печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «НОВОГРАД - ВОЛИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0001431,-

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «НОВОГРАД - ВОЛИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0001431.

Клопотання мотивоване тим, що арешт накладено необґрунтовано. Відсутні та не зазначені докази того, що арештоване майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, містить сліди кримінального правопорушення, оскільки постанова про визнання майна речовими доказами не містить обґрунтування критеріїв за якими орган досудового розслідування встановив, що нерухоме майно можливо віднести до речових доказів. Також у клопотанні представник зазначає, що ТОВ «НОВОГРАД-ВОЛИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» не мало жодного відношення до експорту заставленої сільськогосподарської продукції, що підтверджується відповіддю від зазначеного підприємство на адвокатський запит представника.

Прокурор, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, всупереч вимогам КПК України, не надав будь-яких доказів щодо підстав застосування саме такого обмеження Товариства в праві користування, розпорядження та володіння нерухомим майном, корпоративними правами, не зазначив мету застосування такого обмежувального заходу.

У судове засідання представник власника майна не з`явився, до початку судового засідання представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 подав заяву про розгляд клопотання у відсутність, вимоги клопотання підтримує, просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав письмові заперечення на клопотання та заяву про розгляд клопотання у відсутність.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001431 від 22.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 388 КК Украі?ни.

У зв`язку з цим, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2023 по справі № 757/14572/23-к у кримінальному провадженні № 0001431 від 22.12.2022 накладено арешт на корпоративні права ТОВ «НОВОГРАД-ВОЛИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» із відповідними заборонам та на нерухоме майно, що належить вказаному Товариству.

Вказані арешти на майно накладались, оскільки воно відповідало критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володати своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею встановлено, що на час розгляду провадження жодній службовій особі ТОВ «НОВОГРАД-ВОЛИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» не повідомлено про підозру в даному кримінальному провадженні.

Також, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, прокурором не надано суду доказів на підтвердження того, що арештоване майно містить сліди вчинення кримінального правопорушення та яким ознакам ст. 98 КПК України воно відповідає.

Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Отже, арешт ухвалою слідчого судді на майно ТОВ «НОВОГРАД-ВОЛИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР», накладено необґрунтовано, оскільки арешт накладено на майно юридичної особи, службові особи якої, не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому дим Кодексом.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-И). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статгі 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А № 98).

Разом з тим, при розгляді клопотання про скасування арешту стороною обвинувачення не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у збереженні накладеного арешту.

Прокурором не доведено та не зазначено конкретних фактичних обставин (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення), які виправдовували б подальший такий спосіб втручання у діяльність ТОВ «НОВОГРАД-ВОЛИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР».

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати повністю накладений арешт ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2023 у справі № 757/14572/23-к, провадження: 1-кс-13269/23 на нерухоме майно та скасувати будь-які обмеження щодо нього, яке належить ТОВ «НОВОГРАД - ВОЛИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» (), а саме: нежитлові будівлі (реєстраційний номер: 10): зерносушарка ДСП-32 - літ. М, загальною площею 74,7 кв.м., насосна на 2-ві ємкості - літ. З, загальною площею 23,8 кв.м., будівля електростанції і приміщення ленкуточка - літ. В1, загальною площею 101,0 кв.м., адмінбудівля - літ. А, загальною площею 506,9 кв.м., прохідна - літ. А1, загальною площею 105,3 кв.м., битове приміщення в блоці з пождепо - літ. Б, загальною площею 98,7 кв.м., вагова - літ.Д, загальною площею 12,6 кв.м., вагова - літ. Д1, загальною площею 24,3 кв.м., склад №1 - літ. О, загальною площею 1250,0 кв.м., склад №2 - літ. О1, загальною площею 981,6 кв.м., склад №3 - літ. П, загальною площею 1038,4 кв.м., склад №4 - літ. П1, загальною площею 852,9 кв.м., склад №5 - літ. Р, загальною площею 790,7 кв.м., склад №6 - літ. Р1, загальною площею 815,2 кв.м., склад №7 - літ. С, загальною площею 1215,9 кв.м., склад №8 - літ. Т1, загальною площею 1242,1 кв.м., склад №9 - літ. Т, загальною площею 1246,3 кв.м., склад №10 -літ. Ф, загальною площею 298,4 кв.м., склад №12 -літ. Ц, загальною площею 975,1 кв.м., будівля ТП -літ. Ч, загальною площею 43,9 кв.м., навіс - літ. Щ, ворота огорожа №6,7,8, замощення - літ. І.. Площа: 11697.8. Місцезнаходження: Житомирська обл., м. Новоград-Волинський, вул. Вокзальна, ділянка № 1-А.

Скасувати повністю накладений арешт ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2023 у справі № 757/14572/23-к, провадження: 1-кс-13269/23 на наступне майно:

1.100% корпоративних прав у вигляд часток у статутному капіталі ТОВ «НОВОГРАД - ВОЛИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» () та:

- скасувати заборону державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), Міністерству юстиції України, його посадовим особам, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, вчиняти, здійснювати, проводити будь-які реєстраційні дії щодо ТОВ «НОВОГРАД - ВОЛИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» (), в тому числі, але не виключно, заборонити вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про зміну складу та часток засновників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, про зміну органів управління товариства, про зміну місцезнаходження товариства, про зміну розміру статутного капіталу товариства, проводити передачу реєстраційної справи товариства;

- скасувати заборону державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), Міністерству юстиції України, його посадовим особам, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, скасовувати будь-які реєстраційні дії (проводити реєстраційні дії про скасування реєстраційних дій) відносно ТОВ «НОВОГРАД - ВОЛИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» ();

- скасувати заборону Міністерству юстиції України, його посадовим особам, центральній та регіональним Колегіям Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, Державному підприємству "Національні інформаційні системи" приймати рішення та/або вчинення будь-яких дій за результатом розгляду скарг на проведені державними реєстраторами реєстраційні дії щодо ТОВ «НОВОГРАД - ВОЛИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» ().

Ухвала оскарженню не підялгає.

Слідчий суддя ОСОБА_1