Справа № 352/2551/25
Провадження № 1-кп/352/313/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 вересня 2025 року за № 00000266

за обвинуваченням ОСОБА_4 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Івано-Франківську, зарестрований та проживає в АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, не судимий:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України (далі- КК України)

ВСТАНОВИВ:

I. Історія провадження

04 листопада 2025 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України, розгляд якого у підготовчому судовому засіданні призначено на 07 листопада 2025 року.

07 листопада 2025 року в зв`язку із неявкою ОСОБА_4 , щодо якого відсутні відомості про повідомлення належним чином про дату, час та місце розгляду справи, розгляд відкладено на 11 грудня 2025 року.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2025 року судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України призначено на 26 вересня 2025 року.

ІІ. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про позбавлення його права керування транспортним засобом строком на 1 рік відповідно до постанови суду від 09 липня 2025 року у справі № 346/797/25, яка набрала законної сили 22 липня 2025 року, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду, яка набрала законної сили, маючи реальну можливість виконати постанову, продовжував здійснювати керувати транспортними засобами, чим не виконав постанову суду.

Так 06 вересня 2025 року о 17 годині 15 хвилин ОСОБА_4 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 рік на підставі постанови суду від 09 липня 2025 року, яка набрала законної сили 22 липня 2025 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно керував автомобілем марки «Daewoo» моделі «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 в селі Лісний Хлібичин Івано-Франківської області на дорозі Н-10 138 км.

Крім того, 22 вересня 2025 року о 07 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 рік на підставі постанови суду від 09 липня 2025 року, яка набрала законної сили 22 липня 2025 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно керував автомобілем марки «Hyinday » моделі «Н200», державний номерний знак НОМЕР_3 в селі Марківці Івано-Франківської області на дорозі Н-10 .

Таким чином, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність постанови Коломийського міськрайонного суду від 09 липня 2025 року, яка набрала законної сили 22 липня 2025 року та якою він позбавлений права керування транспортними засобами, будучи належним чином повідомленим про це, з метою невиконання цієї постанови, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, всупереч вимогам частини першої статті 129-1 Конституції України та частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма, в тому числі, фізичними особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжував керувати транспортними засобами, внаслідок чого постанова Коломийського міськрайонного суду від 09 липня 2025 року не виконана в частині призначення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 визнав вину в повному обсязі та підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Зазначив, що приблизно у лютому 2025 року стосовно нього поліцейськими складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП за керування автомобілем в стані сп`яніння. В подальшому постановою суду в липні місяці він притягнутий до відповідальності. На цей час на виконання постанови він сплатив близько 15 тисяч гривень штрафу кількома платежами, оскільки не має кошті на сплату всієї суми. Розпочав здійснювати платежі у серпні 2025 року.

У вересні 2025 року він продовжував керувати автомобілем, зокрема на початку вересня їхав за продуктами для дитини, а наприкінці вересня необхідно було допомогти волонтерам і нікому іншому не було можливості сісти за кермо. Він вже знав на той момент, що його позбавлено прав керування, однак вважав за необхідне допомогти волонтерам. Його зупинили працівники поліції та склали відповідні протоколи, в тому числі за повторне керування автомобілем в стані сп`яніння та керування автомобілем особою, яка позбавлена права такого керування.

Після цього він більше не сідає за кермо, кається у своїх діях та більше не хоче порушувати закон. Зазначає, що постійно з`являвся до поліції та суду, щиро кається у вчиненому та просить суворо його не карати.

Також зазначає, що має на утриманні неповнолітніх дітей, а сам є особою з інвалідністю 3 групи.

Обвинувачений та Прокурор, кожен окремо, пояснили, що правильно розуміють зміст обставин, викладених в формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті, а також їм зрозуміло, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У Суду немає сумнівів в добровільності їх позиції, в зв`язку із чим Судом в порядку частини третьої статті 349 КПК України постановлено ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті та постановлено обмежитись допитом обвинуваченої, а також дослідженням доказів щодо речових доказів, судових витрат та документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Ураховуючи викладене, Суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши надані докази та документи, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

IV.Мотиви призначення покарання

Суду надані наступні документи, що характеризують особу та впливають на вирішення питань щодо призначення покарання

-інформація щодо відсутності у ОСОБА_4 судимостей;

-інформація КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я», згідно із якою ОСОБА_4 до цього закладу за медичною допомогою не зверталась;

-характеристика старости Ліснохлібчинського старостинського округу, згідно із якою ОСОБА_4 дійсно проживає в с. Лісний Хлібичин, скарг на його поведінку не поступало

-актові записи про шлюби ОСОБА_4 ,

-актові записи про народження в 2010 та 2020 році ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , батьком яких є ОСОБА_4 ;

-інформація начальника Коломийського РТЦК про те, що ОСОБА_4 на обліку не перебуває;

-інформація щодо наявності у ОСОБА_4 захворювань;

-інформація щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності протягом 2025 року

В судових дебатах:

Прокурор просив призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі та на підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік.

