Справа №930/306/26
№1-кс/930/58/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2026

Слідчий суддя Немирівського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

старшого слідчого СВ Відділу поліції №5: ОСОБА_4

підозрюваного: ОСОБА_5

законного представника підозрюваного: ОСОБА_6

захисника підозрюваного адвоката: ОСОБА_7

психолога: ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Немирові клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000033 від 05.02.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 301-1, ч. 4 ст. 152 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

До Немирівського районного суду звернувся старший слідчий СВ Відділу поліції №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , із клопотанням, яке погоджене з прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000033 від 05.02.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 301-1, ч. 4 ст. 152 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що до ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області 05.02.2026 надійшло повідомлення від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , про те, що сестра ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , під час спілкування із хлопцем на ім`я ОСОБА_12 скинула свої фото та відео інтимного характеру, який в подальшому можливо розповсюдив фото та відео інтимного характеру.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 05.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 301-1 КК України.

Крім того, установлено, що під час допиту у якості потерпілої малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в кінці вересня 2025 року вчиняв з нею дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням та в кінці листопада 2025 року ОСОБА_5 вчинив оральне проникнення відносно ОСОБА_11 .

Відомості про вказане кримінальне правопорушення СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 05.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

У подальшому, 06.02.2026 відповідно до ч. 1 ст. 217 КПК України, вказані кримінальні правопорушення об`єднані оскільки в одному провадженні можуть бути об`єднанні матеріали досудових розслідувань, по яким не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються розслідування, вчинені однією особою (особами).

ОСОБА_5 , будучи знайомий із малолітньою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті вчинив зґвалтування, тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, які вчинив щодо малолітньої ОСОБА_11 за наступних обставин.

Так, в період часу з кінця вересня 2025 року по кінець листопада 2025 року, ОСОБА_5 перебуваючи в с. Михайлівка Вінницького району Вінницької області, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, достовірно знаючи, що ОСОБА_11 є малолітньою, не досягла віку чотирнадцяти років, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, нехтуючи нормами моралі, встановленими в суспільстві, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, діючи умисно, використовуючи свої вікові та фізичні переваги над нею, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло останньої з використанням своїх геніталій.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Крім того, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_11 є особою, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, вчинив злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , приблизно у січні 2026 році діючи всупереч «Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» ратифікованої 20.06.2012 та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, реалізуючи свій виниклий злочинний умисел, направлений на виготовлення відеопродукції порнографічного характеру за участі дитини, а саме ОСОБА_11 , яка не досягла повноліття, з мотивів неповаги до існуючих в суспільстві традицій інтимного спілкування людей та принципів суспільної моралі у сфері статевих стосунків, з метою незаконного виготовлення відео файлів зі сценами дитячої порнографії, з метою збуду, діючи умисно, під примусом останньої, який полягав у розголошенні відомостей її особистого інтимного життя, усвідомлюючи порнографічний зміст твору, а також суспільно небезпечний характер свого діяння і свідомо бажаючи його вчинення, змушував малолітню ОСОБА_11 до участі у створенні дитячої порнографії, а саме робити фото та відео свого оголеного тіла за допомогою її мобільного телефону, які остання за його вказівкою надсилала у додатку «Телеграм» ОСОБА_5 , який у свою чергу зберігав їх на свій мобільний телефон з метою подальшого його розповсюдження.

Вчиняючи вищевказані протиправні дії ОСОБА_5 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачав настання суспільно-небезпечних наслідки і бажав їх настання.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 3011 КК України умисне одержання доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та примушування малолітньої особи до участі у створенні дитячої порнографії.

06.02.2026 о 14 год. 45 хв. неповнолітнього ОСОБА_5 відповідно до ст. ст. 40, 104, 131,132, 208-211, 213 КПК України, затримано як особу, підозрювану у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 301-1, ч. 4 ст. 152 КК України у об`єднаному кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000033 від 05.02.2026 року.

