В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка в режимі відеоконференції, в залі №1 Жмеринського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000740 від 02.07.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно технічною освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, колишнього військовослужбовця ЗС України, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних злочинів відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.286 та ч.5 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , призваний 02.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України за мобілізацією відповідно до Указу Президента № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2022 № 32-рс старшого солдата ОСОБА_3 призначено на посаду командира відділення 2-ї протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

10.08.2022 ОСОБА_3 самовільно залишив місце несення військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , що тимчасово дислокувалась у АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 655 від 12.08.2022 ОСОБА_3 вважається таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє но даний час.

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяга, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Згідно до ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог- цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів із питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Згідно з п. п. 12.1, 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, (далі - Правила дорожнього руху) поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України старший солдат ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

2 липня 2025 року близько 06:00 години водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в напрямку м. Могилів-Подільський, автодорогою М-21 сполученням «Виступовичі - Житомир Могилів - Подільський», на ділянці 345 км + 600 м., поблизу с. Коростівці Жмеринського району Вінницької області, в порушення вимог п.п. 12.1, 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, а саме заокруглення проїзної частини вліво, при зміні напрямку руху не переконався що це буде безпечним, виїхав за межі проїзної частини ліворуч, де відбувся наїзд автомобіля на кущі та дерева та подальше загоряння автомобіля.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Mitsubishi Outlander» ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді значних термічних ушкоджень у вигляді часткового обгорання та обвуглення тіла, що мають посмертний характер, які виникли 02.07.2025 від дії високої температури (полум`я), невиключно при горінні автомобіля, будучи пасажиром заднього сидіння. Інших настильних ушкоджень (механічного походження), крім термічних ушкоджень на його тілі не виявлено. При судово-токсикологічній експертизі крові, трупа ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт у концентрації 1,2 о/оо, а також карбоксигемоглобін у концентрації 31%. Враховуючи вищевикладене можна стверджувати, що причиною смерті ОСОБА_6 є комбінована токсична дія (огуєння) етиловим спиртом та чадним газом. Між виявленим отруєнням та смертю ОСОБА_6 з прямим причинним зв`язок.

Інший пасажир даного автомобіля ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді тюлітравми: травма м`яких тканин голови - рани в правій завушній ділянці, численні поверхневі рани та садна на обличчі: травма шиї - краєвий перелом основи тіла 2-го шийного хребта, без пошкодження спинного мозку, дві рани на бічній поверхні шийної справи; травма грудей - переломи 1- 12 ребер справа, уламкових переломів правої ключиці та лопатки, правобічний гемоторакс (1,5 л.), колапс обох легень; травма живота - підкапсулярний розрив правої долі печінки, травма кінцівок - уламковий перелом шийки правої плечової кістки, множинні рани правого надпліччя та передпліччя, численні садна та осаднення шкіри на обох кістках та лівій стопі. Виявлена політравма у ОСОБА_7 виникла від дії (співудару) з тупими предметами, невиключно при умові дорожньо-транспортної пригоди, .що мала місце 02.07.2025. Смерть ОСОБА_7 настала від зазначеної політравми, що ускладнилася травматичним шоком та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і перебуває в причинному зв`язку зі смертю.

В цей же час, можливість попередження виїзду за межі проїзної частини з подальшим наїздом на кущі та дерева, у водія ОСОБА_3 , забезпечувалась виконанням ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху.

Окрім того, 10.08.2022 під час перевірки особового складу було виявлено, що старший солдат ОСОБА_3 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування підрозділу.

