Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1419/25
Провадження № 1-кс/499/56/25
У Х В А Л А

Іменем України

29 грудня 2025 року селище Іванівка

Слідчий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 розглянувши клопотання старшої слідчої відділення № 1 слідчого відділу Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000606 від 08.11.2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК У країни про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді надійшло клопотання старшої слідчої відділення № 1 слідчого відділу Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000606 від 08.11.2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК У країни про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 08.11.2025 00:05, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, у приміщенні кухні, будинку АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона спільно проживала, але не перебувала у шлюбі, що перебували у стані алкогольного сп`яніння, виникла сварка, у ході якої ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин викликаних сваркою, виник раптовий злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_4 з метою реалізації свого раптового, злочинного умислу направленого на умисне заподіяння смерті ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 , та свідомо допускаючи їх настання, керуючись мотивом неприязного відношення, яке склалося незадовго до події, ОСОБА_4 схопила зі столу кухонний ніж, та утримуючи його в правій руці, умисно нанесла ОСОБА_7 цим ножем не менше трьох ударів в область лівої частини грудної клітини, та правого плеча у верхній третині, спричинивши Останньому прохідне колото - різане поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням шостого лівого ребра, серцевої сорочки, передньої стінки, лівого шлуночка серця і нижньої частини лівої легені, від яких останній помер на місці події.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

За результатами проведення досудового розслідування, 08.11.2025 о 15:33 годині письмово повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 115 КК України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Одеса, громадянку України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 10.11.2025 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор» по 06 січня 2026 року включно.

При вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просить враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявність ризиківпередбачених:п. 1 ч. 1 ст. 177КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду;- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого та свідка у цьому ж кримінальному провадженні;- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Сторона захисту вважає, що дане клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є необґрунтованим та безпідставним, а тому не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки слідчою лише перераховані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та на підтвердження не додано жодного доказу. ОСОБА_4 після завдання тілесного ушкодження відразу викликала швидку медичну допомогу, та за їх рекомендаціями намагалась надати першу медичну допомогу до їхнього приїзду. Також ОСОБА_4 не вчиняла жодних дій, щодо приховання кримінального правопорушення, а навпаки, залишила все на своїх місцях, як було безпосередньо під час вчинення кримінального правопорушення, була допитана в якості підозрюваної, прийняла участь у слідчому експерименті, добровільно надала показання про вчинення нею кримінального правопорушення. Всі ці дії свідчать про щире каяття та намагання виправити ситуацію, що трапилась.

Слід відмітити, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв 'язки, а саме двох малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які потребують материної опіки та догляду. Також у ОСОБА_4 є рідна сестра ОСОБА_10 , яка одружена та має трьох малолітніх дітей.

Зі сторони потерпілої здійснюється тиск на підозрювану ОСОБА_4 , а саме 11.11.2025 року в месенджері «Telegram» в загальновідомому телеграм каналі виявлено відео, як після кримінального правопорушення 4 людей (а саме родичі померлого), незаконно проникли до домоволодіння підозрюваної ( АДРЕСА_1 ) та знімають обстановку в будинку з негативними коментарями про неї як матір та, як людину взагалі. ОСОБА_4 написала відповідну заяву про вчинення кримінального правопорушення, однак станом на сьогоднішній день відомості в ЄРДР не внесено з невідомих причин.

Таким чином, даний факт свідчить про тиск зі сторони потерпілої, а не підозрюваної. Крім того, сторона захисту, під час судового засідання при обранні запобіжного заходу наголошувала, що просить застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту саме за місцем реєстрації ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), з метою виключення факту перебування підозрюваної та потерпілої і свідків у одному населеному пункті. Крім того у вищезазначеній квартирі встановлені камери, що підключені як до онлайн трансляції, так і записують дані на флеш-носій (доступ до яких є у сестри ОСОБА_10 ).

Сторона захисту вважає, що необхідність утримання підозрюваної ОСОБА_4 під вартою відсутня, подальше її утримання в установі попереднього ув`язнення не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, не ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваної не дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені в клопотанні ризики, які виправдовують тримання її під вартою. Застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу можливе, оскільки такий запобіжний захід здатен запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку підозрюваної та виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Таким чином, сторона захисту вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту (який згідно статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прирівнюється до позбавлення волі) забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 (право власності - ОСОБА_4 )

Підозрювана у судовому засіданні просила застосувати цілодобовий домашній арешт.