Того ж, дня о 19 год. 43 хв. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 301-1, ч. 4 ст. 152 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та за які, зокрема відповідно до ч. 4 ст. 301-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а за ч. 4 ст. 152 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народився в м. Вінниця, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , студент першого курсу Вінницького вищого професійного училища Департаменту поліції охорони. На момент вчинення інкримінованих діянь йому виповнилося 17 років, він є особою, яка не досягла повноліття, не має сталих соціальних зв`язків, офіційного місця роботи, а також не обмежений у можливості виїзду за межі України, що у сукупності з тяжкістю та кількістю інкримінованих йому двох особливо тяжких злочинів створює реальну загрозу його ухилення від кримінальної відповідальності.

Також у кримінальному провадженні наявні свідки з кола близьких знайомих підозрюваного, з якими він підтримує стійкі неформальні зв`язки, що створює реальну можливість тиску, умовлянь або узгодження позицій з метою зміни чи відмови від показань. Крім того, підозрюваний перебував з потерпілою в інтимних відносинах, що значно підвищує ризик психологічного впливу, маніпуляцій, шантажу або схиляння потерпілої до зміни показань.

Досудовим розслідуванням установлено, що між підозрюваним та потерпілою здійснювався обмін фото та відеоматеріалами за допомогою мобільних телефонів та інших засобів електронного зв`язку. Водночас не всі мобільні пристрої, облікові записи та канали комунікації встановлені, вилучені та відпрацьовані, що створює реальну загрозу знищення, приховування або зміни цифрових доказів, у тому числі шляхом віддаленого доступу.

Тобто, враховуючи вищевикладене, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі може незаконно впливати на малолітню потерпілу, неповнолітніх свідків, приховати чи знищити речові докази які на даний час досудовим розслідуванням не встановлені, а також достовірно знаючи, що до нього може бути застосоване покарання у вигляді реального позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 5 ст. 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту.

Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, вплив на потерпілого та свідків, унеможливлюють обрання більш м`якого запобіжного заходу.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження є доцільним застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий СВ та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Наполягали на застосуванні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні просив застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 позицію свого захисника підтримали.

Психолог установи соціального захисту - ОСОБА_8 підтримала позицію, щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000033 від 05.02.2026.

В цьому кримінальному провадженні 06.02.2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 301-1, ч. 4 ст. 152 КК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя виходить із того, що відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною першої статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Визначаючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчий суддя виходить з того, що обґрунтована підозра це такий стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення або навіть винесення вироку.

Так, у рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою. Підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Тож на даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

На переконання слідчого судді, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом допиту малолітньої (неповнолітньої) потерпілої, протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка, фотоматеріалами, вилученими з мобільного телефону, а також іншими матеріалами досудового розслідування.

Отже незалежно від подальшої доведеності підозри ОСОБА_5 на сьогодні є достатні підстави вважати, що він може бути причетним до кримінальних правопорушень, в яких його підозрюється, так як на нього прямо вказує неповнолітня потерпіла, а також надані нею фотоматеріали порнографічного характеру, вилучені з мобільного телефону, із зображенням потерпілої.

Також слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілу та свідків, знищити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, продовжити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, що за своїм характером та суворістю може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень щодо неповнолітньої потерпілої, у зв`язку з чим наявні підстави вважати, що він може здійснювати на неї незаконний вплив з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також існує ризик продовження кримінального правопорушення, оскільки, відповідно до протоколу допиту потерпілої, протиправні дії мали тривалий та систематичний характер.

При вирішенні питання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який не має сталих соціальних зв`язків, а також характер та обставини злочинів, в яких він обґрунтовано підозрюється, та вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1- 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки він не буде обмежений у свободі пересування та комунікації з іншими особами, в тому числі потерпілою, до такого ступеня, який би гарантував його належну процесуальну поведінку.

Тому слідчий суддя вважає, що тримання підозрюваного під вартою протягом певного строку під час досудового розслідування є виправданим.

Отже, оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Тобто визначення розміру застави особі, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосування насильства або погрозою його застосування, є правом слідчого судді, яке реалізується із урахуванням ступеня обґрунтованості підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, встановлених ризиків, що визначенні у статті 177 КПК України, а також тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, її віку, можливості продовження чи повторення протиправної поведінки тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства щодо малолітньої особи.

З огляду на наведене, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення підозрюваному на цьому етапі досудового розслідування застави, так як вона не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196-197 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 15 год. 45 хв. 07.04.2026 року, без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою ОСОБА_5 до 07.04.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1