Провадження № 1-кс/638/156/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду міста Харкова заяву слідчого судді Шевченківського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність начальника слідчого відділу поліції Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 в порядку ст.303 КПК України, -

встановив:

В провадження Шевченківського районного суду міста Харкова надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність начальника слідчого відділу поліції Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 в порядку ст.303 КПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 року скаргу розподілено в провадження слідчого судді ОСОБА_3 .

В подальшому 30.12.2025 року слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 заявлено самовідвід від розгляду вказаної скарги з метою виключення будь-яких сумнівів у неупередженості судді, оскільки зі змісту скарги вбачається, що заявник просить зобов`язати орган досудового слідства внести дані до ЄРДР стосовно судді Шевченківського районного суду міста Харкова ОСОБА_6 ..

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про розгляд повідомлялась, в телефонній розмові повідомила про можливість розгляду заяви про самовідвід слідчого судді у її відсутність.

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлявся.

Враховуючи вимоги ст.ст. 22, 26 та 81 КПК України, вважаю за можливе розглянути заяву про самовідвід у відсутність осіб, що не з`явились, і приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Так, підстави для відводу (самовідводу) слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні регламентовано положеннями ст.75 КПК України згідно яких слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1. якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2. якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3. якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4. за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5. у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи; 6. у складі суду, що здійснює судове провадження, є особи, які є родичами між собою.

Також положеннями ст.76 КПК визначено недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні, зокрема, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Однією з найважливіших ознак демократичної та правової держави є незалежність та неупередженість суду. Це одна із основних засад судочинства в Україні, один із основоположних принципів організації та діяльності судових органів. Принцип неупередженості суду реалізується за допомогою встановлення у процесуальному праві інституту відводу судді від участі у розгляді справи. Інститут відводу судді важливий процесуальний засіб забезпечення неупередженого й об`єктивного судочинства та виконання рішень, що надає можливість відсторонити від участі у процесі особу, яка може мати особисту заінтересованість. За допомогою інституту відводу як процесуального засобу має бути забезпечене неупереджене й об`єктивне судочинство, тобто виконання завдань кримінального судочинства.

Приписами ст. ст. 126, 129 Конституції України передбачено, що судді при здійсненні правосуддя є незалежні та керуються верховенством права, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

В частині першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.

Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: (і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; (іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Питання, яке поставлено на розгляд суду, щодо самовідводу, пов`язано з критерієм, який визначений Європейським судом з прав людини як об`єктивний, тобто не пов`язаний безпосередньо з поведінкою судді, а з можливістю забезпечити розгляд скарги будь-якої особи неупереджено, сумлінно та справедливо. Очевидно, що такий розгляд можливо забезпечити, лише при наявності таких форм та засобів, які б не викликали у стороннього спостерігача думки про заангажованість суду.

Суд переконаний, що слідчий суддя ОСОБА_3 за суб`єктивним та об`єктивним критеріями, які визначені у рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (Заява №33949/02) від 09.11.2006 року є неупередженим, який здатний об`єктивно та справедливо розглянути скаргу гр. ОСОБА_4 ..

Викладені у заяві доводи не містять будь-яких фактів і обставин, які б свідчили про упередженість судді.

З огляду на викладене, заявлений самовідвід слідчого судді задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 75, 76, 80, 81, 84, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви слідчого судді Шевченківського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність начальника слідчого відділу поліції Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 в порядку ст.303 КПК України.

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність начальника слідчого відділу поліції Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 в порядку ст.303 КПК України передати слідчому судді ОСОБА_3 для подальшого розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1