Справа №576/1557/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/429/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2025 року, на задоволення клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 жовтня 2025 року включно.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчій у задоволенні поданого клопотання.

В обґрунтовування своїх вимог, захисник посилається на те, що у даному випадку, приймаючи оскаржуване рішення про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 жовтня 2025 року включно, слідчий суддя вийшов за межі строків досудового розслідування, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 197 КПК України.

Крім того, як вказує апелянт, поза увагою слідчого судді залишилось те, що підозру, повідомлену ОСОБА_7 за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, вважати обґрунтованою підстави відсутні, з огляду на не конкретизацію події, не зазначення всіх ознак кримінального правопорушення, часу, місця, способу та обставин його вчинення, і фактично, вона ґрунтується лише на припущеннях сторони обвинувачення, як і ризики, які були встановлені, однак, жодним чином долученими до клопотання матеріалами не доведені.

Так, як зазначає захисник, в обґрунтування наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідча посилалась на те, що ОСОБА_7 скоїв особливо тяжкий злочин за який передбачено покарання до 15 років або довічне позбавлення волі, у зв`язку з чим він може переховуватись від органу досудового розслідування або суду. Однак, як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня, а сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосовано до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення такого ризику втечі.

Також, як вказує апелянт, органом досудового розслідування, жодним доказом не доведено наявність спроб підозрюваного ОСОБА_7 будь-яким чином впливати на свідків, потерпілих, понятих експертів, що повністю виключає наявність зазначеного ризику. Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, а також перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню, то і цей ризик має бути доведеним, однак, в оскаржуваній ухвалі є лише висновок про те, що він існує, а мотивів, за яких слідчий суддя дійшов такого висновку, не наведено. Зазначене свідчить про те, що ризики, на які посилалась слідча у клопотанні, відсутні або суттєво зменшились, а нових ризиків, які могли б виправдовувати подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, заявлено не було. Крім того, у клопотанні зазначено, що протягом строку проведення досудового розслідування було виконано значний обсяг слідчих дій, а саме: допитано ключових свідків, проведено огляд місця події, відібрано зразки у ОСОБА_7 для проведення відповідних експертиз, що, також, свідчить про істотне зменшення ризиків, які бралися до уваги під час застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, захисник наголошує, що підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, характеризується позитивно.

Таким чином, апелянт вважає, що подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 є недоцільним, а вищезазначені обставини вказують на наявність підстав для зміни останньому застосованого запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення слідчого судді та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційних доводів та вимог, прокурора, який вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою та просив залишити її без зміни, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Статтею 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому, ч.4 ст.176 КПК України визначено, що запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

У свою чергу, положеннями ч. 3 ст. 197 КПК України встановлено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На переконання колегії суддів, вирішуючи питання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону було дотримано не в повному обсязі.

З матеріалів, які надійшли до апеляційного суду вбачається, що в рамках кримінального провадження №0000321 від 26 червня 2025 року, в якому встановлюються обставини умисного протиправного заподіяння смерті двом особам, до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_7 , ухвалою слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 28 серпня 2025 року, було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 25 серпня 2025 року включно.

З врахуванням того, що завершити досудове розслідування даного кримінального провадження до закінчення вказаного строку дії запобіжного заходу було неможливим, до слідчого судді звернулась слідчий СВ ВП №1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області з клопотанням про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування, а саме, до 27 вересня 2025 року.

Своє клопотання слідчий вмотивовувала обґрунтованістю повідомленої ОСОБА_7 27 червня 2025 року підозри та наявністю ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не залишаються актуальними та запобігти яким, шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалу, як щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри так і з приводу того, що заявлені слідчим у клопотанні ризики не зменшились та існують.

При цьому, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину вбивство двох осіб, за який, у разі доведеності вини, останньому загрожує покарання від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, що ключовий свідок у даному провадженні, який був очевидцем подій, ще не допитаний, як і не допитані інші свідки, показання яких можуть мати суттєве доказове значення, що необхідно провести ряд судово-балістичних та криміналістичних експертиз щодо зброї, гільз та куль, судово-психіатричну експертизу підозрюваного та інші слідчі дії.

Таким чином, з врахуванням як вищезазначеного, так і фактичних обставин злочину, за яким ОСОБА_7 було повідомлено про підозру, слідчий суддя і дійшов висновку про доведеність слідчим доводами клопотання того, що останній, з метою уникнення покарання, може вдатись до втечі, що з метою зміни показань на свою користь, може вчиняти тиск на свідків, які йому знайомі та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на високий ризик його агресивної поведінки та вважав за доцільним продовжити застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

При цьому, на спростовування доводів захисника щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів зауважує на практику, визначену у рішеннях ЄСПЛ, відповідно до яких термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення, тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

У даному кримінальному провадженні достатньо доказів на підтвердження того, що повідомлена останньому підозра за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України є обґрунтованою, а на спростування висновку слідчого судді щодо існування ризиків, які не зменшились та існують, беззаперечних доводів захисником в апеляційній скарзі наведено не було і на підтвердження таких обставин доказів не надано.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними посилання апелянта на те, що приймаючи оскаржуване рішення про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 жовтня 2025 року включно, слідчий суддя вийшов за межі строків досудового розслідування, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 197 КПК України, з огляду на наступне.

Так, наявним в матеріалах провадження витягом з ЄРДР підтверджено те, що дані за фактом отримання двома військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 множинних вогнепальних поранень, від яких вони загинули на місці, були внесені 26 червня 2025 року, і з цієї дати розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000321 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України (а.п.7).

27 червня 2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру за вказаною статтею (а.п.88).

Наявною в матеріалах провадження постановою керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 19 серпня 2025 року підтверджується те, що досудове розслідування кримінального провадження №0000321 від 26 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України продовжено до трьох місяців, тобто, до 27 вересня 2025 року (а.п.155-159).

Зі змісту поданого слідчому судді слідчим СВ ВП №1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 клопотання вбачається, що остання просила продовжити підозрюваному у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування - до 27 вересня 2025 року (а.п.1-6).

При цьому, дані про те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні після визначеної у вищезазначеній постанові дати було продовжено, відсутні.

Проте, незважаючи на вказане, оскаржуваною ухвалою слідчий суддя продовжив ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не до 27 вересня 2025 року, а до 21 жовтня 2025 року, тобто, поза межами досудового розслідування даного кримінального провадження, що не узгоджується з вимогами вищезазначеного Закону і є неприпустимим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що не врахування слідчим суддею вищезазначених обставин призвело до прийняття рішення, яке вважати законним та обґрунтованим підстави відсутні, що, відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, є підставою для його скасування, на задоволення в цій частині апеляційних вимог захисника.

Однак, після скасування постанови слідчого судді, колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, вважає за необхідне постановити нову ухвалу, про задоволення клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області та продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 27 вересня 2025 року включно - в межах строку досудового розслідування даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.404,407,412,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 жовтня 2025 року включно скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, тобто, до 27 вересня 2025 року включно.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4