УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003432 від 05.10.2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003432 від 05.10.2024 року.

Клопотання мотивовано тим, що 15.07.2025 року прокурорами Дніпровської окружної прокуратури міста Києва у кримінальному провадженні № 0003432 від 05.10.2024 року, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, без дозволу слідчого судді було проведено невідкладний обшук приміщення АДРЕСА_1, у ході якого, було тимчасово вилучено майно, володільцем якого є ОСОБА_4 03 вересня 2025 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва (справа № 755/13450/25) накладено арешт на майно, що було тимчасово вилучено у вказаному вище приміщенні. На даний час, є підстави вважати, що потреба в арешті майна, яке було вилучено 15.07.2025 року в приміщенні АДРЕСА_1, відпала, зокрема, арешт було накладено необгрунтовано. Відповідно до витягу з ЄРДР, підставою для реєстрації та початку здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003432 від 05.10.2024 року стала заява про вчинення шахрайства у 2024 році від народного депутата України ОСОБА_5 , який за інформацією ЗМІ незаконно перетнув кордон і виїхав за межі України. Саме звернення народного депутата України ОСОБА_5 містить лише відомості про те, що невстановлені особи організували «кол-центри», які шахрайським шляхом заволодівають грошовими коштами громадян. При цьому, клопотання про арешт майна та додатки до нього не містять, а ні заяви про вчинення кримінального правопорушення, а ні допиту самого народного депутата, зокрема, відсутня інформація про: потерпілого (их); завдання будь-якої майнової шкоди громадянам України чи інших дружніх країн; наявність будь-яких інших ознак кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 190 КК України. Станом на даний час минув один рік з моменту реєстрації кримінального провадження, однак, потерпілі в кримінальному провадженні № 0003432 від 05.10.2024 року відсутні, що підтверджується витягом з ЄРДР, сформованим 16.07.2025 року. Таким чином, кримінальне провадження № 0003432 від 05.10.2024 року розслідується без події злочину, за відсутності потерпілих, а за відсутності потерпілих та визначення розміру майнової шкоди неможливо стверджувати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України, у межах кримінального провадження № 0003432 від 05.10.2024 року. Отже, прокурор діяв у порушення КПК України, ініціюючи заходи забезпечення кримінального провадження, без дотримання принципів верховенства права та законності. Розслідуючи обставини без події злочину та з явним перевищенням повноважень щодо втручання у право власності. Зокрема, клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали не містили жодних доказів того, що вилучене майно є знаряддям чи засобом вчинення злочину, зберегло на собі сліди вчинення злочину або необхідні органу досудового розслідування для проведення експертного дослідження, а ні в клопотанні про арешт майна, а ні в постанові про визнання речовим доказом прокурором не було обґрунтовано, які обставини вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України, можуть бути підтверджені вилученим майном, зокрема, мишками до комп`ютерів, комп`ютерними клавіатурами, моніторами, маршрутизаторами, навушниками, подовжувачами, зарядними пристроями, чи відомості про подію такого злочину може містити вилучена техніка, слідчий не вказує, а отже, не обґрунтовує накладення арешту на майно та відповідності тимчасово вилученого майна критеріям доказів, визначеним у ст. 98 КПК України. Прокурор, звертаючись із клопотанням про арешт майна, обґрунтовував його необхідність проведенням відповідних комп`ютерно-технічних експертиз задля отримання цифрової інформації. Призначення судових експертиз та експертних досліджень судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України та атестованим судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, їх обов`язки, права та відповідальність, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів здійснюються у порядку, визначеному КПК України та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень. Термін проведення судових експертиз та експертних досліджень залежить від складності дослідження, кількості об`єктів, кількості поставлених питань та завантаженості фахівців, які проводять судово-комп`ютерно-технічні експертизи та дослідження. Орієнтовний термін проведення становить: для судових експертиз - до 30 днів; для експертних досліджень - до 10 днів. Однак, впродовж чотирьох місяців, майно, що було вилучено під час проведення 15.07.2025 обшуку приміщення на АДРЕСА_1, перебуває у сторони обвинувачення без наявності правових підстав. Тож, 16 жовтня 2025 року представником ОСОБА_4 , адвокатом ОСОБА_3 , до Київського НДЕКЦ МВС України було направлено клопотання про надання інформації щодо призначення стороною обвинувачення комп`ютерно-технічної експертизи відносно майна ОСОБА_4 , що було вилучено у вказаному вище приміщенні у кримінальному провадженні № 0003432 