Справа № 346/4628/25
Провадження № 1-в/346/351/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника адміністрації колонії ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, з вищою освітою, розлученому, засудженому 11.06.2024 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, -

початок строку: 11.06.2024 р.

кінець строку: 30.01.2027 р.

в с т а н о в и в :

в поданні зазначено, що під час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» засуджений ОСОБА_6 не допускав порушення вимог режиму утримання, стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. З 16.10.2024 року він відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», за час якого допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що накладено 2 дисциплінарні стягнення, які погашено. Працевлаштований у виробничій майстерні установи, до роботи відноситься добросовісно, вчасно та якісно виконує поставлені завдання. Залучається в порядку черговості до робіт по благоустрою місць позбавлення волі, які також виконує вчасно та якісно, розуміє їх необхідність, оголошено два заохочення. Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом тривалих побачень, телефонних розмов та отримання посилок. Виконавчі листи не поступали. Засуджений відбув 1/2 строку призначеного покарання, став на шлях виправлення. Тому наявні підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Представник адміністрації колонії в судовому засіданні подання підтримав, а також зазначив, що засуджений має два стягнення, однак став на шлях виправлення; з жовтня 2024 року залучається в порядку черговості до робіт з благоустрою місць позбавлення волі, працевлаштований з січня 2025 року. Просить замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким, а саме на виправні роботи.

Засуджений в судовому засіданні просить подання задовольнити, враховуючи, що він працевлаштований в установі виконання покарань, залучався до робіт по благоустрою місць позбавлення, зокрема, ремонту меблів (табуреток), освітлення; має допуск до робіт з електрообладнанням. Просить замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким, а саме у виді виправних робіт, щодо заміни на покарання на обмеження волі не погоджується; послугами захисника під час розгляду подання скористатись не бажає.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що у випадку згоди засудженого на заміну невідбутої частини покарання покаранням у виді обмеження волі не заперечує проти задоволення подання, оскільки інші види покарання будуть недостатніми для заміни невідбутої його частини, адже в засудженого в рівній мірі є стягнення та заохочення, та він не постійно працював.

Вивчивши матеріали, які наявні в особовій справі засудженого, заслухавши пояснення вказаних учасників, суд дійшов таких висновків.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до положень ч.1 ст.82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно з ч.3 цієї статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, а згідно з п.2 ч. 4 вказаної статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі; 2) він став на шлях виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 11.06.2024 року, з 16.10.2024 року відбуває покарання в Державній установі «Коломийська виправна колонія (№41)» згідно з вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.06.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст.72 КК України зараховано в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 31.03.2022 року по 12.08.2022 року. На час розгляду вказаного подання відбув більше 1/2 призначеного судом строку покарання (арк. особ. справи № 1-6).

В той же час, однією із обов`язкових умов для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність засудженим, що він став на шлях виправлення.

Крім того, при вирішенні даного питання судом враховані положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення. В п.17 цієї постанови вказано, що під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ч.1 ст.102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків тощо.

Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Згідно з характеристикою, затвердженою 21.08.2025 року начальником ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 11.06.2024 року; під час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» не допускав порушення вимог режиму утримання, стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. З 16.10.2024 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», за час якого допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що двічі застосовувалися дисциплінарні стягнення, які погашені, оголошено 2 заохочення. Працевлаштований у виробничій майстерні установи, до роботи відноситься добросовісно, вчасно та якісно виконує поставлені завдання. Роботи по благоустрою виконує вчасно та якісно, в порядку черговості, розуміє їх необхідність. Бере активну участь в реалізації програми ДВВ на засуджених Творчість та Підготовка до звільнення . З 11.11.2024 року по 10.05.2025 року приймав активну участь та реалізував індивідуальну програму соціально-виховної роботи із засудженим щодо криміногенної потреби Мислення емоції та поведінка ; з 10.05.2025 року активно приймає участь в реалізації заходів щодо досягнення цілей, передбачених в індивідуальній програмі соціально-виховної роботи із засудженим, щодо криміногенної потреби Ставлення до правопорушення . За характером тихий, спокійний, з представниками адміністрації тактовний, із засудженими не конфліктний, не перебуває на профілактичному обліку. Згідно з вироком вину в скоєному злочині не визнав, на даний час вину визнає, виконавчі листи не надходили (а.с. 2-4, арк. особ. справи № 114-120, частина ІІ).

