Справа № 699/1353/25
Номер провадження 1-кп/699/110/25
УХВАЛА

щодо закриття кримінального провадження

17.12.2025 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією клопотання захисника про закриття у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності кримінального провадження № 0000054 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, працюючого агрономом в ТОВ "Галант", з вищою освітою,раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області 01.09.2025 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000054 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, після чого було призначене підготовче судове засідання.

У обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_4 має у приватній власності земельну ділянку з кадастровим номером :13:003:0018, площею 0,4661 га, що розташована по АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Пунктом «а» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України на власників земельних ділянок, поряд з іншими обов`язками, покладено також обов`язок щодо неухильного забезпечення використання ними земельних ділянок, наданих їм у власність виключно за їх цільовим призначенням. При цьому, пунктом 3 ст. 20 Земельного кодексу України передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, належної особі на праві приватної власності, у межах населеного пункту відбувається виключно на підставі рішення сільської, селищної чи міської ради, за ініціативи власника земельної ділянки з обов`язковим виготовленням проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до вимог статті 186-1 Земельного кодексу України. Орган досудового розслідування зазначає, що ОСОБА_4 , нехтуючи вищевказаними вимогами земельного законодавства, проявляючи безгосподарність при використанні земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 0,4661 га, з кадастровим номером :13:003:0018, що розташована по АДРЕСА_2 , яка за відомостями Реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень належить йому на праві приватної власності, вирішив без зміни її цільового призначення та переведення в землі водного фонду облаштувати на вказаній земельній ділянці штучну водойму (ставок) для власних потреб. Не ініціюючи питання зміни цільового призначення вищевказаної земельної ділянки, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що зазначена земельна ділянка призначена для сільськогосподарського призначення, без зміни цільового призначення земельної ділянки, у не встановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше кінця квітня 2017 року, за допомогою активного використання сільськогосподарської техніки, шляхом виїмки (зняття) ґрунтового покриву, незаконно облаштував на вказаній земельній ділянці штучну водойму (ставок), довжиною 184,61 метрів, загальною площею 0,1600 га, чим здійснив порушення структури ґрунту.

Унаслідок самовільного облаштування ОСОБА_4 штучної водойми (ставка), без зміни цільового призначення земельної ділянки, виділеній для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :13:003:0018, земельна ділянка безпідставно була виведена із земель сільськогосподарського обороту, чим було порушено структуру ґрунту, що унеможливлює подальше використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України безгосподарському використанні земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту, порушення структури ґрунту.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням передбачених ст. 49 КК України строків давності притягнення до відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав.

Суд роз`яснив обвинуваченому, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою. Роз`яснив право вимагати розгляду справи у загальному порядку, а також юридичні наслідки закриття кримінального провадження із цієї підстави. Обвинувачений наполягав на задоволенні клопотання захисника та звільненні його від кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечувала та надала суду характеризуючи обвинуваченого докази.

Суд, заслухавши учасників провадження, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення ч. 1 ст. 21 КПК України гарантують кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Розумність строків є однією із засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України.

Частина 2 ст. 113 КПК передбачає, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Частина 1 ст. 254 КК України протягом квітня 2017 року передбачала кримінальну відповідальність за безгосподарське використання земель, якщо це спричинило тривале зниження або втрату їх родючості, виведення земель з сільськогосподарського обороту, змивання гумусного шару, порушення структури ґрунту, у виді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, а на теперішній час карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до ст. 12 КК України (у чинній на час розгляду справи редакції) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ст. 12 КК України в редакції станом на 26.04.2017 злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, передбачене ч. 1 ст. 254 КК України кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, станом на дату вчинення, кваліфікувався як нетяжкий злочин, а станом на дату розгляду справи кваліфікується як кримінальний проступок. Строк давності притягнення до відповідальності за його вчинення становить три роки.

Точної дати вчинення кримінального правопорушення не встановлено. Відповідно до змісту обвинувального акта зазначені дії вчинялися не пізніше кінця квітня 2017 року.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду, а також якщо особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 не ухилявся від досудового розслідування та суду, а також не вчиняв іншого кримінального правопорушення. З огляду на викладене відсутні підстави вважати, що строки давності зупинялися.

Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності є одним із найважливіших проявів правового принципу верховенства права, який вимагає належної правової визначеності у такому особливо вразливому статусі людини як обвинувачений.

Судом встановлено, що з моменту вчинення (кінець квітня 2017 року) кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, до дати постановлення цієї ухвали пройшло більше ніж три роки, отже закінчились строки давності, встановлені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд в судовому засіданні переконався, що обвинувачений правильно розуміє, що закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою. Сторона захисту не наполягала на вирішенні питання щодо можливого виправдання ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин суд визнає заявлене захисником в інтересах обвинуваченого клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності законним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 100, 124, 128, 283-288, 412 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання сторони захисту задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 254 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене 22.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України закрити.

Речові докази: план-схема земельної ділянки, приєднана до матеріалів кримінального провадженні № 0000054 залишити при матеріалах провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 17.12.2025.

СуддяОСОБА_1