УХВАЛА

10 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 935/2746/21

провадження № 51-1249 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 21 серпня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 27 червня 2025 року,

установила:

ОСОБА_4 звертався з касаційною скаргою на згадані судові рішення. Подану скаргу через її невідповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Касаційний кримінальний суд Верховного Суду (далі - Суд) ухвалою від 18 серпня 2025 року залишив без руху і надав строк для усунення недоліків. У рішенні Суду також було зазначено, у чому саме полягали допущені недоліки скарги, і те, що у разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.

У межах наданого строку ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте, як убачається зі змісту нового звернення, при його поданні не усунуто недоліків, на які вказував Суд в ухвалі від 18 серпня 2025 року та котрі стосувались змістової частини звернення.

Беручи до уваги правила п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу з доповненнями до неї необхідно повернути авторові на таких підставах.

Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження забезпечується у визначених законом випадках.

Приводом для ревізії судових рішень у касаційному порядку є звернення особи, зміст якого має кореспондуватися з нормативним урегулюванням.

У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і розглядається Судом із урахуванням ч. 2 ст. 433 КПК, тобто насамперед у межах позиції скаржника та її правового обґрунтування. Тому в ст. 427 цього Кодексу законодавець установив конкретні вимоги до змісту скарги, наслідком недодержання яких є її повернення.

За правилами гл. 32 КПК недоліки залишеної без руху скарги може бути усунуто шляхом подачі нової касаційної скарги, котра має відповідати вимогам згаданої статті. Також у силу статей 428, 430 вказаного Кодексу касаційне провадження відкривається виключно за касаційною скаргою, її копія (а не тієї, яку було залишено без руху) надсилається іншим учасникам судового провадження, а надалі саме за новою скаргою здійснюється процедура перегляду і приймається остаточне рішення.

Водночас за приписами ст. 427 КПК скаржник повинен умотивувати свою позицію, зазначивши, у чому полягає незаконність оспорюваних рішень з огляду на підстави для їх зміни або скасування судом касаційної інстанції, визначені в ст. 438 цього Кодексу. Тобто має бути відображено, які істотні порушення норм права допустили, на думку автора скарги, суди попередніх інстанцій і сформулювати свою вимогу відповідно до ст. 436 КПК, котрою регламентовано повноваження Суду. Обов`язковість викладення цього також зумовлено принципом юридичної визначеності, корелюється з приписами ч. 1 ст. 433, ч. 3 ст. 442 вказаного Кодексу.

Окресленого скаржник не врахував.

Так, замість нової касаційної скарги ОСОБА_4 надіслав доповнення до первинної скарги, яка не відповідає ст. 427 КПК. При цьому заявлена в новому зверненні вимога - передати справу на нове досудове розслідуваннята до іншої області, всебічно допомогти слідству суперечить положенням ст. 436 КПК, котрою визначено повноваження Суду за наслідками розгляду скарги. Нормами процесуального права не передбачено ухвалення рішення, на якому наполягає засуджений.

Також, незважаючи на те, що під час касаційної процедури не проводиться слідство, не досліджуються та не оцінюються з погляду достовірності докази, а перевіряється правильність застосування норм права відповідно до встановлених судами попередніх інстанцій фактів, автор доповнень не навів обґрунтування незаконності вироку й необхідності його скасування чи зміни на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 374, 412, 413 цього Кодексу. У поданих доповненнях не зазначено, яких законодавчих приписів не додержав суд першої інстанції, натомість по суті заперечується встановлені фактичні обставини кримінального провадження, що в силу ст. 433 КПК не належить до предмету ревізії в касаційному порядку.

Крім того, попри те, що вирок переглядався апеляційним судом ОСОБА_4 не навів у розрізі положень гл. 31 КПК доводів, які би свідчили про здійснення апеляційного провадження й постановлення ухвали з істотними порушеннями норм права. Разом із цим засуджений не зазначає, яких аргументів сторони захисту не розглянув апеляційний суд і не дав на них відповідей у своєму рішенні.

За відсутності у поданому зверненні належно сформульованої вимоги та обґрунтувань незаконності оспорюваних вироку й ухвали, Суд позбавлений можливості визначити межі касаційного перегляду.

Отже, вимог ст. 427 КПК не виконано.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 429 вказаного Кодексу передбачено повернення касаційної скарги, якщо особа не усунула в установлений строк недоліків касаційної скарги, яку було залишено без руху. А тому, первинну скаргу та подані доповнення належить повернути авторові.

Прийняте рішення не перешкоджає новому зверненню в установленому законом порядку, з урахуванням ст. 117 КПК.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з доповненнями до неї на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 21 серпня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 27 червня 2025 року разом з усіма доданими до них матеріалами повернути особі, яка їх подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3