Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/15/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 398/6555/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2026 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.12.2025, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Олександрія, Кіровоградської області, українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, незаміжньої, офіційно непрацюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст.307 КК України

продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 14.01.2026 року включно.

За участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.12.2025 відносно ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 14.01.2026 року включно.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено про продовження існування раніше встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які б свідчили про наявність підстав та необхідність продовження застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційних скаргах:

захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, змінити підозрюваній міру запобіжного заходу на домашній арешт за місцем її проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвалу слідчого судді вважає незаконною. Слідчим суддею не враховано, що підозрювана була працевлаштована неофіційно та на утриманні підозрюваної знаходяться батьки похилого віку та донка, яка навчається у вищому навчальному закладі.

Підозрювана ОСОБА_7 просила ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає утримання підозрюваної під вартою незаконним та необґрунтованим, жоден ризик передбачний ч.1 ст. 177 КПК України не доведеним.

Судом не взято до уваги, що в підозрюваної є батьки похилого віку, яким потрібна допомога та повнолітня донька, яка потребує підтримки.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрювану ОСОБА_7 та в її інтересах захисника-адвоката ОСОБА_6 , які просили подані апеляційні скарги задовольнити, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, апеляційні скарги сторони захисту та підозрюваної без задоволення, перевіривши матеріали клопотання про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Постанова судді про застосування запобіжного заходу або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178,183 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.3 ст.199 КПК України, котрими регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою, клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно містити, зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000420 від 25.06.2025 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307 КК України, частиною 3 статті 307 КК України (а.с.82-84).

15.10.2025 старшим слідчим СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 за погодженням прокурора Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_10 , повідомлено ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 16.10.2025 підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком дії до 12.12.2025 включно.

Вина підозрюваної у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: рапортом чергового; протоколом обшуку; висновками експертів, протоколами допитів свідків, протоколом затримання особи, протоколом проведення контролю за вчиненням злочину, повідомлення про підозру.

09.12.2025 року постановою керівника Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_11 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000420 до 3-х місяців.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 11.12.2025 підозрюваній ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 14.01.2026 включно.

Зміст клопотання слідчого, фактичні обставини кримінального провадження, дані, які були предметом дослідження під час розгляду цього клопотання, а також встановлені під час застосування запобіжного заходу, свідчать, що за встановлених обставин, заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою не зменшились.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчинені нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК України, та наявність встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисних кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які законом передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, що може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Іллійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вказаний ризик додатково підвищується військовою агресією РФ проти України, та дією на всій території України воєнного стану, і у разі обрання підозрюваній більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, в умовах діючого на теперішній час в Україні воєнного стану, стане неможливо здійснювати належний контроль правоохоронних органів за її поведінкою.

Підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, є всі підозри вважати, що підозрювана може зберігати ще особливо небезпечні наркотичні засоби в інших місцях та маючи вільний доступ до них - знищити або сховати їх.

Також протиправна діяльність підозрюваної була припинена працівниками правоохоронних органів, тому з метою отримання доходу злочинним шляхом вона може вчинити нові кримінальні правопорушення, адже офіційно не працевлаштована та законних джерел доходу не має.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчим суддею місцевого суду враховано обставини провадження, характер обвинувачення, особу підозрюваної. Оцінено суворість можливого покарання ОСОБА_7 . Стороною обвинувачення доведена об`єктивна необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

За наслідками дослідження матеріалів клопотання, характеризуючих даних підозрюваної, колегією суддів не виявлено доказів того, що на даний час зменшились або перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені раніше, що могло б свідчити, що застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, забезпечить належну його процесуальну поведінку до закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя не вийшов за межі строку досудового розслідування та враховував вимоги дотримання розумного строку тримання під вартою, продовжив строк тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, що відповідає загальним положенням щодо розумних строків, викладених у правовій позиції Європейського суду з прав людини в рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".

Слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що раніше встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, оскільки обставини, за яких вони були встановлені, не змінились. Запобігти вказаним ризикам, які встановлені та продовжують існувати в разі непродовження строку запобіжного заходу тримання під вартою, або при застосуванні іншого запобіжного заходу, неможливо.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст.307 КК України, з урахуванням встановлених ризиків, відсутні підстави вважати, що меш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Колегія суддів наголошує, що на даній стадії, не можуть оцінюватись докази в їх сукупності для встановлення наявності або відсутності в діях особи складу злочину та належність, допустимість доказів цього, обставини на які посилається захисник, будуть встановлюватись і досліджуватись під час судового розгляду в сукупності з усіма зібраними на досудовому слідстві доказами.

Додані до клопотання матеріали дають змогу встановити наявність обґрунтованих підстав про можливість вчинення злочину ОСОБА_7 . Межі розгляду клопотання про застосування, продовження запобіжного заходу визначені в ст. ст. 196, 199 КПК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Обставини здійснення підозрюваної конкретних дій та доведеність її винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту неможливо, оскільки, перебуваючи на волі остання може продовжувати злочинну діяльність пов`язану зі збутом наркотичного засобу та при цьому отримуючи винагороду. Також, ОСОБА_7 перебуваючи на волі зможе вчиняти нові аналогічні кримінальні правопорушення. Поміж з тим, встановлено, що зберігання особливо небезпечних наркотичних речовин відбувалося за місцем фактичного проживання підозрюваної ОСОБА_7 , де остання може також продовжити злочинну діяльність.

Посилання підозрюваної в апеляційній скарзі на те, що на утриманні ОСОБА_7 перебувають її батьки та повнолітня дочка колегія суддів не бере до уваги, оскільки доказів цього не надано. Посилання на те, що батьки підозрюваної є особами похилого віку, не свідчать про те, що вони потребують стороннього догляду та утримання.

Жодних доказів про те, що підозрювана не може утримуватися під вартою, стороною захисту не представлено.

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обгрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому доводи апеляційних скарг є безпідставними і їх необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги підозрюваної ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.12.2025, якою стосовно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 14.01.2026 року включно без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3