Провадження №: 1-кп/755/235/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "17" грудня 2025 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 (відеоконференція)

обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та особистого зобов`язання у межах кримінального провадження відомості відносно якого внесені до ЄРДР №0000953 від 15.12.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305КК України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305КК України,

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307КК України,

ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , оскільки раніше визначений ухвалою суду строк закінчується 04 січня 2026 року.

Та про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання ОСОБА_24 , ОСОБА_20 , та продовження строку виконання обов`язків ОСОБА_22 .

Клопотання мотивовано тим, що обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке обвинуваченим може бути призначене у разі визнання їх винуватими позбавлення волі на строк до 12 років. Метою продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам обвинувачених переховуватись від суду незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених, у цьому ж кримінальному провадженні, а також можливість продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Дані ризики не зменшились та актуальні на даний час. Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_20 , ОСОБА_22 та обвинуваченій ОСОБА_24 , вказавши на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_25 - адвокат ОСОБА_5 заперечив проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт зважаючи на зменшення ризиків зазначених прокурором, у зв`язку з тривалістю часу перебування під вартою. В додаток до цього, зауважив що його підзахисний виявив бажання та намір проходити військову службу та просив долучити письмову згоду військової частини НОМЕР_1 на проходження військової служби обвинуваченим ОСОБА_26 у вказаній в/ч. Просив вислухати представника військової частини.

Захисник ОСОБА_25 - адвокат ОСОБА_6 просив визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_25 підтримав доводи свого захисника, та зазначив, що у нього є намір проходити військову службу та стати на захист батьківщини, оскільки за час перебування у СІЗО усвідомив багато речей яким раніше не надавав значення.

Представник військової частини ОСОБА_27 - на питання суду, підтвердив, що ОСОБА_25 дійсно виявив намір проходити службу у даній військовій частині, на даний час проходить ВЛК, та збирає всі необхідні документи.

Захисник ОСОБА_15 - адвокат ОСОБА_8 заперечив проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки на його думку, ризики зазначені у клопотанні прокурора є надуманими та не підтверджені жодними доказами, або просив визначити заставу ц мінімальному розмірі. До цього ж ОСОБА_15 має постійне місце проживання що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав та мав постійне місце роботи.

Обвинувачений ОСОБА_15 підтримав доводи та заперечення захисника.

Захисник ОСОБА_18 - адвокат ОСОБА_12 заперечив проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив змінити на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, зазначивши що ОСОБА_18 має постійне місце проживання, ба більше, батько ОСОБА_18 має незадовільний стан здоров`я та потребує його допомоги в піклуванні та утриманні, за місцями попередніх робіт характеризується позитивно. Ризики зазначені прокурором у клопотанні відсутні та мали місце на стадії досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_18 підтримав доводи та заперечення захисника.

Захисник ОСОБА_16 - адвокат ОСОБА_28 заперечив проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив змінити на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, вказавши, що ризики зазначені у клопотанні стороною обвинувачення не доведені у розумінні ст. 184 КПК України, та носять формальний характер.

Обвинувачений ОСОБА_16 підтримав доводи та заперечення захисника.

Захисник ОСОБА_19 - адвокат ОСОБА_11 заперечила проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просила змінити на запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки ризики, зазначені стороною обвинувачення не обґрунтовані, а подальше перебуванні в умовах несвободи не відповідає меті застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_19 підтримав доводи та заперечення захисника.

Захисник ОСОБА_17 - адвокат ОСОБА_29 заперечив проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив змінити на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_17 підтримав доводи та заперечення захисника.

Обвинувачений ОСОБА_20 , та його захисник не заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання

Обвинувачений ОСОБА_22 та його захисник не заперечували проти продовження покладених на нього обов`язків, у зв`язку з застосуванням відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Обвинувачена ОСОБА_24 , та її захисник не заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши письмові заперечення, клопотання, доводи захисників та обвинувачених приходить до наступного:

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. за наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження, застосування запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За приписами статті 177 КПК України підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини зазначені в законі.

При розгляді питання про доцільність продовження тримання обвинувачених під вартою судом враховано, що ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких, вчинених у складі організованої групи, за які передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі, їх вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці їх постійного проживання, у тому числі наявність або відсутність у обвинувачених родини, малолітніх дітей на утриманні, постійного місця роботи, їх майновий стан, репутацію обвинувачених, відсутність або наявність судимостей Беручи до уваги доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованих обвинуваченим правопорушень, на даний час існують ризики, які були встановлені під час обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість переховування від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінального правопорушення, продовжують існувати.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Крім того, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Ризиком у контексті кримінального процесу є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, захисниками у судовому засіданні не наведено жодних нових обставин, які би виникли та не розглядалися судом під час попередньої ухвали про застосування та продовження запобіжного заходу.

Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при обранні та продовженні дії обраного запобіжного заходу суду на даний час відсутні. Зважаючи на сукупність наявних у справі доказів та враховуючи доводи всіх учасників процесу не вбачається достатньо підстав вважати тримання обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , під вартою таким, що порушує їх право, передбачене ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, оскільки саме такий запобіжний захід є обґрунтованим і достатнім для досягнення мети кримінального провадження.

Таким чином, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянню, яке інкримінується обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід на домашній арешт.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , оскільки на даний час не відпали ризики, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, а в матеріалах кримінального провадження наявні обставини, які виправдовують подальше тримання обвинувачених в умовах ізоляції від суспільства.

З метою дотримання основних засад та завдань кримінального провадження, а також з урахуванням наміру ОСОБА_30 проходити військову службу, підтверджену наданою згодою військової частини НОМЕР_1 суд дійшов висновку, що ОСОБА_30 необхідно продовжити запобіжний захід строком на 1 місяць.

Крім того, відповідно до п. 5 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З урахуванням, вищенаведеного, а також того, що ОСОБА_24 та ОСОБА_20 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відноситься які відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких та передбачає покарання на строк до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, обвинувачена ОСОБА_24 має на утриманні не повнолітню доньку, раніше не судима. ОСОБА_20 має міцні соціальні зв`язки. Також суд бере до уваги їх вік та стан здоров`я обвинувачених ОСОБА_24 та ОСОБА_20 , та за наведених обставин, суд дійшов висновку, що запобіганню будь-яких ризиків, пов`язаних із знищенням або спотворенням речових доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення інших кримінальних правопорушень, можливе при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України терміном на 2 місяці, оскільки такий запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим ризикам та забезпечити виконання ОСОБА_24 та ОСОБА_20 покладених процесуальних обов`язків, а суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії покладених на обвинувачених обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 182, 194, 331, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України строком на один місяць, тобто до 17 січня 2026 року включно.

Продовжити застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України строком на 60 діб, тобто до 14 лютого 2026 року включно.

Продовжити застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України строком на 60 діб, тобто до 14 лютого 2026 року включно.

Продовжити застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України строком на 60 діб, тобто до 14 лютого 2026 року включно.

Продовжити застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України строком на 60 діб, тобто до 14 лютого 2026 року, включно.

Продовжити застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України строком на 60 діб, тобто до 14 лютого 2026 року включно.

Продовжити покладені на обвинуваченого ОСОБА_22 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з застосуванням відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави, а саме:

- прибувати за кожною вимогою суду; утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи, строком на 60 діб, тобто до 14 лютого 2026 року включно.

Продовжити застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком на 60 днів - до 14 лютого 2026 року включно.

Покласти на ОСОБА_20 наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

Продовжити застосований відносно обвинуваченої ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком на 60 днів - до 14 лютого 2026 року включно.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_24 , наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

Роз`яснити обвинуваченим , що в разі не виконання покладених на них обов`язків, до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: