Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 1-кс/279/1515/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м.Коростень

Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростень клопотання старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000951 від 21.07.2015 року за ч.1 ст. 140 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000951 від 21.07.2015 року за ч.1 ст. 140 КК України.

На обгрунтування клопотання зазначено, що відповідно до наказу № 111 виконувача обов`язків головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Коростенська центральна міська лікарня Коростенської міської ради» ОСОБА_8 від 19.08.1995, ОСОБА_4 призначено на посаду лікаря- терапевта терапевтичного відділення КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» з 19.08.1995 року. 20.06.2015 о 11 год. 40 хв. до терапевтичного відділення КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» із захворюванням поступив ОСОБА_9 з попереднім діагнозом «правостороння позалікарняна полісегментарна пневмонія, середня ступінь важкості ДН1 ст.». При зверненні ОСОБА_9 скаржився на загальну слабкість, дискомфорт в правій половині грудної клітки, у зв`язку із чим його було госпіталізовано до терапевтичного відділення КНП «Коростенська ЦМЛ КМР».

Лікарем-терапевтом ОСОБА_4 у порушенні вимог Інструкції та «Протоколу надання медичної допомоги хворим на негоспітальну та нозокомінальну (госпітальну) пневмонію у дорослих осіб: етіологія, патогенез, класифікація, діагностика, антибактеріальна терапія» не вжито ряд заходів, зокрема не проведено корекцію антибактеріальної терапії на 2-3 день захворювання, незважаючи на відсутність позитивної динаміки від попередньої; на третю добу перебування 23.06.2015 не виконана контрольна рентгенограма органів грудної порожнини і при відсутності ефекту від призначення при проведенні цих заходів ОСОБА_4 повинен був запідозрити, що хворому не стає краще і провести корекцію лікування»; не проведено рентгенологічне обстеження в динаміці на 3-5 день враховуючи відсутність ефекту від призначеної антибактеріальної терапії; показники загального аналізу крові з формулою за 23.06.2015 на третю добу лікування не зрівняні з показники за 20.06.2015; під час лікування на третю добу підвищився рівень осідання еритроцитів, збільшився полочкоядерний зсув вліво, наявна лихоманка на 3-6 добі лікування, що свідчить про те що клінічний стан пацієнта не покращився, а погіршився, а тому лікар-терапевт ОСОБА_4 мав провести корекцію лікування; згідно «Протоколу» та Інструкції через 48-72 год від початку лікування ОСОБА_9 лікарям необхідно було оцінити ефективність лікування й врахувати клініко-лабораторні ознаки прогресування захворювання й неефективності лікування, переглянути тактику й замінити антибактеріальний засіб на комбіновану антибактикотерапію препарати другого ряду, що не було своєчасно зроблено. У зв`язку із неналежним лікуванням лікарем-терапевтом ОСОБА_4 стан ОСОБА_9 погіршився після чого 27.06.2015 останнього було переведено у відділення реанімації для інтенсивної терапії. 29.06.2015 о 11 год. 45 хв. внаслідок недбалого та несумлінного ставлення до своїх обов`язків лікарем-терапевтом ОСОБА_4 в реанімаційному відділенні КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» на фоні тяжкого стану, спричиненим його непрофесійністю, констатовано смерть хворого ОСОБА_9 , в результаті чого спричинено тяжкі наслідки. Відповідно до висновку експерта встановлено, що при лікуванні ОСОБА_9 лікарем-терапевтом ОСОБА_4 мало місце неналежне надання медичної допомоги, а саме: недостатній обсяг діагностичних досліджень (мікробіологічні дослідження для виявлення характеру та чутливості збудника) неадекватна (недостатня) антибіотикотерапія; відсутність контролю стану та ефективності призначеного лікування; застосування препарату при дихальної недостатності (феназепам); запізніле переведення у відділення інтенсивної терапії та призначення відповідного лікування. Отже, між недоліками надання медичної допомоги лікарем-терапевтом ОСОБА_4 та настання смерті ОСОБА_9 вбачається прямий причинний зв`язок.

По даному факту 21 липня 2015 року слідчим слідчого відділення Коростенського РУП ГУНП України в Житомирській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000951 від 21.07 2015 за ознаками злочину, передбаченого ч.І ст.140 КК України. 25.11.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.І ст.140 КК України.

Посилаючись на наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.179 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , підтримав подане клопотання, вказав, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, а також вказав на наявність ризику незаконного впливу на свідків, які органом досудового розслідування не допитані.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечив щодо застосування до нього запобіжного заходу, повідомив, що кожного разу з`являвся на виклик слідчого, прокурора, вказав на належність своєї процесуальної поведінки.

Перевіривши зміст клопотання, дослідивши докази по наданих матеріалах клопотання, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.131 КПК України запобіжні заходи належать до заходів забезпечення кримінального провадження.

Частиною 3 ст.132 КПК України встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 6 ст.132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язків, передбачених статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчим суддею встановлено, що 25.11.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.140 КК України, на переконання слідчого судді, доведена прокурором в судовому засіданні та підтверджується долученими до клопотання доказами, зокрема: повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_10 від 25.11.2025; протоколом допиту потерпілої; висновками комісійних судово-медичних експертиз; висновком судової почеркознавчої експертизи; наказами на призначення, посадовими інструкціями, наказами на відпустку та відкликання з відпустки ОСОБА_4 ; іншими матеріалами досудового розслідування.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не доведено існування хоча б одного із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, про існування яких вказано у клопотанні, а також прокурором в судовому засіданні.

Зважаючи на мету застосування запобіжного заходу, якою відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчим суддею не встановлено та прокурором не доведено фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного. До клопотання не долучено жодних відомостей про свідків, незаконний вплив на яких, за твердженням прокурора, може чинити підозрюваний. Не надано також будь-яких доказів на підтвердження наявності ризиків уникнення кримінальної відповідальності підозрюваного шляхом переховування чи неприбуття за викликом до слідчого, прокурора, а також не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Слідчий суддя також звертає увагу на десятирічну давність подій, з приводу яких висунуто підозру ОСОБА_4 у вчиненні нетяжкого злочину, а також відсутність відомостей, які б негативно характеризували підозрюваного, чи свідчили б про його протиправну поведінку упродовж цього тривалого періоду.

Враховуючи викладене, відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 , оскільки під час розгляду клопотання прокурором не доведено наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу ОСОБА_4 на необхідності дотримання процесуальних обов`язків, передбачених ч.7 ст.42 КПК України, а також попереджає, що наслідком їх невиконання є право слідчого, прокурора на звернення до слідчого судді, суду з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 131,132,176-179,184,193-196,309 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000951 від 21.07.2015 року за ч.1 ст. 140 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_11