Справа № 740/218/26
Провадження № 1-кс/740/58/26
УХВАЛА

21 січня 2026 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову дізнавача СД Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 26 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000118 від 28 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,

установив:

16.01.2026 до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла вказана скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , в якій скаржник просив скасувати постанову дізнавача СД Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 , прийняту 26.12.2025, про закриття кримінального провадження № 0000118 від 28 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Скарга мотивована тим, що 26 грудня 2025 року дізнавачем СД Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000118 від 28 жовтня 2025 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 . Указана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки під час досудового розслідування кримінального правопорушення не було забезпечено проведення повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин, не надано належної об`єктивної оцінки протиправним діям ОСОБА_6 . Так, 23.09.2025 о 15-50 год. ОСОБА_4 біля двору свого будинковолодіння мила автомобіль. Побачивши її, на вулицю вийшла сусідка ОСОБА_7 та почала виражатися нецензурною лайкою в її бік, а в подальшому взяла пластмасове відро, яке стояло біля транспортного засобу, вилила з нього воду та почала бити ОСОБА_4 , яка в свою чергу від ударів впала на пасажирське сидіння свого автомобіля. Усі ці дії бачила ОСОБА_6 мати ОСОБА_7 , яка вийшла з двору після дочки та наблизилася до жінок. Після того, як ОСОБА_4 заштовхали до автомобіля, то підійшла ОСОБА_6 та зі словами «Я тебе заріжу, я тебе уб`ю» двічі штурхнула ножем у бік обличчя ОСОБА_4 . Її рука була всередині автомобіля, а її ніж у 2-5 см від обличчя останньої. Крім того, ОСОБА_6 вільною рукою нанесла декілька ударів по ногам сусідки. Бійку вдалося припинити лише після того, як на двір вийшов співмешканець ОСОБА_4 . ОСОБА_4 дуже злякалася, усі погрози та дії ОСОБА_6 вона сприймала як реальну загрозу своєму життю, оскільки дійсно бачила в руках сусідки ніж, яким вона силою намагалася нанести удари в ділянку її голови та при цьому кричала «Я тебе уб`ю, я тебе заріжу». Однак у постанові про закриття кримінального провадження дізнавач зазначив, що під час досудового розслідування не встановлено, що слова чи дії ОСОБА_6 мали реальний характер погрози, серед іншого також ураховуючи вік останньої (1944 р. н.), яка під час досудового розслідування надала показання, що намагалася припинити бійку між дочкою та сусідкою ОСОБА_4 , почала їх розбороняти, при цьому, забувши, що в руках у неї є ніж, яким вона до цього різала перець. Жодних погроз у бік потерпілої ОСОБА_6 не висловлювала, тим паче не погрожувала її вбити. Аналогічні покази надала дочка ОСОБА_6 ОСОБА_8 . Також при дослідженні оптичного диску (без звукозапису), наданого під час досудового розслідування ОСОБА_4 , не встановлено поза розумним сумнівом ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України. Така позиція дізнавача, на думку ОСОБА_4 , свідчить про ігнорування очевидних фактів у справі та упередженість у наданні їм правової оцінки, адже покази ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , на які посилається у своїй постанові дізнавач, не відповідають їх діям, що відображені на відеозаписі.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив провести судове засідання без його та ОСОБА_4 участі, скаргу підтримав та просив її задовольнити.

