Справа № 191/148/24
Провадження № 1-кп/191/10/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) кримінальне провадження №0000147 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Тимонове Троїцького району Луганської області, громадянина України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у тому, що усвідомлюючи вищенаведені обставини, діючи умисно, протиправно, вчинила дії спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, вступила в злочинну змову з представниками окупаційної влади Російської Федерації і так званої «Луганської народної республіки» та, в порушення вимог Конституції України та Законів України, добровільно, умисно зайняла посаду директора у так званому «ГОУ ЛНР «Тимоновский учебно-воспитательный комплекс Троицкого района» (мовою оригіналу), що здійснює освітню діяльність та впроваджує стандарти освіти держави-агресора.

Так, у травні 2022 року (більш точного часу встановити з об`єктивних причин не вдалося) ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, працюючи вчителем початкових класів Тимонівського ліцею Троїцької селищної ради Луганської області, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині 24.02.2022 р. повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, перебуваючи на території с.Тимонове Сватівського району Луганської області, керуючись своїми особистими інтересами, маючи умисел на зайняття посади директора так званого ГОУ ЛНР «Тимоновский учебно-воспитательный комплекс Троицкого района» (мовою оригіналу) і впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, реалізуючи його, добровільно вступила в злочинну змову з представниками окупаційної влади російської федерації і так званої луганської народної республіки та, в порушення вимог Конституції України та Законів України добровільно, умисно зайняла посаду директора у так званому ГОУ ЛНР «Тимоновский учебно-воспитательный комплекс Троицкого района» (мовою оригіналу), що здійснює освітню діяльність та впроваджує стандарти освіти держави-агресора.

Перебуваючи на посаді директора у так званому ГОУ ЛНР «Тимоновский учебно-воспитательный комплекс Троицкого района» (мовою оригіналу) ОСОБА_5 вчинила дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у вищевказаному закладі освіти, а саме здійснювала загальне керівництво роботою вказаного закладу та управління ним, представляла заклад у відносинах з іншими установами, приймала на роботу та звільняла працівників, відповідала за організацію навчального процесу, який здійснюється російською мовою за стандартами і законодавством російської федерації і так званої луганської народної республіки, відповідно до яких складалися навчальні плани та здійснювалося викладання навчальних дисциплін та оцінювання знань усупереч державним стандартам освіти України та типовим навчальним програмам, рекомендованим Міністерством освіти і науки України (не викладалися базові (обов`язкові) навчальні дисципліни, та, водночас, викладалися ті, шо не передбачені державними стандартами освіти України), за навчальними підручниками, отриманими від представників окупаційної адміністрації держави-агресора. Крім того, вчиняла дії спрямовані на загальне застосування російської мови, як офіційної, що суперечить вимогам ст. 10 Конституції України, ст. 6, 9, 21 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», ст. 7, 12 Закону України «Про освіту», ст. 5, 44 Закону України «Про повну загальну середню освіту», а також на території Тимонівського ліцею Троїцької селищної ради Луганської області, де почав функціонувати «ГОУ ЛНР «Тимоновский учебно-воспитательный комплекс Троицкого района» (мовою оригіналу), розміщено символіку (прапор, герб, гімн) так званої «Луганської народної республіки».

Щодо здійснення спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia)

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_5 (in absentia), яка показань суду не надавала, та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.12.2024 року судом було постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

Судом вживалися заходи для виклику обвинуваченої ОСОБА_5 для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим остання викликалася в судові засідання в порядку ст.323 КПК України: повістки про виклики та інформація про процесуальні документи публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті судової влади.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, відмовилася від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинене на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачена над собою не визнає, та могла захищати себе безпосередньо в такому суді, що так само свідчать про її наміри на ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_5 від правосуддя, суд розцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Суд вважає, що стороною обвинувачення та судом вживалися достатні заходи щодо дотримання прав обвинуваченої ОСОБА_5 на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження за обов`язкової участі захисника, який був забезпечений державою.

Позиція сторони обвинувачення

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні обставини, зазначенні в обвинувальному акті підтримала у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченої зазначила, що показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та подані письмові докази підтверджують протиправність злочинних дій ОСОБА_5 , а кваліфікація кримінального правопорушення є вірною для того, щоб довести винуватість останньої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, поза розумним сумнівом.

Відтак, прокурор просила суд визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та у закладах освіти, а також обіймати посади в комунальних установах, органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги у сфері освіти, строком на 15 (п`ятнадцять) років.

