Справа № 487/9909/25
Провадження № 1-кс/487/5627/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.12.2025 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному проваджені № 0000778 від 28.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000778 від 28.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 діб без визначення застави.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних павопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, на думку слідчого підозрюваний має реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Слідчий вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , наполягав на його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючиь на те, що рушниці у нього не було.

Захисник підзорюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на неоьґрнутованість підозри та відсутність ризиків.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000778 від 28.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.12.2025 у невстановлений органами досудового розслідування час, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 з метою заволодіння належним йому майном, здійснив один постріл з ручної вогнепальної зброї у потерпілого, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді вогнепального дробового поранення серця, внаслідок якого, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 244 від 29.12.2025, на місці настала смерть ОСОБА_7 .

В подальшому, переслідуючи корисливий прямий умисел, заволодів транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «ЗАЗ» моделі «110308», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, який перебував у приміщенні гаражу за вказаною адресою та, відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , після чого зник з місця події на викраденому транспортному засобі.

30.12.2025 ОСОБА_5 було затримано, а 31.12.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень. передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколах огляду місця події від 29.12.2025, 30.12.2025, протоколах допиту потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та предя`явлення ОСОБА_11 ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками, лікарському свідоцтві про смерть № 244.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Санкцією ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 289 КК УКраїни, карається позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі доведеності його вини, слідчий суддя переконаний, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, існує і є обґрунтованим.

Крім того, слідчий суддя враховує, що за матеріалами клопотання ОСОБА_5 зник з місця подій та переховувався від органів досудового розслідування.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, тяжкість кримінального правопорушення свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

В судовому засіданні встановлено існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 приховував сліди кримніального правопорушення шляхом поховання трупу у підвальному приміщенні, намагався позбутися рушниці, яка може бути зброєю, з якої вбито потерпілого, також не встановлено місце знаходження мобільного телефону, яким користувався потерпілий ОСОБА_7 , а тому існує ризик його знищення.

Слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний може особисто або через третіх осіб незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з якими знайомий та проживає по сусідству.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, також знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Так, ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності за корисливий злочин, не працевлаштований офіційно, не має постійного джерела доходу, підозрюється у вчиненні злочину з корисливих мотивів, а тому може вчинити інше кримніальне правопорушення.

При розгляді даного клопотання, крім наявності вищенаведених ризиків, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , має задовільний стан здоров`я, одружений, проживає з дружиною та донькою, 2008 р. н. в м. Кривий Ріг, не працює, відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.

Отже, враховуючи вищенаведене, з огляду на обставини кримінального провадження, характер та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

До підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з момента затримання до 27.02.2026. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Слідчий суддя вважає, що тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою у конкретному випадку виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В даному випадку слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 пред`явлено підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, який посягає на життя людини, що є найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК УКраїни).

Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні насильницького злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.02.2026 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 31.12.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1