Справа № 559/341/26
Провадження № 1-кп/559/133/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2026 р. м.Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дубно Рівненської області в режимі відео конференції кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Черешнівка, Дубенського району, Рівненської області, громадянина України, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.1 ст.301-1, ч.4 ст.301-1, ч.3 ст.149 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області перебуває вказане кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурори просили призначити судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту у судовому засіданні.

Обвинувачений, його захисник та представник потерпілого підтримали думку прокурорів щодо можливості призначення судового розгляду.

Заслухавши прокурорів та думку інших учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Кримінальне провадження підсудне Дубенському міськрайонному суду Рівненської області, підстав для його закриття чи зупинення немає.

Суд вважає, що обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги процесуального закону, підстави для його повернення відсутні.

Клопотань про повернення обвинувального акту або закриття кримінального провадження сторонами не заявлялися.

У той же час, на переконання суду, наявні підстави для розгляду даного кримінального провадження в закритому судовому засіданні, передбачені п.п.2,3 ч. 2 ст. 27 КПК України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд у зазначеному кримінальному провадженні у закритому судовому засіданні.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 подав письмове клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор зазначив, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від суду, з огляду на тяжкість інкримінованих правопорушень; можливість впливу обвинуваченим на потерпілого, свідків, які проживають у одному населеному пункті з ним та ще не допитані у судовому засіданні; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, з огляду на обставини вчинення обвинуваченим діянь, у скоєнні яких він обвинувачується.

Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам реалізації вищевказаних ризиків.

Прокурори в судовому засіданні в повному обсязі підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Представник потерпілого в повному обсязі підтримала подане клопотання.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила його задовольнити частково та застосувати щодо обвинуваченого домашній арешт у нічну пору доби, пояснивши наступне. Так, на переконання сторони захисту, прокурорами належним чином не доведено існування ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, оскільки під час дії попередніх ухвал про застосування запобіжного заходу останній жодного разу покладені на нього обов`язки не порушував та й після закінчення дії останньої ухвали обвинувачений не чинив спроб переховуватися від суду та виконав усі процесуальні обов`язки. Також не було встановлено, щоб обвинувачений спробував вчинити будь-який тиск на потерпілого або свідків. Матір обвинуваченого працює за кордоном та повністю його утримує.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю підтримав думку свого захисника та додатково пояснив, що проживає разом з бабою, матір перебуває та працює за кордоном та повністю його забезпечує. До пред`явлення підозри він працював неофіційно на будівництві.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05.09.2025 ОСОБА_7 у рамках даного кримінального провадження було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, який в подальшому був продовжений ухвалами слідчих суддів. Строк обраного запобіжного заходу завершився 03.02.2026.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Відповідно до положень ч.3 ст. 315 KПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При вирішенні питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Крім того, суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Положеннями статтей 21, 24, 43 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно із ч. 5 ст. 194 КПК України суд, застосовуючи запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, може зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом; 5) не відвідувати місця, визначені судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України ці обов`язки можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Заслухавши думку сторін та дослідивши надані документи, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, прокурор у клопотанні та у судовому засіданні покликався на те, що існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, судом встановлено наявність заявлених ризиків, визначених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки суд вважає, що обвинувачений, який обвинувачується у вчиненні, у тому числі, і особливо тяжких злочинів, побоюючись покарання, може переховуватися від суду, з огляду на тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може намагатися здійснити вплив на потерпілого свідків, які ще не допитані, зважаючи на те, що він з ними проживає в одному населеному пункті. Також, з огляду на обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому діянь, у скоєнні яких він обвинувачується, суд вважає, що існує обґрунтований ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, з огляду також на те, що потерпілий мешкає у одному селищі з обвинуваченим.

Ризики, вказані прокурором, повністю підтверджуються матеріалами кримінального провадження, вивченням особи підсудного, крім того суд враховує тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, той факт, що інші учасники судом ще не допитані.

Посилання сторони захисту при цьому суд відхиляє, оскільки, саме раніше застосований запобіжний захід і покладені обов`язки і забезпечували належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а на даний час такі вище перелічені ризики, як встановлено судом, існують. Крім того, суд враховує, що обвинувачений перебуває на повному утриманні матері, яка працює за кордоном, офіційно не працює, проживає з бабою, тобто цілодобовий домашній арешт не буде суттєво впливати на загальний спосіб життя обвинуваченого, а у даному конкретному випадку встановлені ризики та права малолітнього потерпілого превалюють над правами обвинуваченого щодо вільного пересування тощо.

На підставі викладеного, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, з метою запобігання спробам переховуватися від суду, усунення можливості впливу на потерпілого, свідків, які ще не допитані, вчиненню іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, суд приходить до висновку про наявність підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, задовольнивши клопотання прокурора, що буде сприяти виконанню обвинуваченим належним чином своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 27, 177, 181, 182, 194, 196, 291, 331, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 17 квітня 2026 року включно, поклавши на нього наступні обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу прокурора та/або суду, за виключенням випадків необхідності отримання термінової медичної допомоги та випадків необхідності прибуття в укриття в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану;

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду;

- здати на зберігання до слідчого управління ГУ Національної поліції України в Рівненській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

-заборонити спілкуватися з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.1 ст.301-1, ч.4 ст.301-1, ч.3 ст.149 КК України, на 11.00 год. 02.03.2026.

Судовий розгляд здійснювати у закритому судовому засіданні одноособово суддею за участю прокурора, обвинуваченого, його захисника, представника і законного представника потерпілого.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 18.02.2026.

Суддя ОСОБА_1