Справа № 461/244/26
Провадження № 1-кс/461/295/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання, погоджене з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 червня 2026 року за №0000171, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

слідчий в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на мобільний телефон «Redmi Note 9 S», s/n НОМЕР_1 з сім картою НОМЕР_2 , вилучений в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що вищевказані предмети, речі та документи, вилучені під час проведення огляду є засобами вчинення кримінального правопорушення та є предметами, що зберігали на собі сліди його вчинення тобто відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки, в сукупності з іншими отриманими в ході досудового розслідування доказами, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме обставин вчинення кримінального правопорушення, осіб, причетних до його скоєння, часу та способу його вчинення.

14.01.2026 вищевказаний мобільний телефон вилучений в ході обшуку визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Незастосування у даному випадку арешту вищевказаних речових доказів, призведе до їх втрати, оскільки згідно ч. 3 та ч. 6 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення майна особі у якої воно було вилучено.

Таким чином, враховуючи, що вищевказані предмет, речі та документи, які визнано речовими доказами, накладення на них арешту являється обґрунтованим та запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі пошкодженню, знищенню або втраті майна. Арешт майна є необхідним також задля забезпечення в подальшому дослідження обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.

Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки згідно клопотання просить проводити розгляд клопотання про арешт майна без участі слідчого та прокурора, які підтримують клопотання в повному обсязі, а також з метою забезпечення арешту майна, недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування, без виклику осіб, у володінні яких знаходилось тимчасово вилучене майно.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Встановлено, що адміністраторами каналу месенджер «Viber» під назвою « ОСОБА_7 » систематично здійснюється поширення матеріалів спрямованих на перешкоджання діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо проведення заходів оповіщення та призову громадян на військову службу, чим здійснюється перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Згідно інформації ВКІБ ІНФОРМАЦІЯ_3 у месенджері «Viber» виявлено функціонування публічного каналу під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7» для адміністрування якого використовувався мобільний термінал НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.01.2026 на підставі ухвали Галицького районного суду м.Львова від 08.01.2026 проведено обшук за мічсцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого вилучено речі та предмети, які можуть мати значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження, а саме:

- мобільний телефон «Redmi Note 9 S», s/n НОМЕР_1 з сім картою НОМЕР_2 .

14.01.2026 вищевказаний мобільний телефон вилучений в ході обшуку визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Досудовим розслідування встановлено, що вищевказані предмети, речі та документи, вилучені під час проведення огляду є засобами вчинення кримінального правопорушення та є предметами, що зберігали на собі сліди його вчинення тобто відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки, в сукупності з іншими отриманими в ході досудового розслідування доказами, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме обставин вчинення кримінального правопорушення, осіб, причетних до його скоєння, часу та способу його вчинення.

14.01.2026 вищевказані вилучені в ході обшуку речі та предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що необхідність у накладенні на зазначені у клопотанні предмети арешту має на меті забезпечення збереження речових доказів та обумовлена такими обставинами:

Згідно а. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України наявні ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження вищевказаного майна, відтак потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Арешт на вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України.

Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 червня 2026 року за №0000171, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, - задоволити.

Накласти арешт на мобільний телефон «Redmi Note 9 S», s/n НОМЕР_1 з сім картою НОМЕР_2 , вилучений в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду - протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1