Так, 10.06.2022 солдат ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним під час судового розгляду, в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованих йому злочинах, які передбачені ч.5 ст.407 та ч.3 ст.286 КК України і викладені в обвинувальному акті від 18.08.2025 року, щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що злочини вчинив за обставин, викладених вище, так 10.06.2022 залишив військову частину НОМЕР_1 та поїхав додому через певний хворобливий стан, де проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Крім того 02 липня 2025 року близько 06:00 години обвинувачений керував автомобілем «Mitsubishi Outlander» та рухався в напрямку м.Могилів-Подільський, автодорогою М-21 сполученням «Виступовичі - Житомир Могилів - Подільський» та поблизу с. Коростівці Жмеринського району Вінницької області, не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку та виїхав за межі проїзної частини із пасажирами. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження, але про причини смерті обвинувачений дізнався лише у лікарні.

Обвинувачений ОСОБА_3 виявляє жаль з приводу вчинених злочинів, запевнив суд, що готовий нести покарання за вчинені злочин і в подальшому не вчинятиме кримінальних правопорушень.

Прокурор Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованих йому злочинах, які передбачені ч.5 ст.407 та ч.3 ст.286 КК України і викладений в обвинувальному акті від 07.11.2025 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , показання обвинуваченого ОСОБА_3 , позицію захисника ОСОБА_5 за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 та його захиснику ОСОБА_5 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 , у вчинені інкримінованих йому злочинах при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Слід зазначити, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Так, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного й неупередженого з`ясування усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази та надані суду відомості з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд «поза розумним сумнівом» дійшов висновку про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень злочинів, а саме нез`явленні його вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) та таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням в інше приміщення, вчиненій в умовах воєнного стану, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.5 ст.407 та ч.3 ст.286 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими злочинами, особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся, на обліку в психіатра та на обліку в нарколога не значиться, за місцем проживання характеризуєть позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, злочини вчинив у вперше. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 з врахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, покарання в межах санкцій інкримінованих статтей, а саме позбавлення волі із застосуванням ч.1 ст.70 КК України.. Оскільки на думку суду за конкретних обставин, таке покарання буде відповідати його загальній меті, а застосування більш м`якшого покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства буде не достатнім для його виправлення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити строком на 60 шістдесят днів тобто до 13 лютого 2026 року

Керуючись ст.ст. 314, 368, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.5 ст.407 КК України, ч.3 ст.286 КК України, та призначити покарання а саме: за кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст.407 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 286 КК України, у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 6 (шість) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 6 (шість) років.

Згідно ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання, строк його попереднього ув`язнення за період з 03.07.2025 по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити строком на 60 шістдесят днів тобто до 13 лютого 2026 року.

Скасувати арешт накладений на речові докази, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2025 року.

Речові докази, а саме: автомобіль марки «Mitsubishi Outlander» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 25.10.2024, належить ОСОБА_8 , жительці АДРЕСА_3 , повернути останній; одяг ОСОБА_3 в якому він перебував на момент ДТП, а саме штани, які упаковано у спец, пакет НПУ WAR № 1570373, та військовий кітель, який упаковано у спец, пакет НПУ WAR № 15 703 72; одяг ОСОБА_6 , а саме: кепку чорного кольору «ZARA», яку упаковано у спец, пакет НПУ № NPP-0008891, кепку чорного кольору з написом «Sport», яку упаковано у спец, пакет НПУ № NPP-0008887, штани, які упаковано у спец, пакет НПУ № NPP-0008892 та 2 станки для гоління, які упаковано у спец, пакет НПУ СУ № NPP-0008888, що знаходяться кімнаті зберігання речових доказів Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в кримінальному провадженні за проведення судової інженерно-транспортної експертизи, що проведена у Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі Міністерства внутрішніх справ України (висновок експерта № СЕ - 19/102-25/14936-ІТ від 17.07.2025), у розмірі 2228,50 грн. та за проведення судової інженерно-транспортної експертизи, що проведена у Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі Міністерства внутрішніх справ України (висновок експерта № СЕ - 19/102-25/15548-ІТ від 16.07.2025), у розмірі 2674,20 грн., в всього на загальну суму 4902 (чотири тисячі дев`ятсот дві) гривні 70 копійок.

Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1