ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/604/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000035 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 2025 року задоволено клопотання прокурора та до ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 січня 2025 року ( як зазначено в ухвалі) включно, без визначення застави. Обвинуваченого ОСОБА_8 , взято під варту у залі суду.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 2025 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , обравши йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, такою, що прийнята в порушення ч. 1 ст. 183 КПК , п.3 ч. 2 ст. 183 КПК України.

ОСОБА_8 , раніше не судимий, обвинувачується за ч. 1 ст. 122 КК України за яке передбачене покарання до 3 років позбавлення волі.

Звертаючись до суду з клопотанням прокурор вказав на наявність ризиків переховування від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому прокурор на підтвердження обставин, які передбачені п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК послався на те, що ОСОБА_8 21.04.2025 року та 09.09.2025 року не з`явився у судове засідання та стверджує, що таким чином він переховувався від суду і тим самим перешкоджає кримінальному провадженню, а саме у швидкому, повному розгляді справи.

Суд приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до обвинувачення на підтвердження обставин визначених п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК вказав на те, що

у кримінальному провадженні №0000035 від 09.02.2024 року, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 122 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину.

Також, вказав на те що прокурором доведено наявність ризиків ухилення обвинуваченого від суду, оскільки останній у судові засідання не з`явився без поважних причин 17.07.2024, 17.09.2024, 07.08.2024, 10.02.2025, 21.04.2025, 09.09.2025. Вимоги ухвал Суду від 17.09.2024, 10.02.2025, 21.04.2025, 09.09.2025 про привід обвинуваченого не виконано у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання.

Ці обставини суд оцінив як спробу ухилення обвинуваченим від суду, та фактично визнав цю обставину як є перешкоджання судовому розгляду, оскільки призводить, в тому числі, до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження.

Захист не погоджується з цими доводами вважає що прокурором не доведено належними доказами обставини, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України при наявності яких можливо обрати запобіжний захід тримання під вартою, а судом безпідставно ототожнено «спробу ухилення обвинуваченого від суду» від поняття переховування від суду та визнання спроби ухилення від суду перешкоджанням судовому розгляду.

Так під час розгляду справи обвинувачений не оголошувався у розшук, а саме прийняття такого рішення свідчить про те, що особа переховувалась від суду.

Крім того у судовому засіданні 17.10.2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 вручене клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, після отримання якого, він 03.11.2025 року та 18.11.2025 року з`явився у судові засідання, що свідчить про те що він не мав наміру переховуватись від суду.

Прокурор не надав докази яким чином обвинувачений перешкоджав кримінальному провадженню, лише висловив припущення що він може перешкоджати оскільки не з`являвся у судові засідання.

Відсутні докази повідомлення про підозру у вчиненні іншого злочину, так як направлення обвинувального акту за ч. 1 ст. 162 та ч. 1 ст. 125 КК України свідчить про обвинувачення у вчиненні кримінального проступку а не злочину.

Також суд не обґрунтував з яких причин ним не взято до уваги позицію представника потерпілого, яка під час розгляду клопотання заперечувала проти задоволення клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки це не відповідає інтересам потерпілого.

Вважаю суд безпідставно не взяв до уваги те, що відносно ОСОБА_8 у вказаному кримінальному провадженні жоден запобіжний захід не застосовувався, в тому числі на стадії досудового розслідування, він має зареєстроване місце проживання, поведінку обвинуваченого після вручення йому клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою а саме те що 17.10.2025, 03.10.2025 та 17.10.2025 року він з`явився до суду, відсутність доказів переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню, повідомлення про підозру у вчиненні іншого злочину.

Позиція учасників .

Адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечила проти задоволення вимог захисника.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вбачається з матеріалів провадження, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000035за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 125 КК України.

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 08.02.2024 близько 14:15 години, перебуваючи біля подвір?я за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, з метою противоправного спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, умисно наніс близько десяти ударів кулаками обох рук в область обличчя, один удар каменем в область правої сторони чола та близько восьми ударів ногами в область грудної клітини потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 1-7 ребер зліва, тіла грудини, тіла 8 грудного хребця, синців передньої поверхні грудної клітки зліва, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров?я та синців, саден обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння.

