печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4017/26-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.01.2026 за № 757/735/26-к, у рамках кримінального провадження № 0001701 від 20.08.2024, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 174 КПК України в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.01.2026 у кримінальному провадженні № 0001701, а саме на майно вилучене 05.06.2025 під час проведення обшуку в індивідуальному сейфі в приміщенні відділення «Третє Столичне №8» АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за адресою м. Київ, вул. Івана Мазепи, 14, депозитарій 347, стійка 2 скринька 047, а саме: 61 900 доларів США та 42 800 ЄВРО.

Мотивуючи означене клопотання, заявник вказує, що арешт накладено з порушенням положень ст. 170 КПК України, без перевірки обставин та підстав накладення такого арешту. Також посилається на те, що накладений арешт порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, вказує, що арештоване майно, не відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України.

У судове засідання слідчий/прокурор не з`явились, про розгляд клопотання повідомлялись належним чином, прокурор ОСОБА_5 подав до суду письмові заперечення у яких просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те що вказані грошові кошти є речовими доказами у кримінальному провадженні.

До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_6 , про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги визначені у клопотанні підтримує, просить задовольнити.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001701 від 20.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.01.2026 у справі №757/735/26-к задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які здійснюють боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження №0001701 від 20.08.2024, про арешт майна у кримінальному провадженні №0001701 від 20.08.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, та: - накладено арешт на майно вилучене 05.06.2025 під час проведення обшуку в індивідуальному сейфі в приміщенні відділення «Третє Столичне №8» АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за адресою м. Київ, вул. Івана Мазепи, 14, депозитарій 347, стійка 2 скринька 047, а саме: 61 900 доларів США та 42 800 ЄВРО, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Власником арештованих коштів 61 900 доларів США та 42 800 ЄВРО є громадянин України ОСОБА_4 .

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Із мотивувальної частини ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.10.2025 вбачається, що підставами накладення арешту є забезпечення кримінального провадження, а саме, забезпечення речових доказів у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства щодо накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено, обґрунтовуючи клопотання про накладення арешту, орган досудового розслідування вважав, що у діях посадових осіб ТОВ «МИКОЛАЇВМОЛПРОМ» (), ТОВ ТД «ДМСЗ» (), ТОВ «ДМ3» () вбачаються факти внесення до бухгалтерського та податкового обліку завідомо неправдивих відомостей щодо проведення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей необхідних для подальшого надання послуг ДОТ МОУ.

Також, що Державний оператор тилу Міністерства оборони України (далі - ДОТ МОУ) здійснюючи функції щодо забезпечення тилових потреб Збройних сил України (далі - ЗС України), закуповує у суб`єктів господарювання виріб схожий на масло/ сир з розрахунку 300 400 грн. за кілограм, в той час як ринкова вартість такого продукту, яка надходить до кінцевого споживача, структурного підрозділу ЗС України, становить близько 170 грн. за кілограм. Внаслідок штучного завищення суб`єктами господарювання через підконтрольні підприємства з ознаками фіктивності вартості молочної продукції, яка поставляється на ДОТ МОУ за період 2024 року державі можливо заподіяно матеріальної шкоди на суму близько 600 млн грн.

Зокрема досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «Асікс Груп» (), ТОВ «Гран Прі ЛТД» (), ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» () та ТОВ «ГАРНА СТРАВА» () є одними з основних постачальників харчових продуктів (в т.ч. кисло-молочних виробів, а саме вершкового масла та сиру твердого) на адресу ДОТ МОУ.

При цьому, поклавшись на твердження прокурора, що ОСОБА_4 будучи власником частки в статутному капіталі ТОВ «МИКОЛАЇВМОЛПРОМ» може бути причетним до вказаних вище дій, жодних доказів на підтвердження вказаного матеріали досудового слідства не містили та не містять.

Крім того, матеріали досудового розслідування не містять доказів поставки продукції безпосередньо ТОВ «МИКОЛАЇВМОЛПРОМ», ТОВ ТД «ДМСЗ» та ТОВ «ДМ3» до Документ 03.07.2025 6 ДОТ МОУ.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_4 , слідство зазначало, до вчинення зазначеного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_4 , який являється кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «МИКОЛАЇВМОЛПРОМ» (), ТОВ ТД «ДМСЗ» (, та який згідно із укладеним договором про користування індивідуальним сейфом, орендує індивідуальний банківський сейф (банківську скриньку) у приміщенні відділення «Третє Столичне №8» АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (, МФО 305299).

Разом з тим, ані в клопотанні прокурора ані в ухвалі слідчого судді не зазначено, яким чином та чим підтверджуються обставини, що ОСОБА_4 причетний до вказаного злочину.

З огляду на зазначене вище, органи досудового розслідування прийшли до хибного висновку про причетність ОСОБА_4 до вказаного злочину, оскільки останній не входить до складу виконавчих органів зазначених товариств, не має вирішального впливу на діяльність вказаних підприємства, та протягом тривалого часу зокрема з 2019 року не приймав участі в засіданнях загальних зборів, а також хибного висновку, що грошові кошти є майном, на яке спрямоване кримінальне правопорушення, містять на собі сліди злочину та здобуті злочинним шляхом.

Таким чином, станом сьогодні відсутні підстави вважати речовими доказами вилучені у ОСОБА_4 грошові кошти та необхідності забезпечувати кримінальне провадження №0001701 арештом вказаних коштів, які є власністю ОСОБА_4 .

Матеріали кримінального провадження не містять інформації про те, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи вказане, слідчий суддя приходить висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належного йому майна, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.01.2026 за № 757/735/26-к, у рамках кримінального провадження № 0001701 від 20.08.2024 - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.01.2026 за № 757/735/26-к, у рамках кримінального провадження № 0001701 від 20.08.2024 на майно вилучене 05.06.2025 під час проведення обшуку в індивідуальному сейфі в приміщенні відділення «Третє Столичне №8» АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 14, депозитарій 347, стійка 2, скринька 047, а саме на: - 61 900 доларів США та 42 800 ЄВРО, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1