Справа № 950/3332/25
Провадження № 1-кп/950/344/25
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Лебедин обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні № 0000187 за обвинуваченням

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Борова, Борівського району, Харківської області; громадянин України; освіта вища; одружений; має на утриманні малолітню дитину; зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 , військовослужбовець)

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2024 № 338 ОСОБА_3 призначено на посаду командира 1 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

03.06.2025 близько 01 год. 30 хв., ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та координувати свої дії, в умовах недостатньої видимості через темну пору доби, керував автомобілем «Land Rover Freelander», д.н.з. НОМЕР_2 , у салоні якого перевозив пасажира ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та рухався по вул. Тараса Шевченка в м. Лебедин, Сумської області, де в цей час перебували працівники поліції ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУ НП в Сумській області, які на службовому автомобілі «Renault Duster» д.н.з. НОМЕР_3 в комендантську годину намагалися зупинити вище вказаний автомобіль з метою перевірки у його водія та пасажирів документів.

В цей час автомобіль «Land Rover Freelander», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , на вимогу працівників поліції зупинитися не реагував та продовжив рухатися по вул. Вокзальній у напрямку вул. Сумська в м. Лебедин, де на ділянці дороги з заокругленням, неподалік господарства № 112 по вул. Вокзальна, м. Лебедин, не врахував дорожню обстановку у вигляді темної пори доби, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, втратив курсову стійкість транспортного засобу, що призвело до зміни його напрямку руху, заносу, некерованості, у результаті чого виїхав за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя, де допустив наїзд на опору лінії електропередач.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді поверхневих саден голови, верхніх та нижніх кінцівок, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження та закритий перелом 5 плесневої кістки зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 05.08.2025 № 230 кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи від 26.09.2025 № СЕ-19/119-25/11271-ІТ ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Land Rover Freelander», д.н.з. НОМЕР_2 , порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, які знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, а саме п. 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За таких обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

31.10.2025 між потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладена угода про примирення.

Згідно з умовами угоди ОСОБА_3 повністю визнає вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, примирився з потерпілим та відшкодував завдану шкоду у повному обсязі.

При вирішенні питання про вид та розмір покарання сторони врахували тяжкість кримінального правопорушення, яке є нетяжким, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем служби. Сторони врахували пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

З урахуванням наведених обставин сторони погодили ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобами на строк один рік.

У судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю, підтвердив, що угода була укладена добровільно, вважав за можливе її затвердити. Потерпілий у судовому засіданні підтвердив, що угода з його боку укладена добровільно, наслідки укладення та затвердження такої угоди йому зрозумілі, обвинувачений його друг, він відшкодував усі збитки, допомагав з лікуванням.

Щодо поданої угоди про примирення прокурор просила її затвердити і призначити узгоджене сторонами угоди покарання, вважала таке відповідає закону.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а тому укладення угоди про примирення в даному кримінальному провадженні є можливим.

Роз`яснивши положення ч. 5 ст. 474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені зазначеною нормою, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілому відомі та зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди.

Судом встановлено, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам статті 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирилися та добровільно уклали угоду про примирення, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю.

Наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлені.

Можливість укладення угоди у даному кримінальному провадженні узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.12.2018 у справі № 756/11661/17, згідно з якою при визначенні того, чи можна укладати угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо двооб`єктних (багатооб`єктних) злочинів суд має не тільки керуватись вимогами статей 468, 469, 474 КПК України, а й встановити, чи не суперечить зміст такої угоди інтересам суспільства та чи забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення.

Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні інтереси, про що також зазначив Верховний Суд у постанові від 10.04.2025 у справі № 756/2340/23.

При призначенні покарання, на підставі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданої шкоди. Обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Сторони угоди врахували пом`якшуючі обставини та погодили ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При цьому, Кримінальний кодекс доповнено статтею 286-1 Законом № 1231-IX від 16.02.2021, який спрямований на посилення відповідальності водіїв за керування транспортним засобом у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 286-1 КК України є спеціальною по відношенню до статті 286 КК України, оскільки встановлює відповідальність саме за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані сп`яніння.

Санкція ч. 1 ст. 286-1 КК України передбачає основне та додаткове покарання, а саме позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

У даному випадку позбавлення права керувати транспортними засобами є обов`язковим додатковим покаранням з установленим мінімальним строком 3 роки.

Обов`язковість додаткового покарання у даному випадку пов`язана з особливістю даного кримінального правопорушення, яке посягає на суспільні відносини в галузі безпеки дорожнього руху, обтяжене станом сп`яніння особи, яка керує транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки).

Мінімальна межа такого обов`язкового покарання встановлена законодавцем на рівні 3 років позбавлення права керування.

Враховуючи те, що у даному випадку сторони кримінального провадження наполягали на затвердженні угоди, суд вважає за можливе її затвердити, однак обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами застосувати в межах, установлених санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України на строк 3 роки.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Питання речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 06.06.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, розмір яких згідно з довідками Сумського НДЕКЦ складає 9805,40 грн.

Керуючись ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 31.10.2025 між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000187.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 286-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 9805,40 грн.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 06.06.2025 у справі № 950/1673/25 (провадження № 1-кс/950/316/25), автомобіль «Land Rover Freelander», д.н.з. НОМЕР_2 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6