Крім того, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що близько 19:50 год. 11.07.2024, перебуваючи за адресою: м. Херсон, вул. Олександрівська, 106, переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тримаючи в правій руці фрагмент тротуарної плитки умисно наніс нею один удар в область межі лобної і тім?яної ділянок голови по центру ОСОБА_10 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді одного садна під темно-бурою скоринкою вище рівня неушкодженої шкіри розмірами 3х2 см, які згідно з висновком експерта, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є умисне легке тілесне ушкодження.

Під час судового засідання 18.11.2025 року судом відповідно до приписів ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

Необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 на стадії судового розгляду прокурор у клопотанні обґрунтував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України, існуванням ризиків, передбачених п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та доведенням того, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 ухилився від суду, в судові засідання неодноразово не з`являвся, зокрема: 17.07.2024, 17.09.2024, 07.08.2024, 10.02.2025, 21.04.2025, 09.09.2025, хоча був належним чином обізнаним про вказані судові засідання, тобто переховується від суду і тим самим перешкоджає кримінальному провадженню, а саме у швидкому, повному розгляді справи судом. Крім того зазначив, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області знаходиться обвинувальний акт у іншому кримінальному провадженні №0000147 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.1 ст.125 КК України.

З урахуванням вищевикладеного, а також особи обвинуваченого, обставин вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 та ступінь їх суспільної небезпеки, прокурор вважав необхіднім обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не в змозі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.11.2025 року клопотання прокурора було задоволено, щодо обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 січня 2025 року ( як вказано в ухвалі) включно без визначення розміру застави.

Мотивуючи висновки, суд врахував положення п.3 ч. 2 ст. 183 КПК , положення ст. 42 КПК України, якими покладено на обвинуваченого обов`язок прибути за викликом суду, а разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це суд , врахував, що обвинувачений у судові засідання не з`явився без поважних причин 17.07.2024, 17.09.2024, 07.08.2024, 10.02.2025, 21.04.2025, 09.09.2025, постановлені судом ухвали 17.09.2024, 10.02.2025, 21.04.2025, 09.09.2025 про привід обвинуваченого не виконано у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання та дійшов висновку, про доведеність ухилення обвинуваченого від суду, що перешкоджає судовому розгляду, оскільки призводить до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження, тому дійшов висновку, що до обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Апеляційний розгляд здійснюється відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

З матеріалів провадження, які надійшли із суду першої інстанції у обсязі, передбаченому ст. 422-1 КПК України вбачається, що 06.07.2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000035 від 09.02.2024 надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.07.2024 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, а ухвалою суду від 23.07.2024 обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні призначено до судового розгляду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.03.2025 року об`єднано судове провадження у кримінальному провадженні №0000035 від 09.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та судове провадження у кримінальному провадженні №0000229 від 06.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

В судові засідання 17.07.2024, 17.09.2024, 07.08.2024, 10.02.2025, 21.04.2025, 09.09.2025 ОСОБА_8 не з`явився без поважних причин.

Ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області від 17.09.2024, 10.02.2025, 21.04.2025, 09.09.2025 у зв`язку з неявкою обвинуваченого було застосовано до нього привід, ухвали суду виконані не були, як зазначив в ухвалі суд у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.10.2025 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

18.11.2025 року обвинувачений самостійно з`явився до суду для розгляду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке подано прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України на які вказує прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого, з урахуванням положень ст. 178 КПК України.

Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований ,окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на стадії судового розгляду прокурор у клопотанні зазначив, що встановлено існування ризиків, передбачених п. 1, 3 , 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризиків переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення та доведеністю того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі переховувався від суду.

Вбачається , що на стадії досудового розслідування щодо ОСОБА_8 запобіжний захід не обирався.

Неналежна процесуальна поведінка обвинуваченого, його неодноразова неявка до суду за викликами те, що судовий розгляд за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 125 КК України не закінчений, викладені у клопотанні відомості про перебування на розгляді суду іншого кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні 11.07.2024 року, 12.06.2025 року кримінальних правопорушень , передбачених ч.1 ст.162, ч. 1 ст. 125 КК України, відсутність у обвинуваченого ОСОБА_8 який не одружений , не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків , свідчать про існування ризиків про які зазначено у клопотанні прокурора.