СД Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області не забезпечив явки в судове засідання свого представника, не подавав до суду жодних заяв/клопотань.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000118 від 28 жовтня 2025 року, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Установлено, що відповідно до витягу з ЄРДР за № 0000118 від 28 жовтня 2025 року, до Ніжинської окружної прокуратури надійшла постанова Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2025 року у справі № 740/5608/25, прийнята за результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за ст. 173 КУпАП, під час вивчення якої встановлено, що в діях ОСОБА_6 убачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2025 року передано до Ніжинської окружної прокуратури у порядку ст. 253 КУпАП матеріали справи про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Як установлено судом у вказаному судовому рішенні, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 23 вересня 2025 року за ст. 173 КУпАП, 23.09.2025 о 15 год. 50 хв. у м. Ніжині по пров. Липневому, 17, ОСОБА_6 , знаходячись у громадському місці, направляла в сторону громадянки ОСОБА_4 кухонний ніж, чим порушувала громадський порядок і спокій громадян. Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ст. 173 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 773514 додано: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , сд-диск з відеозаписом. Згідно з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_4 повідомила, що на придворовій території за адресою: м. Ніжин, пров. Липневий, 17 та АДРЕСА_1 , її сусідки ОСОБА_7 та її мати ОСОБА_9 напали не неї, коли вона збиралася мити своє авто. ОСОБА_7 вдарила її пластмасовим відром в ділянку голови, а ОСОБА_9 тримала в руках та направляла в її бік предмет, схожий на маленький кухонний ніж. Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 , 23 вересня 2025 року близько 16 год. вона збиралася мити авто біля свого подвір`я. У цей час із сусіднього двору вийшла ОСОБА_7 та, підійшовши до неї, нецензурно лаючись, перекинула відро з водою та, вхопивши його, почала бити ОСОБА_4 ним. Остання впала в машину на переднє сидіння та намагалася захищатися. Від удару відром у неї пошкодився вказівний палець на правій руці. У цей час підбігла мати ОСОБА_7 ОСОБА_9 та почала тикати кухонним ножем перед обличчям ОСОБА_4 , погрожуючи вбивством. Отже, під час судового розгляду матеріалів справи про притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП судом встановлено, що в діях ОСОБА_10 є ознаки кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 253 КУпАП є підставою для передачі матеріалів прокурору.

Відповідно до постанови дізнавача Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 26.12.2025 до Ніжинської окружної прокуратури надійшла постанова Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.10.2025 у справі № 740/5608/25, винесена за результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за ст. 173 КУпАП. Під час вивчення рішення суду встановлено, що в діях ОСОБА_6 убачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України. Відомості за цим фактом 28.10.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України. Так, під час досудового розслідування не встановлено, що слова чи дії ОСОБА_6 мали реальний характер погрози, серед іншого також ураховуючи вік останньої (1944 р. н.). Під час допиту ОСОБА_6 пояснила, що 23.09.2025 перебувала вдома у дворі та різала перець кухонним ножем. Почувши крики своєї дочки, яка сварилась з ОСОБА_4 , вона вибігла на двір та намагалась припинити бійку між дочкою та сусідкою ОСОБА_4 , почала їх розбороняти, при цьому, забувши, що в руках знаходиться ніж. Вона не висловлювала жодних погроз у бік ОСОБА_4 , тим паче не погрожувала її вбити. Аналогічні покази надала дочка ОСОБА_6 ОСОБА_8 . Також при дослідженні відеозапису оптичного диску (без звукозапису), наданого під час досудового розслідування потерпілою ОСОБА_4 , не встановлено поза розумним сумнівом ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України. З огляду на вказане дізнавач дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Також до скарги додано копії довідок відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги від 26.09.2025 № 2603 та від 29.09.2025 № 2569, зі змісту яких убачається, що після події, яка сталася 23.09.2025, у ОСОБА_4 був забій ІІ пальця правої кисті, садна на лівому стегні, лівій гомілці та лівій ступні.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення дізнавача про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Разом з цим у ч. 5 цієї статті вказано, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» вказано, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати, що трапилося і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах «Олександр Ніконенко проти України», Мута проти України», Карабет та інші проти України»).

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України.

Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки дізнавачем, слідчим, прокурором усіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки дізнавачем доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

На слідчого суддю відповідно до норм КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо дізнавачем закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.

За змістом ст. 93 КПК України, метою проведення слідчих дій є виключно збирання доказів, а ст. 91 КПК України передбачає виключний перелік обставин, які підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказуванню підлягає збирання, перевірка та оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КК України складовими елементами злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 129 КК України, за якою внесено відомості до ЄРДР, може настати лише за погрозу вбивством. Погроза здійснити інші дії (наприклад, заподіяти тяжкі тілесні ушкодження, знищити майно) за ст. 129 КК України кваліфікуватися не може. Погроза повинна бути реальною, тобто сприйматися потерпілим як така, що може здійснитися.

Слід зазначити, що кваліфікація кримінального правопорушення у кримінальному праві це точна кримінально-правова оцінка конкретної небезпечної дії в суспільстві.