Відповідно до даних довідки про заохочення та стягнення засудженого від 21.08.2025 року за весь час відбування покарання засудженому ОСОБА_6 накладено стягнення: 29.10.2024 року (попередження - за відмову від виконання обов`язків чергового по ДКДІР); 31.10.2024 року (догана за відмову виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації установи), а також 03.01.2025 року та 02.04.2025 року оголошено два заохочення: дострокове зняття раніше накладеного стягнення та подяку (за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки ( а.с. 5 )).

Згідно з даними довідки №355 про працевикористання засудженого ОСОБА_6 за період з жовтня 2024 року по січень 2025 року та в травні 2025 року у відповідній графі відсутні будь-які дані, що стосуються його працевлаштування; з лютого по квітень та з червня по липень 2025 року він працював (договір ЦПХ) та отримував заробітну плату відповідно в розмірі 80 грн., 168 грн., 120 грн., 160 грн., 100 грн. (а.с. 11, арк. особ. справи № 123, частина ІІ), однак, зі змісту характеристики, залучався в порядку черговості до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, про що також вказано у висновку щодо ступеня виправлення засудженого від 21.08.2025 року, що не може свідчити про належне доведення того, що він став на шлях виправлення.

В цивільно-правових договорах від 03.02.2025 року, 03.03.2025 року, 01.04.2025 року, 02.06.2025 року, 01.07.2025 року зазначено, що ОСОБА_6 як виконавець виконував роботи щодо виготовлення луз, стільців, різьблення, підготовку до лакування ( арк. особ. справи №90, 92, 97, 102, 103, частина ІІ).

Відповідно до довідки начальника установи (Вх. №ЕП-3534/25-Вх від 01.10.2025 року) ОСОБА_7 залучається до проведення робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених згідно з графіком, три рази на місяць, по дві години. До таких робіт відносився добросовісно, завжди вчасне та якісне виконання доручену йому роботу. Впродовж листопада, грудня 2024 року засуджений виконував роботи по реставрації табуреток та тумбочок відділення СПС № 3 (дрібний ремонт, фарбування); січня, лютого та березня 2025 року - до прибирання приміщень відділення СПС № 3 та приміщення виробничої майстерні установи; квітня 2025 року - до ремонту, реставрації та фарбування ліжок для засуджених відділення СПС № 3; травня 2025 року - до нанесення шпаклівки та фарбування стін та стелі коридору відділення СПС № 3, заміни лампочок та прожекторів освітлення; з червня 2025 року - до прибирання для підтримання чистоти в місцях проживання засуджених, дотримання правил зберігання особистих речей у відведених для цього місцях, інформування адміністрації установи про стан порядку у відділенні соціально-психологічної служби № 3 та виробничої майстерні установи ( а.с. 19).

Суд звертає увагу, що 06.02.2025 року засіданням комісії ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» з розгляду питання щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ( ст. ст. 81, 107 КК України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), переведення засуджених на підставах, встановлених статтями 10, 50, 57, 93, 101, 147, 151-1 КВК України, відмовлено засудженому ОСОБА_6 у застосуванні ст. ст. 101 КК України відповідно як такому, що не довів, що стає на шлях виправлення (арк. особ. справи № 81, 85, частина ІІ).

Відповідно до подання щодо застосування заходу стягнення від 19.08.2025 року із ОСОБА_6 за порушення правил користування планшетним комп`ютером проведено бесіду профілактичного характеру, та в рішенні дисциплінарної комісії ДУ «Коломийська виправна колонія (№41) від 19.08.2025 року зазначено, що питання зазначеного порушення було предметом розгляду вказаної комісії (арк. особ. справи №105, 112, частина ІІ).

