Дата документу 24.12.2025 Справа № 331/6313/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/6313/25 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/971/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 24 грудня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Дніпродзержинськ (Кам`янське) Дніпропетровської області, який має середню освітою, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції з приміщенням Олександрівського районного суду м.Запоріжжя;

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням Олександрівського районного суду м.Запоріжжя;

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції з приміщенням Олександрівського районного суду м.Запоріжжя.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 29 жовтня 2025 року, якою задоволено клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів - з 28 жовтня 2025 року до 26 грудня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що характер та ступінь тяжкості діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , та сукупність інших обставин, зазначених у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі та в доповненнях до апеляційної скарги захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого залишити без задоволення або обрати підозрюваному запобіжний захід особистої поруки, домашній арешт або застави у мінімальному розмірі.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що 28 жовтня 2025 року було вручено підозрюваному клопотання про обрання йому запобіжного заходу, при цьому в цей же день стороною захисту було подано скаргу на незаконне затримання підозрюваного, яка була залишена судом без задоволення.

Вважає, що пред`явлена підозра ОСОБА_6 є необґрунтованою. За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собі факт вчинення протиправної дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

На думку сторони захисту, органом досудового розслідування не долучено до клопотання та відсутні у матеріалах досудового розслідування будь-які докази на підтвердження того факту, що ліхтарик, який ОСОБА_6 взяв в автомобілі ОСОБА_9 , це дійсно предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень.

Повідомляє, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Вказує, що ОСОБА_6 ще до моменту внесення відомостей до ЄРДР за власною ініціативою з`явився до ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. Проте він не був опитаний, у зв`язку з чим, через годину повернувся додому.

Звертає увагу на те, що не всі свідки ще допитані, не вилучені відповідні відеозаписи, не зважаючи на певні клопотання сторони захисту.

Вказує, що мотивом дій ОСОБА_6 щодо ОСОБА_10 були саме неприязні відносини, які були викликані незаконними діями потерпілого відносно малолітніх та неповнолітніх дітей.

Також, захисник вказує на те, що ОСОБА_6 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, самостійно з`явився до відділу поліції, від органів досудового розслідування ніколи не ухилявся, та не має наміру ухилятися, раніше обрані йому запобіжні заходи не пов`язані з позбавленням волі не порушував, у інших кримінальних провадженнях ніколи не тиснув на свідків. Підозрюваний хоч не працевлаштований, проте, жодного корисливого злочину майже за рік йому не інкримінується. Не визнає провину в інкримінованих йому злочинах.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 зазначає, що в зв`язку з невизнанням ОСОБА_6 провини, стороною захисту збирались докази у кримінальному провадженні, в т.ч. за неодноразовими клопотаннями сторони захисту були допитані свідки, які показання ОСОБА_6 підтвердили.

Зазначає, що свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 звертались до ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявами про вчинення кримінальних правопорушень відносно них 27 жовтня 2025 року, відомості, викладені в заявах, не вносились до ЄРДР органом поліції, а були внесені після оскарження слідчим суддям.

Повідомляє, що сторона захисту отримала від представника потерпілого відеозаписи подій з камери внутрішнього відеоспостереження в антікінотеатрі КООМ8 за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, 92, 27 жовтня 2025 року, які підтверджують показання ОСОБА_14 та вищевказаних свідків про обставини подій, що розглядаються в рамках кримінального провадження. Потерпілим та його представником 22 грудня 2025 року подано до ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області клопотання про закриття кримінального провадження.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 29 жовтня 2025 року до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_15 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_7 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного 27 жовтня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000960 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів та злочинів проти життя та здоров`я, судимості за які не зняті і не погашені в порядку, передбаченому законом, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин з мотивів явної неповаги до суспільства за таких обставин.

Так, 27 жовтня 2025 року приблизно о 17 годині 20 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні антикінотеатру «ROOMS», що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, просп.Соборний, буд.92, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, підійшов до раніше незнайомого чоловіка, а саме: адміністратора вказаного закладу ОСОБА_10 та розпочав з ним словесний конфлікт, що супроводжувався нецензурною лайкою в адресу останнього. У цей час заклад функціонував у звичному графіку, поряд перебувала група неповнолітніх осіб, другий адміністратор закладу - ОСОБА_16 та охоронці охоронного сервісу «ВЕНБЕСТ». Однак, незважаючи на присутність вказаних осіб, ОСОБА_6 продовжував здійснювати хуліганські дії в адресу адміністратора ОСОБА_10 , який всіляко намагався уникнути конфлікту, не реагував на ненормативну лексику ОСОБА_6 в його бік та пояснював правила перебування в закладі антикінотеатру «ROOMS».

Однак, ОСОБА_6 , бажаючи настання конфлікту, не зважаючи на неодноразові зауваження та пропозиції заспокоїтись, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, а саме: в приміщенні антикінотеатру «ROOMS», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд.92, продовжував голосно висловлюватись грубою нецензурною лайкою в бік адміністратора закладу ОСОБА_10 .