Правову кваліфікацію кримінального правопорушення здійснюють уповноважені на це посадові особи, зокрема, слідчий, дізнавач, прокурор, згідно з положенням ст. 214 КПК України, виходячи з фактичних обставин, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

Попередня кваліфікація кримінального правопорушення є однією із складових відомостей, які слідчий, дізнавач, прокурор вносить до ЄРДР.

Як убачається зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України, кримінальний процесуальний закон виокремлює виключні повноваження дізнавача, слідчого та прокурора щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Після внесення відомостей до ЄРДР слідчий/прокурор в процесі розслідування провадження може дійти висновку про необхідність зміни правової кваліфікації та прийняти рішення про додаткову кваліфікацію дій осіб за статтею КК України. Такі повноваження прокурора, дізнавача чи слідчого є виключними, а тому всі вищеназвані суб`єкти в силу наданих повноважень несуть юридичну відповідальність.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону свідчить про те, що КПК України не містить імперативних норм, які б передбачали обов`язкове винесення постанови про перекваліфікацію кримінального правопорушення під час досудового розслідування. Разом з тим норми чинного законодавства не містять і прямої заборони зміни правової кваліфікації кримінально караних дій особи під час досудового розслідування. Це також узгоджується з положеннями глави 22 КПК України, зі змісту якої вбачається, що повідомлення про підозру (у якому, з-поміж іншого, має бути указана правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність) у випадку виникнення підстав може бути змінене слідчим чи прокурором (ст. 277-279 КПК України).

При цьому за змістом ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Статтею 40-1 КПК України передбачено, що дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих.

У постанові від 01.12.2022 у справі №522/7836/21 (провадження №51-2328км22) Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду констатував той факт, що слідчий суддя під час здійснення судового контролю може скасовувати постанови слідчого/прокурора та зобов`язувати вчиняти певні дії, передбачені КПК України, однак, при цьому, не повинен втручатися в процесуальну діяльність слідчого.

Виходячи з цього, слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та позбавлений повноважень надати вказівку слідчому щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, відомості за подією, яка мала місце 23 вересня 2025 року за участі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , внесено до ЄРДР за попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 129 КК України на підставі постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2025 року, якою до Ніжинської окружної прокуратури в порядку ст. 253 КУпАП передано матеріали про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

У витязі з ЄРДР, а також в постанові дізнавача про закриття провадження від 26.12.2025 зазначено, що під час вивчення змісту постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2025 року встановлено, що в діях ОСОБА_6 убачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Однак у постанові Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2025 року відсутні жодні висновки суду про конкретну правову кваліфікацію кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 , а лише зазначено про фактичні обставини події, які, на думку суду, свідчать про наявність у діях останньої ознак кримінального правопорушення, а тому потребують проведення відповідної перевірки.

Здійснення ж правової кваліфікації кримінальних правопорушень на етапі досудового розслідування є прерогативою органу досудового розслідування, і не може бути нав`язане в рамках судового контролю без завершення процесу доказування та оцінки зібраних даних, оскільки суд не вправі підмінювати процесуальні функції сторони обвинувачення згідно з нормами КПК України.

Дійшовши висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, яка була визначена як попередня правова кваліфікація відомостей, внесених до ЄРДР, дізнавач не звільняється від обов`язку надати належну оцінку всім фактичним обставинам події та перевірити наявність у діях ОСОБА_6 ознак іншого складу кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, ураховуючи наявність відомостей про завдання потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Водночас із матеріалів кримінального провадження не вбачається, що дізнавачем було вжито достатніх та належних заходів, спрямованих на перевірку обставин події в повному обсязі, зокрема, у зв`язку з чим відомості про завдання потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не отримали належної правової оцінки, зокрема з точки зору можливості іншої кримінально-правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Указані обставини надають обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів, тому висновок дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням викладеного, скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 110, 303, 307, 309 КПК України, -

ухвалив:

Скаргу задовольнити.

Постанову дізнавача СД Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 26 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000118 від 28 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, скасувати.

Повернути Ніжинському РУП ГУ НП в Чернігівській області матеріали кримінального провадження № 0000118 від 28 жовтня 2025 року (1 т.).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1