Прокурор та слідча наполягали на задоволенні клопотання.

Дослідивши клопотання та надані слідчим докази, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

З матеріалів кримінального провадження№0000606 вбачається, що 08.11.2025 00:05, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, у приміщенні кухні, будинку АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона спільно проживала, але не перебувала у шлюбі, що перебували у стані алкогольного сп`яніння, виникла сварка, у ході якої ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин викликаних сваркою, виник раптовий злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_4 з метою реалізації свого раптового, злочинного умислу направленого на умисне заподіяння смерті ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 , та свідомо допускаючи їх настання, керуючись мотивом неприязного відношення, яке склалося незадовго до події, ОСОБА_4 схопила зі столу кухонний ніж, та утримуючи його в правій руці, умисно нанесла ОСОБА_7 цим ножем не менше трьох ударів в область лівої частини грудної клітини, та правого плеча у верхній третині, спричинивши Останньому прохідне колото - різане поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням шостого лівого ребра, серцевої сорочки, передньої стінки, лівого шлуночка серця і нижньої частини лівої легені, від яких останній помер на місці події.

08.11.2025 року ОСОБА_4 затримано на підставі протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину та 08.11.2025року в порядку статей 276-279 КПК України повідомлено про те, що вона підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній є запобігання ризикам та забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Суд задовольняючи дане клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваній за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який згідно ст. 12 КК України відносять до категорії особливо тяжкого злочину та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною (позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років) дає підстави вважати, що остання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого та свідка у цьому ж кримінальному провадженні. Є обґрунтованим, так як підозрюваній відома адреса місця проживання потерпілої ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_12 , а тому підозрювана, перебуваючи на свободі, для уникнення притягнення її до кримінальної відповідальності, шляхом залякування, погроз чи вмовляння може вплинути на потерпілу та свідка та їх рідних для того, щоб потерпіла та свідок змінив свої покази у кримінальному провадженні на її користь.

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зокрема, у зв`язку з тим, що на даний час, встановлюються інші свідки протиправних діянь підозрюваної ОСОБА_4 , що дає змогу підозрюваній, знаходячись на свободі, впливати на цих осіб, а також на експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_4 буде перешкоджати виконанню покладених на неї процесуальних обов`язків, що є підставою для продовження їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання не є доцільним в зв`язку з тим, що є більш м`яким запобіжним заходом та в рамках якого неможливо застосувати для підозрюваної ОСОБА_4 всіх необхідних обмежень.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_4 у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, пов`язана з тим, що вона підозрюється у вчиненні злочину вчиненого із застосуванням насильства і за таких обставин слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що під час перебування ОСОБА_4 навіть під цілодобовим домашнім арештом, не виключає можливості здійснення впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, як безпосередньо, так і через інших осіб і дає, можливість підозрюваній переховуватися від органу досудового розслідування і суду.

Крім того задоволенню не підлягає клопотання сторони захисту про застосування домашнього арешту до підозрюваної ОСОБА_4 , зважаючи на ту обставину, що посилання про наявність житла, де просять встановити домашній арешт доказами не підтверджено.

Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання надано матеріали, які є достатніми для переконання, що заявлені при обрані запобіжного заходу ОСОБА_4 ризики не зменшились, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваної під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру скоєного, що інкримінується підозрюваній, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

При цьому судом враховуються положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, яка встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Обґрунтована підозра у вчинені кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1 (с) Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин, це впливає з рішення Європейського суду з прав людини (К.-Р. проти Німеччини, 27 листопада 1997 р., § 57).

Вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечепорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п.32 Series А, № 182).

Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі Летельє проти Франції звернув увагу на те, що тримання особи під вартою може бути виправдано, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Тобто, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Аналогічне ствердження є й у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Прітті проти Сполученного Королівства, де йдеться мова про те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або, навіть, для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній та обмеження її конституційних прав, в даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку останньої на час досудового розслідування кримінального провадження.

Зміна ж запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищенню, переховуванню або спотворенню доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що існують всі передбачені Законом підстави для продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартоюна строк досудового розслідування, тобто до 08.02.2026.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшої слідчої відділення № 1 слідчого відділу Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000606 від 08.11.2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК У країни про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з місцем визначення тримання у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до 08.02.2026 у межах строку досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді щодо продовження тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СуддяОСОБА_13