Позиція сторони захисту

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що вважає ряд постанов про визначення групи прокурорів у межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 були винесені з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України, адже вони виносилися заступником керівника прокуратури, хоча це мав робити сам керівник Луганської обласної прокуратури. Також, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, не доведено ухилення обвинуваченої від суду. Вважає, що обвинувачена не була обізнана про наявність кримінального провадження відносно неї, так як не викликалась належним чином. Крім того, обвинувачена не була допитана у судовому засіданні, через що не встановлені всі необхідні складові суб`єктивної сторони правопорушення, тому відсутня суб`єктивна сторона кримінального правопорушення. Просив врахувати вказане при ухвалені вироку.

Досліджені судом докази

У ході судового розгляду були досліджені наступні письмові докази:

- протокол огляду від 14.04.2023 р., відповідно до якого була оглянута публікація у мережі Інтернет на відеохостингу «YouTube» під назвою мовою оригіналу: «Росгвардейцы привезли в лнр книги», де в проміжку з 2 хв. 5 сек. до 2 хв. 23 сек. особа зовні схожа на директора Державного загальноосвітнього закладу т.з. лнр Тимонівський учбово-виховний комплекс Троїцького району ОСОБА_5 та підписана мовою оригіналу як « ОСОБА_8 , директор сельской школы», яка висловлювала вдячність військовослужбовцям «росгвардии» за надані підручники російською мовою, так як російська література має велике значення для с.Тимонове, а вчителі тепер мають змогу донести культуру росії до учнів;

- протокол огляду від 14.04.2023 р., згідно з яким була оглянута публікація у мережі Інтернет на офіційному сайті «News» під назвою мовою оригіналу: «Росгвардейцы привезли русские книги школьникам лнр», де зазначено, що директор одного з навчальних закладів т.зв. лнр ОСОБА_5 зазначила, що відчутна проблема у нестачі підручників, так як школярі нещодавно тільки почали читати на рідній російській мові, а при українській владі уроки проводилися виключно українською мовою;

- протокол огляду від 14.04.2023 р., відповідно до якого була оглянута публікація у мережі Інтернет на офіційному сайті «Белпресса» під назвою мовою оригіналу: «У нас стало тепло. Как Белгородская область помогает школьникам лнр»», де зазначено, що в Тимонівській середній школі з великою вдячністю відгукуються про їхній регіон, а директор ОСОБА_9 розповіла, що, у них у класах було дуже холодно, але завдяки білгородським спеціалістам у школі стало тепло;

- протокол огляду від 15.04.2023 р., згідно з яким була оглянута публікація у мережі Інтернет на відеохостингу «YouTube» під назвою мовою оригіналу: «Росгвардейцы привезли в лнр книги» за участі свідка ОСОБА_7 , де остання впізнала на знімках екрану №7 та 8 ОСОБА_5 ;

- протокол огляду від 17.05.2023 р., відповідно до якого була оглянута публікація у мережі Інтернет на відеохостингу «YouTube» під назвою мовою оригіналу: «Росгвардейцы привезли в лнр книги» за участі свідка ОСОБА_10 , де остання впізнала на знімках екрану №7 та 8 ОСОБА_5 ;

- протокол огляду від 09.08.2023 р., згідно з яким була оглянута публікація у мережі Інтернет на відеохостингу «YouTube» під назвою мовою оригіналу: «Росгвардейцы привезли в лнр книги» за участі свідка ОСОБА_6 , де остання впізнала на знімках екрану №7 та 8 ОСОБА_5 ;

- протокол огляду від 14.11.2023 р., відповідно до якого було оглянуто публікацію щодо закону з назвою мовою оригіналу «Об образовании в Российской Федерации»;

- висновок експерта №451 від 02.11.2023 року, згідно з яким:

1. Зображення жінки, одягненої у плаття темно-зеленого кольору, яка з`являється у кадрах відеозапису, що міститься в електронному файлі під назвою «Росгвардейцы привезли в ЛНР книги.mp4», наданому на дослідження на оптичному CD-R диску марки «НР» (додаток до протоколу огляду ві 14.04.2023 року), при показниках індикатору відліку часу програм відеовідтворення (відеоплеєра) часу у період часу: 00:02:05 - 00:02:20, яка дає інтерв`ю та підписана як « ОСОБА_8 директор сельской школы» придатне для ідентифікаційного портретного дослідження за ознакам зовнішності.