У подальшому ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи вчинення діяння з мотиву явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, грубо порушив громадський порядок та застосував насильство до ОСОБА_10 заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень предметом, який приніс при собі до антикінотеатру, а саме: металевий предмет циліндричної форми чорного кольору, який був приготовлений ОСОБА_6 для зазначеної мети за наступних обставин.

ОСОБА_6 , знаходячись перед ОСОБА_10 , висловлюючи в адресу останнього погрози фізичною розправою та вбивством, з нецензурною лайкою, утримуючи в правій руці металевий предмет циліндричної форми чорного кольору, наніс ним один удар в лобно-тім`яну ділянку голови ОСОБА_10 , чим спричинив останньому відповідно до довідки КНП «МКЛЕ та ШМД» ЗОР тілесні ушкодження, а саме: забійне садно лобно-тім`яної ділянки голови, від чого ОСОБА_10 втратив рівновагу та сів на підлогу.

Після чого ОСОБА_10 був доставлений до КНП «МКЛЕ та ШМД» ЗОР для надання медичної допомоги, чим ОСОБА_6 призупинив нормальну діяльність розважального закладу, а саме: антикінотеатру «ROOMS», порушив умови відпочинку його відвідувачів.

Далі, усвідомлюючи небезпеку та характер хуліганських дій, ОСОБА_6 до приїзду працівників поліції покинув приміщення антикінотеатру «ROOMS» у невідомому напрямку, не надавши допомоги ОСОБА_10 .

Таким чином, за твердженням слідчого, під час досудового розслідування встановлена достатня кількість доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яке кваліфікується як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

28 жовтня 2025 року ОСОБА_6 було затримано за підозрою у вчиненні злочину та повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Заслухавши доповідь судді; аргументи підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу у межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яке кваліфікується як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: відомостями з протоколу огляду місця події; показаннями свідків; відомостями з протоколів проведення впізнання за фотознімками за участі свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; показаннями потерпілого ОСОБА_16 ; відомостями з протоколу проведення впізнання за фотознімками за участі потерпілого; відомостями з протоколу огляду предмету; відомостями з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; інших матеріалах кримінального провадження.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Доводи сторони захисту про, що мотивом дій ОСОБА_6 щодо ОСОБА_10 були саме неприязні відносини, які були викликані незаконними діями останнього щодо малолітніх і неповнолітніх дітей, що виключає можливість кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст.296 КК України; органом досудового розслідування не долучено до клопотання та відсутні у матеріалах досудового розслідування будь-які докази на підтвердження того факту, що ліхтарик, який ОСОБА_6 взяв в автомобілі ОСОБА_9 , це дійсно предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, є передчасними, оскільки всі обставини провадження мають бути повно, всебічно і ретельно досліджені під час досудового розслідування. Версія сторони захисту має перевірятися в установленому законом порядку під час досудового розслідування, а в подальшому в ході судового розгляду та оцінюватись у сукупності з іншими доказами.

Посилання сторони захисту на те, що в цьому провадженні не всі свідки допитані, не вилучені відповідні відеозаписи, незважаючи на певні клопотання сторони захисту, також не є слушними, оскільки досудове розслідування ще триває.

Доводи апелянта в частині того, що слідчим суддею не було належним чином перевірено наявність обґрунтованої підозри не є слушними та суперечать змісту оскаржуваної ухвали.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, існують, а саме ризики того, що підозрюваний може: незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

В цій частині висновки слідчого судді ніким не оспорюються.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яке є тяжким злочином, за який передбачено суворе покарання - виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк - від трьох до семи років.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя при розгляді клопотання врахував фактичні обставини кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України; обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема відомості про особу підозрюваного, який офіційно не працює, не одружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, тобто не має стійких соціальних зв`язків.

Окрім того, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, слушно звернув увагу і на те, що на цей час ще не були встановлені та допитані слідчим всі свідки вчинення кримінального правопорушення, відповідно, свідки ще не допитувалися судом і під час судового розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим підозрюваний може здійснювати на свідків та потерпілого певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності. При цьому, агресивна та неконтрольована поведінка підозрюваного, яка зафіксована на наданому захисником відеозаписі з місця події, а також яка продемонстрована ним під час судового засідання, що дає достатні підстави стверджувати, що останній дійсно може здійснити незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що свідки у цьому провадженні є безпосередніми очевидцями події.

Отже, ризик впливу на останніх з боку підозрюваного на думку колегії суддів є високим.

Також, окрім іншого слідчий суддя врахував і ту обставину, що наразі у різних судах м.Запоріжжя перебуває на розгляді більше 10 кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні, зокрема, тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, обвинувальні акти у яких були направлені до суду у період з 2017 року по 2025 рік. При цьому, щонайменше у двох із цих кримінальних проваджень до останнього застосовано запобіжні заходи у виді застави та у вигляді домашнього арешту у нічний час доби. Однак, незважаючи на це, ОСОБА_6 знову повідомлено про підозру у вчиненні нового тяжкого кримінального правопорушення. Тому зазначені обставини, на переконання слідчого судді, є достатніми для обґрунтування наявності у цьому випадку ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Разом з тим, слідчий суддя при розгляді клопотання слушно не взяв до уваги посилання сторони захисту на те, що у всіх кримінальних провадженнях, які перебувають на розгляді у судах, ОСОБА_6 свою вину не визнає, а також протягом року після звільнення з-під варти йому не було пред`явлено жодної нової підозри у вчиненні нового кримінального правопорушення, вважаючи їх такими, що не спростовують наявності у цьому випадку ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім того, за клопотанням сторони захисту у судовому засіданні при розгляді клопотання було допитано ОСОБА_19 та ОСОБА_9 , які надали свої письмові заяви про бажання взяти ОСОБА_6 на поруки. Слідчий суддя обґрунтовано зазначив в оскаржуваній ухвалі, що вказані особи не зможуть в силу свого віку та фізичних даних належним чином гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. При цьому, сама лише наявність автомобілів та водійських посвідчень у цих осіб, на переконання слідчого судді, враховуючи неврівноважену поведінку підозрюваного під час судового засідання, не може бути достатньою гарантією того, що останні дійсно зможуть за необхідності доставляти підозрюваного до органу досудового розслідування чи в суд.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

З огляду на фактичні обставини провадження, стадію кримінального провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, його процесуальну поведінку під час судових засідань колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, і про те, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цим ризикам.

Свої висновки слідчий суддя належним чином вмотивував.

У зв`язку з викладеним, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178 КПК України.

Вказані висновки слідчого судді стороною захисту в апеляційній скарзі не спростовані з наданням відповідних доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, та ті, що заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний в силу ст.89 КК України раніше не судимий, самостійно з`явився до відділу поліції, від органів досудового розслідування ніколи не ухилявся, та не має наміру ухилятися, раніше обрані йому запобіжні заходи не пов`язані з позбавленням волі не порушував, у інших кримінальних провадженнях ніколи не тиснув на свідків, підозрюваний хоч не працевлаштований, проте, жодного корисливого злочину майже за рік йому не інкримінується, не визнає провину в інкримінованих йому злочинах, на думку колегії суддів, самі по собі правильність висновків слідчого судді не спростовують, оскільки не зменшують встановлених ризиків.

Колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах провадження відомості щодо фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_6 злочину, у сукупності з відомостями про особу підозрюваного, свідчать про те, що встановлені ризики є високими.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Щодо твердження сторони захисту про можливість обрання підозрюваному запобіжний захід у виді особистої поруки, домашнього арешту або застави у мінімальному розмірі, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як зазначено вище, обґрунтованість підозри, існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість цим ризикам запобігти шляхом застосування до підозрюваного іншого ніж тримання під вартою запобіжного заходу в цьому випадку прокурором доведено.

В оскаржуваній ухвалі наведене переконливе обґрунтування щодо доведеності ризиків, про які ідеться у клопотанні, і неможливості цим ризикам запобігти шляхом застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу окрім як тримання під вартою.

В цій ухвалі, з посиланням на встановлені під час розгляду клопотання обставини та з наведенням відповідного обґрунтування вказано на те, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, запобігти наявним ризикам буде неможливо.

Доводи сторони захисту про протилежне, на думку колегії суддів, не є переконливими з огляду на фактичні обставини провадження, встановлені ризики, відомості про особу підозрюваного.

Окрім того, відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахувавши всі підстави і обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, обґрунтовано не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки, виходячи з наявних матеріалів провадження, злочин, у якому підозрюється ОСОБА_6 вчинений із застосуванням насильства.

Колегія суддів притримується такої ж позиції і вважає, що в цьому випадку відсутні достатні підстави для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Стороною захисту до доповнень до апеляційної скарги було надано ряд певних документів, зокрема: протокол допиту підозрюваного від 28 жовтня 2025 року; копія протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 10 грудня 2025 року; копії протоколів допиту неповнолітніх свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 від 10 грудня 2025 року; копі протоколів допиту неповнолітніх свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 від 11 грудня 2025 року; копії протоколів допиту неповнолітніх свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 від 13 грудня 2025 року; копія протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 11 грудня 2025 року; копію ухвали слідчого судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 11 листопада 2025 року ЄУН331/6470/25; копію ухвали слідчого судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 11 листопада 2025 року ЄУН331/6473/25; копію ухвали слідчого судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 11 листопада 2025 року ЄУН331/6471/25; постанови про задоволення клопотання від 28 листопада 2025 року; клопотання адвоката ОСОБА_25 від 22 грудня 2025 року; клопотання потерпілого ОСОБА_16 .

Проте, на думку колегії суддів, інформація, яка міститься у вищевказаних документах, не спростовує обґрунтованості підозри, про яку повідомлено ОСОБА_6 , не зменшує встановлених ризиків та на цьому етапі кримінального провадження не є підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Звертає увагу колегія суддів і на те, що представником всіх зазначених вище свідків, згідно з наданими суду копіями протоколів допиту, є адвокат ОСОБА_8 , який у цьому провадженні одночасно здійснює захист самого підозрюваного.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та заявлені під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції теж не спростовують.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 29 жовтня 2025 року, якою задоволено клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів - з 28 жовтня 2025 року до 26 грудня 2025 року включно без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4