ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 306/2713/23

провадження № 51-2688км24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого

(у режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2024 року й ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 червня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Родниківка Свалявського району Закарпатської області, зареєстрованого в цьому АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 14 лютого 2024 року за частиною першою статті 263, частиною першою статті 263-1, частиною першою статті 310, частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України (далі - КК), якому на підставістатті 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільненого відповідно до статей 75, 76 КК від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням на нього відповідних обов`язків,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 129, частиною другою статті 194, частиною першою статті 309 КК.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 129, частиною другою статті 194, частиною першою статті 309 КК, та йому призначено покарання:

- за частиною першою статті 129 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- за частиною другою статті 194 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за частиною першою статті 309 КК у виді обмеження волі на строк 4 роки.

На підставі частини першої статті 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно визначенопокарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до частини четвертої статті 70 КК шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 14 лютого 2024 року ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання - з 22 вересня 2023 року.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 22 вересня 2023 року приблизно о 16:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків зі своєю дружиною ОСОБА_7 , діючи умисно, демонструючи ніж, став залякувати її вбивством, внаслідок чого викликав у неї реальні побоювання здійснення цих погроз і страх за своє життя.

Також 22 вересня 2023 року приблизно о 21:20 ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, на території домоволодіння, розташованого в с. Родниківка Мукачівського району Закарпатської області, діючи таємно, шляхом вільного доступу увійшов до приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 потерпілої ОСОБА_7 та умисно пошкодив його шляхом підпалу, що призвело до втрати будинку своєї споживчої та економічної цінності й неможливості його використання за призначенням.

Крім того, ОСОБА_6 у не встановлені досудовим розслідуванням час, місці й спосіб незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс та з метою його подальшого особистого вживання приніс додому, де незаконно зберігав без мети збуту до 22 вересня 2023 року. Указаного дня о 23:38 у ході особистого обшуку затриманої особи, підозрюваної у вчиненні злочину, біля житлового будинку АДРЕСА_2 , було виявлено в ОСОБА_6 у кишені штанів поліетиленовий прозорий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом, - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 7,8238 г.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 червня 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про зміну судових рішень стосовно ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і просить: виключити з вироку та ухвали посилання про призначення ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі частини четвертої статті 70 КК;вважати ОСОБА_6 засудженим за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 129, частиною другою статті 194, частиною першою статті 309 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 14 лютого 2024 року, стосовно ОСОБА_6 виконувати самостійно. У решті судові рішення залишити без зміни.

На обґрунтування вимог зазначає, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою позицію об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 70 КК, викладену впостанові від 15 лютого 2021 року (справа № 760/26543/17, провадження № 51- 3600кмо20), внаслідок чого неправильно застосували закон України про кримінальну відповідальність.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні підтри мала доводи касаційної скарги. Засуджений не заперечує проти задоволення касаційної скарги прокурора .

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, позицію сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, Суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Обґрунтованість засудження і правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за частиною першою статті 129, частиною другою статті 194, частиною першою статті 309 ККу касаційній скарзі прокурор не оспорює, а тому в касаційному порядку вони не перевіряються.

Прокурор стверджує, що, призначаючи ОСОБА_6 покарання, місцевий суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставно призначив покарання із застосуванням частини четвертої статті 70 КК.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи касаційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла таких висновків.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 14 лютого 2024 року за частиною першою статті 263, частиною першою статті 263-1, частиною першою статті 310, частиною першою статті 309 КК, на підставі статті 70 КК за сукупністю вказаних кримінальних правопорушень йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, від відбування якого був звільнений на підставі статті 75 КК з випробуванням зі встановленням іспитового строку 2 роки.

Як встановив суд першої інстанції, нові злочини, за які ОСОБА_6 засуджено оскаржуваним вироком, він вчинив 22 вересня 2023 року, тобто до постановлення попереднього вироку.

Статтею 70 КК передбачені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань у межах, визначених частиною 2 цієї статті. За цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК.

Разом з тим, якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, у такому разі питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватися залежно від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особу звільнено від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

При цьому, якщо попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення частини четвертої статті 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконується самостійно.

Така позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17 (провадження № 51-3600 кмо 20).

Всупереч наведеному, місцевий суд встановивши, що ОСОБА_6 вчинив нові кримінальні правопорушення до постановлення попереднього вироку, яким йому призначено покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК, призначив засудженому покарання із застосуванням частини четвертої статті 70 цього Кодексу. Таке рішення суперечить судовій практиці та вищенаведеній позиції об`єднаної палати Верховного Суду, а тому слід змінити та виключити як з мотивувальної, так і з резолютивної частин посилання на необхідність застосування частини четвертої статті 70 КК.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2024 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , не виправив помилки,а тому підлягає зміні й ухвала апеляційного суду.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне задовольнити касаційну скаргу прокурора та виключити з ухвали апеляційного суду посилання на застосування положень частини четвертої статті 70 КК.

Керуючись статтями 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, задовольнити.

Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 червня 2025 року стосовно ОСОБА_6 змінити.

Виключити із судових рішень посилання на застосування частини четвертої статті 70 КК.

Вважати ОСОБА_6 засудженим до покарання:

- за частиною першою статті 129 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- за частиною другою статті 194 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за частиною першою статті 309 КК у виді обмеження волі на строк 4 роки.

На підставі частини першої статті 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно визначитипокарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 14 лютого 2024 року, яким ОСОБА_6 засуджено за частиною першою статті 263, частиною першою статті 263-1, частиною першою статті 310, частиною першою статті 309 КК, якому на підставістатті 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців та на підставі статті 75 цього Кодексу звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК, виконувати самостійно .

У решті судові рішення залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3