Справа № 304/261/25 Провадження № 1-кп/304/170/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

їх захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальних провадженнях № 0000226 від 16 серпня 2023 року та № 0000016 від 15 січня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Порошково Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , без освіти, працевлаштованого неофіційно, одруженого (має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей), громадянина України, раніше не судимого,

та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Порошково Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_3 , без освіти, одруженого (має на утриманні шістьох малолітніх дітей), громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України,

У С Т А Н О В И В:

на розгляді суду перебуває об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162 КК України.

Прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, в якому просив продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю строком на два місяці за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначає, що 23 липня 2025 року у відкритому судовому засіданні, в тому числі, розглянуто та задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну йому запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням до 21 вересня 2025 року відповідних обов`язків.

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2025 року продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком до 11 січня 2026 року.

Вказує, що для досягнення мети і завдань кримінального провадження у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що у свою чергу обумовлене наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3 ст. 177 КПК.

Так, в обґрунтування продовження дії запобіжного заходу посилається на наявність ризиків, а саме ризик переховування від суду, який обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та суворістю передбаченого покарання, зокрема за ч. 2 ст. 121 КК, за які законом передбачено покарання у виді реального позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а також ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду.

Відтак прокурор вважає, що оскільки зазначені ризики не зменшилися, а розгляд обвинувального акту триває, тому такі обставини не дають стороні обвинувачення підстав звертатися до суду з клопотанням про застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , через що вважає, що запобіжний захід відносно останнього слід продовжити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Захисник ОСОБА_6 просила у задоволенні клопотання прокурора відмовити, вказуючи на те, що протягом п`яти місяців обвинувачений жодного обов`язку не порушив, натомість вплинути на свідків не зможе, оскільки такі допитані, а місце перебування не допитаних судом свідків нікому не відомо, при цьому обвинувачений обмежений у можливості утримувати родину. Достатнім запобіжним заходом для свого підзахисного вважає нічний домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника та також просив надати йому можливість працевлаштуватися, змінивши йому запобіжний захід на нічний домашній арешт.

Потерпілі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та їх представник адвокат ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали клопотання та надані сторонами матеріали, прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ст. 176 цього Кодексу запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд встановив, що ухвалою від 23 липня 2025 року у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було відмовлено та задоволено клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 змінено запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

Чотирнадцятого серпня 2025 року під час апеляційного перегляду вказаної ухвали суду першої інстанції, апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та задоволено клопотання останнього і застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, було закрито.

Ухвалою суду від 16 вересня та 12 листопада 2025 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю до 11 січня 2025 року.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162 КК України, два з яких є тяжкими злочинами.

На даний час прокурор у клопотанні вказує на те, що продовжують існувати декілька ризиків, встановлених при продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу, а саме передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані судом.

Суд погоджується, що ризик переховування від суду продовжує існувати, є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою так і інших запобіжних заходів, у тому числі, таких як домашній арешт, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження запобіжного заходу має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою, у тому числі тримання особи під домашнім арештом та доцільність продовження цього строку має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під цілодобовим домашнім арештом, суд приймає до уваги те, що останній обвинувачується в тому числі у вчиненні тяжкого злочину за ч. 2 ст. 121 КК України, який передбачає виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому будучи обізнаними про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватим, він може здійснити спроби втекти від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, при тому, що відразу після вчинення, інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_5 покинув територію країни.

Більш того, по справі вбачається наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу.

При цьому суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Також, таким, що існує суд вважає й ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_5 на недопитаних судом свідків, при тому, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Відтак на даний час будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, у судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд також, окрім усіх інших доводів, котрі зазначені вище, враховує мету застосування запобіжного заходу, тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_5 , роль обвинуваченого у вчиненні злочинів, а також обставини у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, що характеризують обвинуваченого, зокрема, те, що він ніде не працює, має постійне місце проживання та п`ятьох малолітніх дітей на утриманні, раніше не судимий.

Однак суд не бере до уваги твердження сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що останній не може працювати через застосування відносно нього цілодобового домашнього арешту, оскільки жодних доказів щодо офіційного працевлаштування ОСОБА_5 як до подій даного кримінального провадження, так і на даний час суду не надано.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні ризики та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , характер кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, суд дійшов висновку про необхідність продовження стосовно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту (з покладенням відповідних обов`язків), який, з урахуванням усіх обставин справи, на думку суду, буде достатнім запобіжним заходом, спроможним забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам переховуватися від суду.

У зв`язку з цим суд вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту в нічний період доби, як просила сторона захисту, не може забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Керуючись ст. 2, 7, 177, 193-194, 196-198, 199, 372, 376, 392-395 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 строком до 21 лютого 2026 року такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади;

2) цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

3) утримуватися від спілкування із свідками, які не допитані судом;

4) здати на зберігання до відповідного органу міграційної служби за місцем реєстрації свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) носити електронний засіб контролю.

Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Дата закінчення дії ухвали 21 лютого 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:ОСОБА_1