Слід зазначити, що застосування заходів заохочення полягає в тому, що основною підставою для прийняття рішення про їх застосування повинна бути об`єктивна оцінка всієї правомірної поведінки засудженого під час відбування покарання.

Суд звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

При цьому, окремо слід звернути увагу, на те що, відповідно до ч. 3 ст. 6 КВК України суспільно корисна праця засудженого є лише одним з основних засобів виправлення особи, встановлених державою, та направлених на процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості.

Згідно з пунктом 3 розділу другого Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань від 28 серпня 2018 року за № 2823/5 засуджені зобов`язані виконувати необхідні роботи із самообслуговування, благоустрою установи виконання покарань.

При цьому, ч. 2 ст. 9 КВК України передбачена відповідальність засуджених за невиконання ними своїх обов`язків, встановлених Законом.

Застосування до засуджених заходів заохочення має на меті виконання покладених на них обов`язків та додержання встановлених правил поведінки, передбачених КВК України та правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань. Дані заохочення мають оцінюватись наряду з іншими показниками виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 8 ст. 131 КВК України адміністрація колонії зобов`язана щоквартально проводити оцінювання поведінки особи, додержання нею правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та приймати вмотивоване рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів заохочення. Прийняте рішення відображається в індивідуальній програмі соціально-виховної роботи та доводиться до відома особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, під підпис.

Згідно з даними вищевказаної довідки про заохочення і стягнення засудженого до останнього за весь строк відбування покарання застосовано 2 заохочення, одне з яких як дострокове зняття раніше накладеного стягнення. Вказане свідчить про те, що в інший час адміністрація установи виконання покарань приймала рішення щодо недоцільності застосування до засудженого заходів заохочення у відповідності до ч. 8 ст. 131 КВК України.

Сам факт, що засуджений за весь час відбування покарання (з 11.06.2024 року) має два заохочення - за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки не може свідчити про те, що він став на шлях виправлення, оскільки суд звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Відповідно до ч.2 ст.67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

Суд враховує, що засуджені до позбавлення волі залучаються до робіт з благоустрою установ, слідчих ізоляторів і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення установ та слідчих ізоляторів продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Враховуючи наведене, суд вважає, що залучення засудженого до виконання робіт з благоустрою, які не перевищують дві години на день (оскільки в змісті вищевказаних характеристики та довідки не вказано іншу тривалість таких робіт), та в порядку, встановленому виправною колонією, тричі на місяць, не свідчить про стійке сумлінне і зразкове ставлення засудженого до праці, а також те, що він став на шлях виправлення.

Крім цього, суд враховує, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, і хоча він відбув передбачений законом мінімум строку призначеного покарання для можливості застосування заміни покарання більш м`яким, проте, до закінчення строку відбування покарання залишилось ще понад один рік та три місяці, що є значним терміном для застосування якого потрібні вагомі докази виправлення засудженого.

Прийняття рішення про заміну покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно з вимогами чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу довели своє виправлення та стали на шлях виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого, зокрема його відношення до встановленого порядку (режиму) відбування покарання, суд не вбачає процесу достатніх позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а тому приходить до висновку, що останній на час розгляду вказаного подання не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.82 КК України, як такого, що став на шлях виправлення.

Суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, а також двох заохочень за весь період відбування покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення та не є безумовною підставою для заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Наявність цих заохочень, нарівні з двома стягнення (які хоча й погашені/зняті), періодичне працевлаштування, залучення до робіт по благоустрою колонії в порядку черговості не доводять того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст. 82 КК України, оскільки для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього строку відбування покарання довів, що став на шлях виправлення.

Проаналізувавши зміст наведених документів, суд дійшов висновку про відсутність доказів того, що засуджений став на шлях виправлення.

На підставі наведеного, ст.6 КВК України, ст.82 КК України, керуючись ст. ст. 336, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» Міністерства юстиції України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_6 , засудженому 11.06.2024 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали складено 06.10.2025 року о 09:55 год.

Головуючий суддя : ОСОБА_1