Провадження № 1кп/712/1039/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0002832 від 12.08.2025 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, малолітніх чи неповнолітніх дітей не маючого, на час скоєння правопорушення військовослужбовця за призовом під час мобілізації, перебував на посаді водія-клепальника відділення ремонту спеціальної техніки ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді водія клепальника відділення ремонту спеціальної техніки ремонтної роти зазначеної військової частини, у військовому званні «солдат», грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово

не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися

від її проходження, в умовах воєнного стану, без поважних причин, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, після завершення 19.05.2025 стаціонарного лікування в КНП «Київська обласна клінічна лікарня», розташованої за адресою: вул. Віктора Некрасова, 49, м. Київ, 20.05.2025 о 08 год. 00 хв. не прибув до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, повідомивши командування завідомо неправдиву інформацію про нібито своє подальше перебування на стаціонарному лікуванні в КНП «Київська обласна клінічна лікарня» та 30.05.2025 самостійно прибув до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 та продовжив проходження військової служби.

Він же, діючи з прямим умислом, шляхом обману, з метою отримання грошових коштів у період з 20.05.2025 по 30.05.2025 обов`язки військової служби за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , не виконував, на стаціонарному лікуванні не перебував, а завдяки обману, що створював у командування уявлення про поважність причин його не явки на службу та перебування на стаціонарному лікуванні у в КНП «Київська обласна клінічна лікарня», протиправно ухилявся від військової служби та як наслідок, у період з 20.05.2025 по 30.05.2025 фінансово - економічним відділом військової частини НОМЕР_1 йому безпідставно нараховано та виплачено грошове забезпечення на загальну суму 19957,53 гривень, чим завдав державі в особі військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду на вказану суму,

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті визнав повністю. У вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 19.05.2025 року його виписали з лікарні, де він проходив лікування, але до військової частини 20.05.2025 року він не повернувся. Прибув до частини 30.05.2025 року. Грошове забезпечення йому було нараховане в розмірі 19957,53 грн., яке він отримав. В обвинувальному акті обставини, місце, час скоєння кримінальних правопорушень зазначені вірно. Збитки військовій частині відшкодовані в повному обсязі. Просив суд суворо не карати.

Представник потерпілого військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що збитки, які були нанесені військовій частині НОМЕР_1 в розмірі 19957,53 грн. ОСОБА_5 відшкодовані в повному осязі. Просив ОСОБА_5 суворо не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, сторона обвинувачення не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів у справі, оскільки дані обставини ніким не оспорюються й у суду немає сумнівів у добровільності позиції сторін кримінального провадження та приймає рішення щодо проведення судового розгляду в даному кримінальному провадженні в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, вимоги якої роз`яснені сторонам кримінального провадження.

Суд, прийнявши до уваги пояснення обвинуваченого, думку представника потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи обставини кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена та кваліфікує його дії за:

- ч. 4 ст. 409 КК України - ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах воєнного стану;

- ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся та висловлював свою готовність нести відповідальність за вчинене, критично оцінив свої дії, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 ,відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчинених ним кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, а саме ст. 190 ч. 1 КК України згідно з класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України, віднесено до категорії кримінального проступку, а ст. 409 ч. 4 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, відшкодував завдані збитки, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, а також враховуючи думку представника потерпілого, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за ст. 190 ч. 1 КК України покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції передбаченої даною статтею та за ст. 409 ч. 4 КК України призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції передбаченою даною статтею.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визначає за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Водночас, суд вважає, що виправлення засудженого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, та на підставі ст.75 КК України можливо звільнити його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків відповідно до п. п.1,2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.76 КК України на час проходження військової служби нагляд за ОСОБА_5 , звільненого від відбування покарання з випробуванням, необхідно здійснювати командиром військової частини, а у разі звільнення ОСОБА_5 з військової служби до спливу випробувального строку контроль за виконанням вироку суду покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_5 за:

- ч. 1 ст. 190 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі;

- ч. 4 ст. 409 КК України у виді 5 ( п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік, зобов`язавши у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до вимог ч.4 ст.76 КК України на час проходження військової служби нагляд за ОСОБА_5 , звільненого від відбування покарання з випробуванням, здійснювати командиром військової частини, а у разі звільнення ОСОБА_5 з військової служби до спливу випробувального строку контроль за виконанням вироку суду покласти на уповноважений орган з питань пробації.

На вирок протягом 30 діб може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Головуючий: