Справа № 405/3933/25
Провадження № 1-кп/405/191/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року

Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження №0000964 у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Кіровограда Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, працючого тренером-викладачем КЗ «Обласна спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву-2», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 вчинив ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за наступних обставин.

Так, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ГХ(зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ГХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-ІХ, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, Указом від 06 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-ІХ, Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-ІХ, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року №3684-ІХ, Указом від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3 891-IX, Указом від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовозобов`язаним та придатним до військової служби, відповідно до довідки ВЛК № 8817 від 23.12.2024, прибув 09.01.2025, приблизно о 09 годині 00 хвилин (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , де йому цього ж дня о 09 годині 20 хвилин було вручено повістку для відправки у війська до військової частини № НОМЕР_1 для проходження військової служби, однак останній відмовився від отримання бойової повістки, про що було складено акт щодо відмови від отримання повістки на відправку.

Разом з тим, будучи належним чином повідомленим про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час загальної мобілізації, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про загальну мобілізацію, оголошену Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами, внесеними Указом від 17 травня 2022 року № 342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2264-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2501-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2739-ІХ, Указом від 6 лютого 2023 року № 59/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2916-ІХ, Указом від 1 травня 2023 року № 255/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3058-ІХ, Указом від 26 липня 2023 року № 452/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3276-ІХ, Указом від 6 листопада 2023 року № 735/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3430-ІХ, Указом від 5 лютого 2024 року № 50/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3565-IX, Указом від 6 травня 2024 року № 272/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3685-ІХ, Указом від 23 липня 2024 року №470/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року №3892-ІХ, та про продовження строку проведення загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 28 жовтня 2024 року № 741/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4025-ІХ, з 10 листопада 2024 на 90 діб, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, діючи умисно, усвідомлюючи свої протиправні дії, не маючи права на відстрочку, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ», ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543- XII, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69-2022 від 24.02.2022, Укази Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 741/2024 від 28.10.2024, будучи придатним до військової служби, у присутності працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовився від проходження військової служби під час мобілізації, про що 09.01.2025 написав письмову заяву, та у такий спосіб ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, що всі обставини скоєного ним протиправного діяння в обвинувальному акті викладені вірно та він їх не оспорює. Так, він дійсно після проходження ВЛК у грудні 2024 року, згідно якої його було визнано придатним до військової служби, 09.01.2025 перебував в ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 , де йому приблизно о 09 годині під підпис було вручено бойову повістку, згідно якої він повинен був відправитись до військової частини. Однак він відмовився від отримання бойової повістки. Також він написав письмову заяву про відмову. На даний час він не змінив свою позицію та проходити військову службу не бажає та розуміє, що у нього не має щирого каяття щодо вчиненого злочину, бо у нього не має жалю з приводу цього та осуду своєї поведінки, у нього не має бажання якимось чином виправити ситуацію, він категорично не бажає проходити військову службу.

Крім того, обвинувачений під час надання показів повідомив, що підписуючи заяву про відмову від проходження військової служби під час мобілізації, він усвідомлював наслідки і чітко розумів, що не збирається проходити військову службу. Вважає, що військова служба не для нього, і йому цікавіше та корисніше займатися тренуванням дітей. Він розуміє, що йому загрожує покарання у виді позбавлення волі і він готовий перебувати у місцях позбавлення волі та зможе там підтримувати зв`язок з вихованцями, чого не зможе робити на війні.

ОСОБА_3 зазначив перед судом, що вважає себе вільною людиною, яка має право обирати чим займатися у житті, тому він хоче бути тренером та не бажає проходити військову службу. Зазначив, що воювати мають ті, хто має знання і досвід у військовій сфері, пройшов навчання та працював відповідно. Якщо брати цивільне населення, участь у військових діях має бути добровільною. Обвинувачений зазначив, що він категорично проти «насильної» мобілізації.

Також обвинувачений надав суду документи та повідомив, що виїжджав один раз під час війни за кордон з дітьми на змагання скориставшись системою «Шлях», для чого спеціально зареєструвався волонтер. Для того, щоб перевести із-за кордону медикаменти в якості водія йому треба було десь дві доби, але він затримався за кордоном десь неділю, так як приймав участь в якості тренера. Медикаменти вони доставили в Україну за призначенням. Через спортивну школу виїзд йому не дозволили, пояснили, що він може не повернутися назад в країну, але він зазначає, що у будь-якому разі повернувся б, оскільки є єдиною відповідальною особою за неповнолітніх спортсменів.

Вважає, що кожна людина має займатися тим, що в неї виходить найкраще, та думати про майбутнє після війни. Він входить до складу збірної України зі скелелазіння на 2025 рік та має багаторічний досвід (15 років) у сфері тренування дітей, та багато відзнак за свою діяльність. Варіант того, що його можуть не відправити на військову службу в гарячі точки через заслуги, він допускає, але сумнівається, оскільки його знайомого (чемпіона світу), забрали на службу, а через два місяці повернули у труні.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих даних на особу обвинуваченого, визнавши недоцільним допит свідків та дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Відповідно до положень ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадку можливості зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, доведена.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст. 336 КК України як умисні дії, що виразилися в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться, не одружений та не має утриманців, офіційно працевлаштований тренером-викладачем КЗ «Обласна спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву-2». Входить до складу збірної України зі скелелазіння.

Судом також установлено, що обвинувачений у період воєнного стану здійснив одноразовий виїзд за межі України, скориставшись процедурою «Шлях», зареєструвавшись як водій для перевезення волонтерського вантажу у вигляді медичних препаратів (а.с.73,74). Водночас із показань обвинуваченого убачається, що основною метою зазначеного виїзду було забезпечення участі його підопічних спортсменів у міжнародних змаганнях, у зв`язку з чим він перебував за кордоном довше, ніж це було необхідно для доставки вантажу. Після завершення змагань обвинувачений повернувся до України та доставив вказані медикаменти за призначенням. Зазначені обставини суд ураховує як дані, що характеризують особу обвинуваченого, проте вони свідчать про одноразовий виїзд та не підтверджують здійснення ним систематичної волонтерської діяльності.

Судом враховано надану Подільським районним відділом з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , у якій надана наступна соціально-психологічна характеристика обвинуваченого.

Так, ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та особисте житло, не одружений, дітей не має. Здобув вищу освіту за кваліфікацією «Інженера з автомобільного транспорту» та ступінь вищої освіти магістр за спеціальністю «Фізична культура і спорт, професійна кваліфікація викладач закладу вищої освіти, тренер з обраного виду спорту». На теперішній час працює офіційно в комунальному закладі "Обласна спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву-2" на посаді тренера-викладача першої категорії зі скелелазіння, матеріально забезпечений, боргів не має. Зі слів обвинуваченого алкогольні напої не вживає, не має досвіду вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, веде здоровий спосіб життя так, як професійно займається спортом. Також обвинувачений повідомив, що серед знайомих, друзів та членів родини правопорушників не має. Стосунки з рідними та близькими підтримує позитивні, доброзичливі. Батько працює тренером у спортивній школі, мати пенсіонерка. Згідно характеристики з місця роботи ОСОБА_3 зарекомендував себе, як працелюбний, дисциплінований та грамотний фахівець, енергійний, принциповий та перспективний тренер-викладач володіє добрими організаторськими здібностями. Багато уваги приділяє виховній роботі з дітьми. Навчально-тренувальні заняття проводить на високому рівні, застосовуючи новітню методику та технологію тренувань. ОСОБА_3 сам неодноразовий чемпіон та призер багатьох чемпіонатів України, член збірної команди України зі скелелазіння. У 2024-2025 роках за підготовку чемпіона України, нагороджений дипломами молоді та спорту України. На сьогодні, три його вихованця є членами національної збірної команди України зі скелелазіння, які готуються до участі в чемпіонаті Європи серед молоді. Користується повагою та авторитетом серед вихованців та співробітників школи. Ставлення до правопорушення негативне. Вину в інкримінованому правопорушенню визнає, в скоєному щиро кається. Має позитивні плани на майбутнє, а саме: продовжити займатись спортом та підготувати свою команду до участі в чемпіонаті Європи.

Також, у досудовій доповіді зазначено висновок про те, що можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , історію правопорушення, сформовану соціально - орієнтовану систему цінностей, рівень особистісної реалізованості, емоційну врівноваженість, належний рівень загальної культури, відсутність залежностей, наявність позитивних життєвих планів, середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства, за умов проведення індивідуально-корекційної роботи, спрямованої на активізацію процесу мотиваційної діяльності та недопущення вчинення обвинуваченою особою повторних кримінальних правопорушень (а.с.34-39).

Обставин, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Суд не погоджується із позицією щодо наявності обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття, виходячи з наступного.

Факт визнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого як обставину, що пом`якшує покарання. Адже розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття обвинуваченого у вчиненні злочину не знайшов своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Суд також зауважує, що наявність щирого каяття у обвинуваченого було предметом дослідження також під час розгляду клопотання про передачу обвинуваченого на поруки трудовому колективу на підставі ст.47 КК України, та не знайшло свого підтвердження.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, вищеприведених даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що останньому слід призначити покарання у межах, установлених у санкції ст. 336 КК України, у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 статті 69 КК України судом не встановлено.

При вирішенні питання щодо можливості застосування ст.75 КК України суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, законодавцем чітко визначено, що за наявності вказаних вище підстав, під час вирішення питання щодо застосування положень ст.75 КК суд враховує: тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи.

Крім обставин приведених вище, суд бере до уваги те, що:

- ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин, але спрямований на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації та воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад;

- відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Такі положення основного закону дублюються в ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України;

- згідно зі ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Умисне ухилення від такого обов`язку під час воєнного стану створює негативні наслідки та тенденції в суспільстві та підриває обороноздатність держави;

- ОСОБА_3 , будучі військовозобов`язаною особою віком від 25 до 60 років, визнаним придатними до військової служби, не маючи права на відстрочку та не будучи заброньованим, фактично одинадцяти місяців перебуваючи на території м.Кропивницький після отримання бойової повістки, його умисного ухилення від явки на збірний пункт та відкриття кримінального провадження, жодного разу до ТЦК та СП не з`явився, хоча мав таку можливість спроби виправити ситуацію, зокрема вступити до лав ЗСУ, що разом із його позицією щодо обставин вчинення злочину, висловленою в суді, свідчить про його свідомі та умисні дії з метою уникнення мобілізації;

- суд враховує те, що ОСОБА_3 виконує суспільно-корисну роботу у сфері спорту (скелелазіння) на високому рівні та має значні спортивні досягнення (а.с.57-72). Суд бере до уваги, що реальне відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі може мати негативний влив на підготовку дітей, які займаються скелелазінням на високому спортивному рівні. Однак, ОСОБА_3 як тренер крім передання спортивних знань/навичок має здійснювати позитивний виховний влив на дітей та власним прикладом зокрема показувати, що захист Вітчизни є обов`язком, а не правом, який треба виконувати кожному громадянину України. В той же час сам вчинений ним злочин, його ставлення до нього, його особисте негативне ставлення до виконання громадянами України обов`язку проходження військової служби під час мобілізації у особливий період під час ведення Україною тяжкої та виснажливої війни із ворогом, який має перевагу у мобілізаційному людському ресурсі має у той же час значний негативний виховний вплив на дітей, до тренування яких він долучений;

- суд бере до уваги досудову доповідь, складену органом пробації, однак наголошує, що відповідно до ст. 314-1 КПК України вона носить рекомендаційний характер і є лише одним із джерел даних, що підлягають оцінці в сукупності з іншими встановленими обставинами. Висновки досудової доповіді стосуються передусім соціально-побутових характеристик обвинуваченого та загального рівня ризику повторності правопорушення. Разом з тим вони не враховують мотивів та характеру вчиненого ним діяння, обставин його відмови від виконання військового обов`язку у період воєнного стану, відсутності щирого каяття та небажання виправити ситуацію протягом тривалого часу. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що досудова доповідь є врахованою, однак її висновок про можливість виправлення без ізоляції від суспільства не може бути визначальним при вирішенні питання про застосування ст. 75 КК України, оскільки не відображає повною мірою значення та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд вважає не можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування покарання. Застосування до останнього такої правової пільги, як звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, буде необґрунтованим та таким, що не відповідає зазначеним вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не пред`являвся.

Витрати на проведення експертизи в даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Подільський районний суд м. Кропивницького протягом 30 діб з моменту його проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з дня вручення копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Подільському районному суді м. Кропивницького копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя Подільського районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_7