2. У кадрах відеозапису, що міститься в електронному файлі під назвою «Росгвардейцы привезли в ЛНР книги.тр4», наданому на дослідження на оптичному CD-R диску марки «НР» (додаток до протоколу огляду від 14.04.2023 року), при показниках індикатору відліку часу програми И відеовідтворення (відеоплеєра) часу у період часу: 00:02:05 - 00:02:20 (зображення жінки, одягненої у плаття темно-зеленого кольору, яка з`являється, дає інтерв`ю та підписана як « ОСОБА_8 директор сельской школы»), та на фотозображенні в особовій картці Державної міграційної служби України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що міститься в електронному файлі під назвою «Ф-1 ПРОКУРЕHKO.pdf», наданому на дослідження у якості порівняльного матеріалу на оптичному CD-R диску марки «НР» (додаток № 1 до відповіді на доручення від 23.08.2023), зображена одна й та сама особа;

- довідка-розрахунок №451 фактичної вартості робіт портретної експертизи, згідно з якою фактична вартість робіт склала 6213,48 грн.

Наявність громадянства України у ОСОБА_5 підтверджується копією заяви-анкети №17701392 від 04.08.2020 року для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та копією особової картки Державної міграційної служби України, у якій вказано, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала 28.05.2020 року паспорт громадянина України номер НОМЕР_1 , виданий Троїцьким відділом ДМС у Луганській області.

Також допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , пояснила, що ОСОБА_5 довго не вагалася та прийняла пропозицію від окупаційної влади. Коли все розпочалося вона (свідок) зателефонувала ОСОБА_5 , бо не знала, що робити. Вона сказала, що все буде добре. Взагалі у неї була стара образа, бо вона була вимушена вчити українську мову та викладати нею. Познайомилась з обвинуваченою, коли вона прийшла до школи, почала там викладати, а її (свідка) старша дитина пішла до школи і класним керівником у неї була ОСОБА_5 . До окупації це був Тимонівський ліцей, а ще до цього ОСОБА_11 . Знає, що ОСОБА_5 зайняла посаду директора Тимонівської школи. Але на даний час вона вже не з таким ентузіазмом працює, бо в неї були якісь проблеми з правоохоронцями. Про це розповідали люди, які там лишилися жити. Бачила фото з ОСОБА_5 з різних шкільних свят у телеграм-каналах. Також відео було ще на початку її директорської діяльності. Крім того, ОСОБА_5 знала її (свідка) позицію щодо необхідності навчання у школі українською мовою, бо вона завжди про це говорила. З окупованої території виїхали 08.07.2023 року. З початку навчального 2022-2023 року її (свідка) діти не ходили у школу, бо вчилися онлайн в українській школі. Згодом ОСОБА_5 запросила до себе і одразу ж сказала, що її діти повинні ходити у місцеву школу, бо інакше вона буде вимушена повідомити про це відповідні органи. Це було у її кабінеті директора у школі та при цьому вона розмовляла російською мовою. Через цю розмову її (свідка) діти були вимушені з січня-лютого 2023 року піти до тієї школи. При цьому їм дали всі підручники російською мовою. Також, коли вона (свідок) була у кабінеті ОСОБА_5 , то звернула увагу, що там висів портрет путіна та були прапори рф та т.з. лнр.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона являється директором Тимонівського ліцею у простої. 4 березня 2022 року розпочалася окупація села Тимонове. До 30.03.2022 року вони ще працювали, але потім перейшли на дистанційне навчання. При цьому вона зібрала нараду та пояснила про ситуацію, що склалася. Колектив сказав, що буде працювати з Україною. Після цього ОСОБА_5 в особистій розмові повідомила їй, що буде працювати з російською владою і після цього вже не приходила до школи. 05.04.2022 року приїхали представники відділу освіти окупаційної влади та запропонували їй (свідку) і далі працювати на своїй посаді, але вона відмовилась. ОСОБА_5 була призначена на посаду директора приблизно 26.05.2022 року. При цьому окупаційна влада нікому не погрожувала, а лише пропонувала працювати далі. Вчителі сказали, що будуть працювати за українською програмою. Але ОСОБА_5 вже вирішила працювати за російською програмою. Взагалі вони хотіли, щоб всі лишилися на своїх місцях. Також ОСОБА_12 через Вайбер запропонувала їй (свідку) провести інвентаризацію та офіційно передати майно ліцею, але вона відмовилась і сказала, що вийде на пенсію за вислугою. Коли ОСОБА_13 виїхала, то одразу ж подзвонила і розказала, що ОСОБА_5 працює директором школи. Також ще була лінійка, де ОСОБА_5 була разом російськими військовими. Крім того, вона була свідком розмови між представниками відділу освіти окупаційної влади та ОСОБА_5 , бо ця розмова була у її (свідка) кабінеті директора. У неї спитали, чи вона піде до них працювати і вона висловила свою згоду. З квітня вона (свідок) не ходила на роботу до ліцею, а 03.12.2022 року виїхала з окупованої території. На офіційному сайті т.зв. Адміністрації Троїцького району була публікація про те, що російські військові приїхали та передали підручники, а ОСОБА_5 їх приймає. Сумнівів, що на відео ОСОБА_5 не було.

Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду стороною захисту, яка була вільна у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив необхідні умови для реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, інші матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами.

Щодо твердження захисника про те, що були допущені порушення при визначені групи прокурорів, так як постанови були прийняті заступником керівника Луганської обласної прокуратури, а не самим керівником суд звертає увагу на те, що згідно з п.9 ч.1 ст.3 КПК України керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (для прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури), керівник обласної прокуратури, керівник окружної прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень. Тобто, заступник керівника обласної прокуратури відноситься керівника органу прокуратури.

Крім того, щодо добровільності зайняття посади ОСОБА_5 суд зазначає наступне.

Згідно з ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачена повідомлялася судом про розгляд провадження у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом України, а під час судового розгляду був присутній її захисник. Стороною захисту жодних доказів на підтвердження можливого впливу на обвинуваченого окупаційною владою надано не було.

Також суд бере до уваги, що відсутні відомості щодо короткостроковості співпраці ОСОБА_5 із окупаційної владою та остання, за наявності такого бажання, могла знайти можливість припинити її, покинути окуповану територію Луганської області, втім нею не скористалася до даного часу.

Крім того, ОСОБА_5 не тільки зайняла керівну посаду у освітньому закладі, створеному на тимчасово окупованій території України, та впроваджувала стандарти освіти держави-агресора у цьому закладі освіти, але й брала участь у заходах за участю засобів масової інформації окупаційної влади, що також спростовує вимушеність її дій. Тим більше на відео щодо отримання підручників російською мовою від російських військових у ОСОБА_5 настрій був піднесений та радісний.

Згідно із показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні, вони мали можливість покинути окуповану територію у кінці 2022 року та в середині 2023 року і безперешкодно скористалися нею. Також відсутні докази, що будь-яка особа, яка не виявила бажання зайняти посаду при окупаційній владі, була до цього примушена. Відсутні підстави ґрунтовно припускати, що саме у ОСОБА_5 окупаційна адміністрація була зацікавлена настільки аби примушувати її зайняти керівну посаду у закладі освіти, створеному на тимчасово окупованій території.

Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що жодний із досліджених судом доказів та жодна з обставин, які ним підтверджуються, не вказує на те, що ОСОБА_5 вчинила інкриміноване діяння не добровільно.

Кваліфікація дій обвинуваченої за законом України про кримінальну відповідальність

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_5 , що виразились у здійснені дій громадянином України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти, суд кваліфікує за ч.3 ст.111-1 КК України. Вказане діяння, згідно із ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Призначення покарання

Розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, допитавши свідків та дослідивши безпосередньо в судовому засіданні письмові докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дані ними безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у здійснені дій громадянином України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотиви вчинення кримінального правопорушення і дані про особу винної, яка раніше не судима.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, що передбачено п.11 ч.1 ст.67 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, зважаючи на той факт, що обвинувачена ОСОБА_5 , як громадянин України, вчинила нетяжкий злочин проти основ національної безпеки України в період встановленого в Україні воєнного стану, то суд, враховуючи особу обвинуваченої, підвищену суспільну небезпечність даного злочину, його тяжкість, наявність обставини, що обтяжує покарання та відсутність пом`якшуючих покарання обставин, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої неможливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч.3 ст.111-1 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та у закладах освіти, а також обіймати посади в комунальних установах, органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги у сфері освіти.

За глибоким переконанням суду, саме така міра покарання є законною, обґрунтованою, справедливою, необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення як нею, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

Інші питання, що вирішуються судом

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні складають 6213,48 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Враховуючи, що відносно ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але не був застосований, то підстав для його продовження немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувалися.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та у закладах освіти, а також обіймати посади в комунальних установах, органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги у сфері освіти, строком на 15 (п`ятнадцять) років.

Строк відбуття основного покарання обвинуваченій ОСОБА_5 рахувати з моменту її фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 6213 (шість тисяч двісті тринадцять) грн. 48 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити захиснику та прокурору.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті судової влади.

Суддя ОСОБА_1