль, ключі до нього, що являється безпосереднім предметом злочину в даному кримінальному провадженні, та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, як предмет (документ), що був отриманий ОСОБА_7 внаслідок підробки невстановленою особою документів про реалізацію належного ОСОБА_6 транспортного засобу.

Окрім того, з метою проведення із вказаним вище транспортним засобом транспортно-трасологічної експертизи на предмет встановлення експертним шляхом факту ймовірного незаконного знищення, підробки або зміни ідентифікаційного номера кузова (шасі, рами) та проведення автотоварознавчої експертизи, та з метою не допущення втрати даних речових доказів, їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, знищення, перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, наразі необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене майно (речові докази), у вигляді заборони розпоряджання, відчуження та користування будь-кому і будь-яким чином зазначеним майном, оскільки його незастосування може призвести до перелічених вище наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню та негативно вплинути на подальший хід досудового розслідування.

В судове засідання прокурор та представник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та час призначеного судового розгляду. Разом з тим, від прокурора та представника власника майна надійшли заяви про розгляд без їх участі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності прокурора та представника, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні N?0000048 від 06.03.2020 за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 3 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.02.2018, у невстановлений час, особа, яка представилася ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. Г. Сталінграда, 6-Б, не маючи на меті виконання договірних зобов?язань, шахрайським шляхом, незаконно заволоділа належним ОСОБА_6 транспортним засобом - автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», р.н. НОМЕР_5 , 2007 р.в., номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 .

Під час огляду місця події 23.05.2025, за адресою: м. Київ, вул. Л. Лук?янененка, 2-Л, слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві було виявлено та вилучено у ОСОБА_6 , належний йому транспортний засіб, який наразі відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу наразі перебуває у володінні ОСОБА_7 , а саме автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», із встановленими на ньому реєстраційними номерами - НОМЕР_6, 2007 р.в., номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 , один ключ до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_7 , які відповідною постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні N?0000048 від 06.03.2025 за ч. 3 ст. 289 КК України.

26.05.2025 року начальник прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту, на майно у рамках кримінального провадження, внесеного 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, а саме а на вилучені у ОСОБА_6 автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», із встановленими на ньому реєстраційними номерами - НОМЕР_1 , 2007 р.в., номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 , один ключ до вказаного автомобіля тa свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_7 , у вигляді заборони розпорядження, відчуження та користування будь-кому і будь- яким чином зазначеним майном.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження, внесеного 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Також, положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Натомість колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення, що майно вилучене в ході огляду місця події автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», із встановленими на ньому реєстраційними номерами - НОМЕР_1 , 2007 р.в., номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 , один ключ до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_4 на ім?я ОСОБА_7 є предметом кримінального правопорушення, а відтак відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

На підставі викладеного, посилання слідчого судді на те, що органом досудового розслідування не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою збереження доказів у даному кримінальному провадженні, вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні прокурора майно.

Таким чином, доводи прокурора є слушними щодо того, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню, а тому висновки слідчого судді щодо відсутності достатніх правових підстав для арешту майна не відповідають як матеріалам судового провадження так і вимогам КПК України.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргупрокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження, внесеного 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження, внесеного 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 - задовольнити.

Накласти арешт , на тимчасово вилучене майно у рамках кримінального провадження, внесеного 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, а саме на вилучені у ОСОБА_6 автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», із встановленими на ньому реєстраційними номерами - НОМЕР_1 , 2007 р.в., номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 , один ключ до вказаного автомобіля тa свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_7 , у вигляді заборони розпорядження, відчуження та користування будь-кому і будь- яким чином зазначеним майном.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4806/2025 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 756/7406/25

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1