Судом взято до уваги, що будучи повідомленим про дату, час та місце судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 не виконуючи покладений на нього ст. 42 КПК України обов`язок прибувати за викликом суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених суд, неодноразово без поважних причин в судові засідання не з`явився, суду не повідомив причини неявки, що не спростовується захисником в апеляційній скарзі. Для забезпечення участі обвинуваченого в судове засідання ухвалами суду від 17.09.2024, 10.02.2025, 21.04.2025, 09.09.2025 у зв`язку з неявкою обвинуваченого було застосовано до нього привід, ухвали суду виконані не були, як зазначив в ухвалі суд у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання.

Захисник не спростовує в апеляційній скарзі зазначені в ухвалі суду обставини щодо неодноразової неявки обвинуваченого в судове засідання у зазначені в ухвалі дати, постановлення судом ухвал про застосування до обвинуваченого приводу, а також зазначені в ухвалі суду причини невиконання органами поліції застосованого приводу через відсутність обвинуваченого за місцем проживання.

Захисник зазначає, що встановлені судом обставини не доводять того, що ОСОБА_8 переховувався від суду, перешкоджав кримінальному провадженню, тому судом безпідставно застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Такі доводи, а також посилання захисника на те, що переховування від суду може бути встановлено лише оголошенням обвинуваченого у розшук, висновки суду не спростовують.

Нормами кримінального процесуального закону не передбачено , що переховування обвинуваченої особи від суду чи органу досудового розслідування мають бути підтверджені певними засобами доказування.

Переховуванням обвинуваченого від суду слід визнати умисні дії особи, яка в установленому порядку набула статусу обвинуваченого , що спрямовані на неявку за викликом суду і змушують правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на встановлення місця знаходження обвинуваченого та супроводження обвинуваченого до суду. У цьому провадженні як видно ОСОБА_8 неодноразово, системно не з`являвся за викликом до суду без поважних причин, при виконанні ухвал суду про привід обвинуваченого, який згідно ст. 140 КПК України полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час, за місцем проживання ОСОБА_8 не перебував, про що зазначено в ухвалі суду, підтверджено прокурором в судовому засіданні під час апеляційного розгляду і не спростовується захисником в апеляційній скарзі , що відповідно до усталеної судової практики підтверджує переховування обвинуваченого від суду і що такі дії носять умисних характер , і тільки після вручення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу обвинувачений з`явився в судове засідання.

Встановивши зазначені обставини, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_8 , який раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти життя і здоров`я особи із застосуванням насильства , передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до трьох років, зважаючи на те, що перебуваючи на волі він переховувався від суду , для запобігання встановленим ризикам слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Доводів щодо незаконності ухвали суду в частині невизначення розміру застави, в апеляційній скарзі захисник не наводить.

Посилання захисника на те, що більш м`який запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не ґрунтуються на матеріалах провадження, які вказують на те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, неявка в судове засідання обвинуваченого без поважних причин носить системний характер, що свідчить про його небажання демонструвати готовність до свідомої самокерованої процесуальної поведінки , спрямованої на належне виконання своїх процесуальних обов`язків, та встановлення судом факту його переховування від суду.

Висловлена представником потерпілого позиції щодо клопотання прокурора не є вирішальною для суду та враховується у сукупності з обставинами, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Суд, як видно, врахував тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, сукупність даних про особу обвинуваченого, передбачених ст. 178 КПК України, приписи п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, стадії судового розгляду, доведеність того, що обвинувачений перебуваючи на волі переховувався від суду, що в сукупності і стало підставою для висновку про існування ризиків та наявність підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою на цій стадії судового провадження не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції з підстав та за доводів зазначених в апеляційній скарзі, скасуванню не підлягає.

Допущена в ухвалі описка у даті до якої обрано запобіжний захід не є підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, описка може бути виправлення судом відповідно до вимог ст. 379 КПК.

Керуючись ст. 404, 407, 419, 422-1 , ч. 2 ст. 376 КПК України, апеляційній суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4