Обвинувачений зазначила, що він вину визнає, щиро кається та згоден із покаранням, про яке просить Прокурор.

Відповідно до частини другої статті 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до частини першої статті 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який згідно зі статтею 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки.

В судових дебатах Прокурор та Обвинувачений зазначили про наявність таких обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Про наявність цих же обставин зазначено в обвинувальному акті.

Суд погоджується із наявністю такої обставини, як щире каяття оскільки ОСОБА_4 послідовно, як на стадії досудового розслідування так і судового розгляду визнавала свою вину та надавала послідовні показання.

Вказані висновки узгоджуються із послідовною практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 15 листопада 2021 року у справі 199/6365/19.

Одночасно Суд вважає, що відсутні докази такої обставини, яка пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки доказів проведення будь-яких процесуальних дій, під час яких ОСОБА_4 повідомив би про обставини, невідомі органу досудового розслідування, Суду не надано.

Згідно із обвинувальним актом, обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

В Судовому засіданні Обвинувачений підтвердив наявність цієї обставини та зазначив, що дійсно керував автомобілем в стані сп`яніння

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При обранні конкретного виду покарання суд враховує, що санкцією частини першої статті 382 КК України передбачені такі альтернативні види покарання, як штраф та позбавлення волі.

Суд бере до уваги наявність такої обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, Суд бере до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_4 позбавлявся права керування транспортними засобами в зв`язку із вчиненням ним правопорушення за ознаками статті 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані сп`яніння, що тягне за собою підвищену небезпеку для суспільства в порівнянні з іншими правопорушеннями.

В зв`язку із викладеним, а також враховуючи особливу цінність та важливість суспільних відносин, які були поставлені обвинуваченим під загрозу та яким була завдана шкода внаслідок їх вчинення, а також відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, Суд вважає, що призначення покарань у вигляді штрафу буде недостатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до санкції частини першої статті 382 КК України умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, карається позбавленням волі на строк від одного до трьох років позбавлення волі.

Враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий раніше, має міцні соціальні зв`язки, визнав вину в повному обсязі, Суд вважає, що призначення покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, сприятиме меті покарання та виправленню ОСОБА_4

щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням

Відповідно до статті 75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких відповідно до статті 12 КК України. Також Суд враховує особу обвинуваченого, який визнав вину в повному обсязі, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність відомостей щодо продовження будь-якої протиправної поведінки після вчинення кримінального правопорушення, належне виконання Обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та судового розгляду, наявність у Обвинуваченого на утриманні неповнолітніх дітей, в зв`язку із чим Суд а цих конкретних обставин справи вважає, що ОСОБА_4 може виправитись без відбування покарання.

Відповідно до частини четвертої статті 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

При визначенні строку Суд враховує особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має міцні суспільні зв`язки, одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, його поведінку під час судового розгляду справи, а саме виконання передбачених процесуальних обов`язків.

В зв`язку із викладеним Суд вважає достатнім для випробування ОСОБА_4 встановлення йому мінімального строку.

Відповідно до статті 76 КК України Суд вважає необхідним покласти на ОСОБА_4 безальтернативні обов`язки у відповідності до частини першої статті 76 КК України, а також, враховуючи, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, передбачений пунктом 3 частини другої статті 76 КК України обов`язок працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

V.Щодо речових доказів

В ході досудового розслідування стороною обвинувачення долучено в якості речових доказів:

-мобільний телефон «iPhone» моделі «ХR» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4

-оптичні носій інформації DVD-R диски із відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля, нагрудної камери поліцейських ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000266.

Відповідно до частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

В зв`язку із викладеним, мобільний телефон підлягає поверненню власнику ОСОБА_4 , а оптичні носії інформації підлягають залишенню в матеріалах кримінального провадження.

VI.Щодо процесуальних витрат

Згідно із обвинувальним актом, витрати на залучення експерта відсутні та в судовому засіданні сторони не заявили про наявність таких витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 369-371, 373, 374, 376, 381-382 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі частин другої -четвертої статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді 1 рік позбавлення волі з випробуванням, встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі частин першої та другої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речовий доказ мобільний телефон «iPhone» моделі «ХR» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 повернути власнику ОСОБА_4 ;

Речові докази - оптичні носії інформації DVD-R диски із відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля, нагрудної камери поліцейських ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000266

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9