Справа №522/2236/25
Провадження №1-кс/522/5497/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши заяву слідчого судді ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

УСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 перебуває скарга ОСОБА_3 , подана в порядку ст. 303, 306, 307 КПК України, на бездіяльність прокурора Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочинів в.о. керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 (справа №522/2236/25, провадження №1-кс/522/1059/25).

Слідчим суддею заявлено самовідвід по вказаній справі, з огляду на наступне.

На даний час стало відомо, що ОСОБА_3 звертався до суду із скаргою, в якій порушує питання про внесення відомостей до ЄРДР стосовно неї як слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси за винесені нею рішення за результатами розгляду її скарг, та його скарга була задоволена ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2025 року по справі №947/6933/25, провадження №1-кс/947/2973/25.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 звертався до суду із скаргою, в якій порушує питання про внесення відомостей до ЄРДР стосовно неї як слідчого судді, та його скарга була задоволена ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2025 року по справі №947/6933/25, провадження №1-кс/947/2973/25, для того, щоб у стороннього спостерігача не виникало сумнівів в неупередженості судді під час вирішення скарги ОСОБА_3 , слідчий суддя ОСОБА_2 вважає за необхідне заявити про самовідвід.

Учасники судового провадження будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились. Судом було ухвалено рішення про проведення судового засідання у режимі відеоконфіренції з ОСІ, проте ОСОБА_3 на відеоконференцію не вийшов. Однак, неявка ОСОБА_3 , а також неявка прокурора не перешкоджає вирішенню питання щодо поданого самовідводу слідчим суддею.

Враховуючи неявку учасників судового провадження, а також їх необов`язкову участь у розгляді заяви про самовідвід, суд відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе судовий розгляд проводити за відсутності учасників провадження

Дослідивши заяву про самовідвід та додані до неї матеріали, суд приходить висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частиною 1 ст. 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст.21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Статтею 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключає участь судді в кримінальному провадженні.

Пунктом 4 ч.1 вказаної норми права регламентовано, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Так, судом встановлено, що в провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2025 року по справі №947/6933/25, провадження №1-кс/947/2973/25 зобов`язано уповноважену особу Київської окружної прокуратури м.Одеси, відповідно до вимог ст.214 КПК України внести до ЄРДР відповідні дані за заявами ОСОБА_3 від 25.01.2025, зареєстровані в Київській окружній прокуратурі м.Одеси за №68 та №69 від 14.02.2025 щодо можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.28 ч.3,4; 111 ч.2; 111-2 ч.2; 114-1 ч.2; 364 ч.2; 365 ч.3; 366 ч.2; 367 ч.2; 368-2 ч.3; 368-5 ч.1; 369-2 ч.2 КК України, суддею Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_2 та розпочати досудове розслідування. Вручити заявнику витяг з ЄРДР.

Суд вважає, що зазначені обставини можуть викликати сумніви у учасників процесу та сторонніх спостерігачів в неупередженості та об`єктивності слідчого судді ОСОБА_2 під час розгляду нею скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Суд враховує доводи слідчого судді ОСОБА_2 щодо наявності підстав для задоволення заявленого нею самовідводу, окрім вимог п. 4 ч. 1 ст. 75, ст. 80 КПК України, а також враховує положення ст. 126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007, ст. 15 Кодексу суддівської етики, відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 (далі Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5 застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та об`єктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011, заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

Відповідно до Другого принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 та усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності) (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011; «Білуха проти України» від 09.11.2006), - заявлений суддею самовідвід не може бути предметом перевірки судом з точки зору обґрунтованості, з огляду на те, що ніхто не може змусити суддю здійснювати судовий розгляд, у разі його (судді) внутрішнього переконання з посиланням на конкретні обставини щодо можливості виникнення сумнівів в його неупередженості.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що заява слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 369, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР (справа №522/2236/25, провадження №1-кс/522/1059) та скаргу передати на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому ч.3 ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_5