Пересипський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/1950/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 ,

представника Служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_4 ,

представника відділу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради ОСОБА_5 ,

представника сектору ювенальної пробації м. Одеси Пересипського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_6 ,

представників ювенальної превенції Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

малолітнього ОСОБА_10 ,

законного представника малолітнього ОСОБА_11 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в приміщенні суду, в межах кримінального провадження №0004140 від 15 серпня 2017 року, клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, учня 8-го класу Одеського ліцею №12 Одеської міської ради, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення суспільно-небезпечного діяння, за ознаками ч.4 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_10 , достовірно знаючи про запроваджений Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України воєнний стан, дія якого була неодноразово продовжена іншими Указами Президента України, затвердженими відповідними їм Законами України, перебуваючи о 00 годин 10 хвилин 24 вересня 2025 року біля під`їзду №3 будинку №109А, по пр-кту Князя Володимира Великого, в м. Одесі, діючи з корисливих мотивів та з умислом на відкрите заволодіння чужим майном, підійшов до раніше незнайомого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , представився правоохоронцем, зробив тому зауваження з приводу перебування на вулиці в комендантські години, попросив розблокувати та надати йому для нібито перевірки належний останньому мобільний телефон марки «Motorola G22», імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , з сім-картами № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , вартістю 3500 грн, що потерпілий здійснив.

В наступний момент ОСОБА_10 , з чужим телефоном в руці, побіг в напрямку сходів до вхідної двері під`їзду, а ОСОБА_12 став його переслідувати, на що малолітній, бажаючи уникнути затримання, розвернувся та вдарив його ногою в область грудної клітини, від чого ОСОБА_12 впав на сходи та припинив переслідування.

Малолітній ОСОБА_10 , в присутності законного представника та захисника свою вину у вчиненому діянні визнав повністю, підтвердив сутність вищевикладеного діяння та додатково пояснив, що зумів втекти від переслідувача до однієї із квартир в під`їзді, яку придбала його мати та в якій здійснювався ремонт. В ранковий час цієї ж доби він реалізував чужий телефон на ринку «Північний» за 200 грн, які витратив на власні потреби. Про вчинене він жалкує, щиро кається.

Законний представник малолітнього ОСОБА_11 щодо умов життя та виховання свого сина показала, що той виховувався без батька в належному матеріальному достатку, інших негативних вчинків не допускав, прислуховується до її порад. Законний представник погодилася з можливим переданням сина під її нагляд, вважаючи, що вона зможе забезпечити контроль за його поведінкою та запобігти вчиненню нових правопорушень.

Отримавши показання малолітнього, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого всіма учасниками судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_10 , достовірно знаючи про запроваджений Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України воєнний стан, дія якого була неодноразово продовжена іншими Указами Президента України, затвердженими відповідними їм Законами України, перебуваючи о 00 годин 10 хвилин 24 вересня 2025 року біля під`їзду №3 будинку №109А, по пр-кту Князя Володимира Великого, в м. Одесі, діючи з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, відкрито заволодів належним ОСОБА_12 мобільним телефоном марки «Motorola G22», імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , з сім-картами № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , вартістю 3500 грн, то вчинене цією малолітньою особою суспільно-небезпечне діяння суд кваліфікує як таке, що підпадає під ознаки ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Відповідно до положень ст.22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років. Особи, що вчинили кримінальні правопорушення у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років, підлягають кримінальній відповідальності, зокрема за грабіж (статті 186, 262, 308 КК).

На час вчинення інкримінованого діяння і судового розгляду ОСОБА_10 не досяг чотирнадцятирічного віку, а тому він не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.

Як вбачається із положень ч.2 ст.97 КК України до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, суд застосовує примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 цього Кодексу.

Суд визнає його щире каяття, активне сприяння у розкритті діяння, а також вчинення його у неповнолітньому віці в якості пом`якшувальних обставин, а також констатує про відсутність обставин, передбачених ст.67 КК України.

Суд також враховує наступні дані про ОСОБА_10 : виховання в неповній родині, не вчинення інших негативних діянь, негативна характеристика за місцем проживання від дільничного офіцера поліції, посередня характеристика за місцем навчання, не перебування на спеціалізованих обліках в медичних установах, відсутність спричиненої майнової шкоди у зв`язку із поверненням потерпілому телефону, позиція представників ювенальних служб, окрім превенції, про можливість передання сина під нагляд матері.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_10 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд його матері та одночасно роз`яснити положення ч.3 ст.97 КК України про те, що у разі ухилення неповнолітнього, що вчинив кримінальне правопорушення, від застосування до нього примусових заходів виховного характеру ці заходи скасовуються і він притягується до кримінальної відповідальності.

Долю долученого до кримінального провадження речового доказу необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України, із скасуванням накладеного на нього арешту.

Керуючись ст.ст.498-501 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Застосувати до ОСОБА_10 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, за ознаками ч.4 ст.186 КК України, примусові заходи виховного характеру у виді передачі до під нагляд його матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 1 (один) рік.

Визнаний в якості речового доказу мобільний телефон марки «Motorola G22», імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_12 .

Арешт, накладений на зазначений мобільний телефон, скасувати.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м. Одеси впродовж семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1