УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержання законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000564

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання начальника третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержання законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000564.

Клопотання мотивоване тим, що слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України та Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000564 від 16.07.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 369-2 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 332 KK України.

За обставин викладених у клопотанні, Головним слідчим управлінням здійснювалось досудове розслідування №0000808 за ознаками кримінального провадження кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

18.07.2025 матеріали досудових розслідувань № 0000808 від 11.07.2025 та № 0000103 від 20.03.2022 об`єднані в кримінальне провадження за № 0000103.

18.07.2025 з кримінального провадження № 0000103 від 20.03.2022 виділено матеріали досудового розслідування за фактом вчинення кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 110-2 КК України в окреме провадження, якому присвоєно реєстраційний номер № 0000836.

18.07.2025 матеріали кримінальних проваджень № 0000836 від 18.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст. 110-2 КК України та №0000564 від 16.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч.2 ст. 332 КК України об`єднанні в кримінальне провадження за №0000564.

11.07.2025 за участю ОСОБА_7 проведено обшук житлового приміщення під час якого виявлено та вилучено:

- 2 (два) диска DVD у пластикових коробках із зображенням церковної символіки із написом «NOSW 2008»;

- жорсткий магнітний диск (ЖМД) WD800, S/N WMAM92853457;

- флеш-накопичувач «goodram 64 Gb», б/н,

- флеш-накопичувач «Kingston 64 Gb» з маркуваннями: «DTXON/64Gb», 07539-325A00LF 5V», «OS 10382853».

11.07.2025 винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених під час проведення обшуку речей.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі, зазначив, що в даному кримінальному провадженні здійснюється досудове розслідування, під час проведення обшуку вилучено майно, яке має значення в даному кримінальному провадженні, просив клопотання задовольнити та накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, а також долучив додаткові документи. Крім того, прокурор зазначив, що в протоколі огляду речей та документів допущено описку в частині назви флеш-носія, разом з тим предметом огляду був саме флеш-носій вилучений під час обшуку. Строки звернення до суду з клопотанням порушено не було.

Представник власника майна ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зауважив, що клопотання про арешт майна подано з порушенням строків на звернення до суду, не містить достатніх обґрунтувань щодо накладення арешту, просив відмовити в задоволенні клопотання, з обставин, викладених у запереченнях на клопотання про арешт майна, зауважив, що ОСОБА_7 не має відношення до флеш-носія, протокол огляду якого надав в судовому засіданні прокурор, то ж в цій частині клопотання покладається на розсуд суду, щодо іншого майна заперечив.

Заслухавши думку учасників, дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слід вказати на те, що таке клопотання підсудне Шевченківському районному суду м. Києва та підлягає задоволенню з огляду на встановленні обставини.

Слідчою суддею встановлено, що відповідно до рішення про створення міжвідомчої слідчої групи слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України та Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000564.

11.07.2025, в межах даного кримінального провадження проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено майно, яке 11.07.2025 постановою старшого слідчого в ОВС 2 відділення 1 відділу 2 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 визнано речовими доказами.

14.07.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, справа №761/29265/25, надано дозвіл на проведення обшуку за місцем періодичного проживання ОСОБА_7 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 , та дозволено вилучення наступних предметів та документів:

- 2 (два) диска DVD у пластикових коробках із зображенням церковної символіки із написом «NOSW 2008»;

- жорсткий магнітний диск (ЖМД) WD800, S/N: WMAM92853457;

- флеш-накопичувач «goodram 64 Gb», б/н,

- флеш-накопичувач «Kingston 64 Gb» з маркуваннями: «DTXON/64Gb», 07539-325A00LF 5V», «OS 10382853».

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Аналіз матеріалів клопотання дозволяє стверджувати про належний рівень обґрунтованості тверджень прокурора про те, що має місце вчинення кримінального правопорушення необхідного ступеня тяжкості.

Прокурор заявляє метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відтак належить врахувати положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а також ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Вказані обставини, разом із розумністю та співрозмірністю обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя оцінюватиме за допомогою критеріїв, що випрацювані практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування та прокурора при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Разом з тим, можна дійти висновку, що клопотання прокурора відповідає вимогам та меті кримінального процесуального законодавства, оскільки існує сукупність підстав вважати, що інформація на речах та документах, які вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , може мати доказове значення в даному кримінальному провадженні, а також містити відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім того слідчою суддею враховано доводи прокурора, що наразі проводиться огляд вилученого під час обшуку майна на виконання відповідного доручення.

Водночас, доводи сторони захисту щодо невідповідності клопотання вимогам КПК України, відсутності підстав для арешту та не спростовують обставин щодо необхідності накладення арешту на майно.

Доказів настання невиправданих негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження на даному етапі його розслідування як арешт майна, у межах даного клопотання прокурора слідчим суддею не встановлено.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, що слідча суддя дійшла висновку, що наявні достатні підстави для задоволення даного клопотання та застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 168, 170-173, 309, 395, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 11.07.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_7 , а саме на:

?2 (два) диска DVD у пластикових коробках із зображенням церковної символіки із написом «NOSW 2008»;

?жорсткий магнітний диск (ЖМД) WD800, S/N: WMAM92853457;

?флеш-накопичувач «goodram 64 Gb», б/н;

?флеш-накопичувач «Kingston 64 Gb» з маркуваннями: «DTXON/64Gb», «07539-325A00LF 5V», «OS 10382853».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Повний текст оголосити 04 листопада 2025 року о 09 годині 55 хвилин.

Слідча суддя ОСОБА_10