14.11.2025
УХВАЛА

Іменем України

14 листопада 2025 року колегія суддів Холодногірського районного суду м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

в с т а н о в и л а:

В провадженні колегії суддів Холодногірського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказуючи на існування ризиків, а саме п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які наразі не зникли та не зменшились, а також посилаючись на особу обвинуваченої та суть кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується.

Обвинувачена заперечувала проти клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченої проти клопотання прокурора також заперечував, просив змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі - на цілодобовий домашній арешт, або визначити заставу.

Заслухавши думку учасників процесу, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 23.10.2024 відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.12.2024 без визначення застави, який надалі неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 01.10.2025 на строк до 29.11.2025.

Положеннями ч.1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити також виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При вирішенні питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує особу обвинуваченої та тяжкість кримінального правопорушення, яке їй інкримінується, яке є особливо тяжким та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому, з метою його уникнення, вона може вчинити дії, направлені на переховування від суду.

Крім того, у зв`язку з тим, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань та дослідження їх судом, а ОСОБА_7 має реальну можливість впливати на вказаних осіб у даному кримінальному провадженні, тому не можна виключати можливість такого впливу обвинуваченої на останніх, з метою зміни їх свідчень на свою користь.

Вищевикладене, а також обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, свідчить про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Тому застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання вказаним ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики, зазначені також прокурором в клопотанні, на думку колегії суддів, не зникли та не зменшилися наразі, і вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченій на більш м`який.

Окрім цього, згідно з ч.6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним продовжити обвинуваченій строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 12.01.2026 включно, без визначення застави.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 194, 331 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, а саме до 12.01.2026 включно, без визначення застави

Строк дії ухвали до 12.01.2026 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченою - в той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_3

Суддя: ОСОБА_2