від 05.10.2024 року. З відповіді Київського НДЕКЦ МВС України за вих. № 19/111/2-68324-2025 від 20.10.2025 року вбачається, що в Київському НДЕКЦ МВС України інформація щодо призначення судових експертиз у кримінальному провадженні № 0003432 від 05.10.2024 року відсутня. Тобто, прокурором у межах розгляду клопотання про арешт майна було маніпулятивно використано необхідність проведення комп`ютерно-технічної експертизи вилученого майна, оскільки протягом чотирьох місяців із моменту вилучення вказаної техніки, а ні власник майна, а ні його представники (у відповідь на запити), не отримали жодних доказів про призначення комп`ютерно-технічної експертизи. Зазначене призводить до необгрунтованого процесуального примусу в частині обмеження права власності ОСОБА_4 . Адвокатом ОСОБА_6 , який також здійснює представництво ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, на адвокатський запит було отримано відповідь № 5/2311/241 судових експертів у галузі комп`ютерної криміналістики, з якої слідує, що для проведення експертизи достатньо скопіювати образ повних даних з електронного носія інформації (накопичувачів комп`ютера, телефону тощо) під час процесуальної дії огляду речей і документів. Таким чином, скопійована інформація набуває статусу оригіналу електронного документу та може бути використана, як доказ, згідно з ч. 3 ст. 99 КПК України. Також, експертами детально роз`яснено, що копіювання (виготовлення точної копії) даних з електронних носіїв відбувається у досить стислі строки. Такий документ, у сукупності з положеннями ст. ст. 99, 168, 236, 237 КПК України вказує, що для досягнення завдань кримінального провадження немає потреби обмежувати тривалий час право власності на комп`ютерну техніку. Отже, утримання працівниками правоохоронного органу протягом тривалого часу тимчасово вилучених електронних носіїв інформації, які не мають логічних систем захисту та за наявності можливості скопіювати повний образ даних із пристроїв, порушує належну правову процедуру досягнення завдань кримінального провадження, визначену ст. 2 КПК України. Самі по собі носії інформації (комп`ютери, накопичувані, мобільні телефони) не можуть доводити обставини, які підлягають доказуванню згідно ст. 91 КПК України, а лише відомості (дані), які на них зберігаються, відповідають ознакам електронного документу, як доказу, відповідно до ст. 99 КПК України. Отже, фактичне утримання працівниками правоохоронного органу протягом тривалого часу тимчасово вилученого мобільного телефона, ноутбука, що не має логічних систем захисту та за наявності можливості скопіювати повний образ даних із пристрою порушує належну правову процедуру досягнення завдань кримінального провадження, визначену ст. 2 КПК України. Самі по собі носій інформації (мобільний телефон, ноутбук) не можуть доводити обставини, які підлягають доказуванню згідно ст. 91 КПК України, а лише відомості (дані), які на них зберігаються відповідають ознакам електронного документу, як доказу відповідно до ст. 99 КПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 99 КПК України, дублікат документа (документ, виготовлений таким самим способом, як і його оригінал), а також копії інформації, у тому числі комп`ютерних даних, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа. Самі по собі комп`ютерні мишки, клавіатури, системні блоки, маршрутизатори не можуть містити докази вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України, а відтак, підстава для подальшого арешту вилученого під час обшуку майна відпала. Таким чином, потреба в подальшому утриманні слідчим/прокурором майна, що було тимчасово вилучено під час обшуку в ОСОБА_4 , відпала. Тому, позбавлення ОСОБА_4 права розпоряджатися майном за умови недоведеності його причетності до вчинення кримінальних правопорушень, що розслідуються у кримінальному провадженні № 0003432 від 05.10.2024 року, та їх невідповідність критеріям ст. 98 КПК України, є втручанням у його право мирно володіти своїм майном.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, прохав задовольнити з наведених у ньому підстав, зазначивши, що стороною обвинувачення не доведено, що в даному кримінальному провадженні наявна будь-яка та будь-кому обгрунтована підозра та те, що є необхідність продовжувати арешт даного майна. Під час розгляду клопотання про арешт майна прокурор повідомляв, що є необхідність у проведенні експертизи, однак, наявна відповідь з Київського НДЕКЦ МВС України про те, що у даному кримінальному провадженні не ініційовано жодних експертиз. З витягу з ЄРДР вбачається, що потерпілі відсутні, тому, відсутня майнова шкода і потреба в арешті майна відпала, оскільки майно не є джерелом і не містить слідів злочину. ОСОБА_4 є орендарем приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору оренди, тобто, є правомірним володільцем майна, а відповідно до норм КПК України, майно повертається його володільцю, а не власнику. Таким чином, підстав для подальшого обмеження ОСОБА_4 володіння майном не вбачається.

У судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та прохав відмовити у його задоволенні, оскільки не доведено право власності ОСОБА_4 на вилучене майно.

Слідчий суддя, заслухавши думку адвоката ОСОБА_7 , вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного.

Як встановлено слідчим суддею, слідчим відділом Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003432 від 05.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює Дніпровська окружна прокуратура міста Києва.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, підставою для реєстрації та початку здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003432 від 05.10.2024 року стало те, що до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві надійшло депутатське звернення народного депутата України ОСОБА_8 про те, що на території міста Києва невстановлені особи організували діяльність «кол-центрів», які шахрайським шляхом заволодівали грошовими коштами громадян (ЖЄО 51698 від 04.10.2024).

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 03.09.2025 року в справі № 755/13450/25 накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (третій поверх), власником якого є ТОВ «Бізнес-центр «Новий».

Відповідно до змісту ухвали слідчого судді, арешт на майно було накладено з метою збереження речових доказів.

Як з`ясовано слідчим суддею в ході розгляду клопотання, до моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, ОСОБА_4 вже були орендовані нежитлові приміщення за адресою:АДРЕСА_1, відповідно до Договору № 47/С суборенди нерухомого майна від 25.06.2024 року та додаткової угоди № 1 від 03.04.2025 року до Договору № 47/С/, який діє до 31.05.2026 року. Відповідно до Акту приймання-передачі нежитлових приміщень від 01.07.2024 року, ОСОБА_4 прийняв у платне тимчасове користування (суборенду) нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на 3-му поверсі 5-ти поверхової будівлі.

Разом із цим, на даний час, ОСОБА_4 не має жодного статусу у кримінальному провадженні, як і не надано доказів щодо повідомлення про підозру будь-якій особі.

Крім того, до цього часу, органом досудового розслідування не надано відомостей про те, чи у вказаному кримінальному провадженні встановлені потерпілі та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Зокрема, відсутні відомості про те, що з арештованим майном проводилися будь-які слідчі дії та призначалися (проводилися) будь-які відповідні експертизи.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи адвоката ОСОБА_3 про недоцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів адвоката ОСОБА_3 про наявність підстав для скасування арешту, накладеного на майно, володільцем якого є ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, арешт на вказане майно, накладений ухвалою слідчого судді від 03.09.2025 року в справі № 755/ 13450/25, слід скасувати.

При цьому слідчий суддя виходить також із положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, згідно з якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, у контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає, що на даний час, потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-174, 309, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2025 року, на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (третій поверх), а саме: системні блоки: 1. НP CZC32317GZ 2. HP CZC1275968 3. DELL 6 4. FUJITSU k1340- al10-*-z302 5. FUJITSU k1337-a110-*-z100 6. HP CZC2428CHM 7. FUJITSU kl018-al10-*-z353 8. hp czc13558jh 9. FUJITSU k1337-al10-*-z100 10. hp czc 50700d5 11. HP CZC 247bgqk 12. HP CZC3406zrw 13. HP CZC4074qfg 14. DELL 86-729-008-87 15. HP CZC2028 YQR 16. HP CZC9167BPC 17. HP CZC2394PVY 18. FUJITSU YLRR082582 19. HP CZC50700GH 20. DELL 9 21. THINKCENTRE ID 234699 22. FUJITSU kl340-al10-*-z302 23. DELL 6 24. THINKCENTRE ID 224077 25. FUJITSU k1337-al10-*-zl00 26. DELL 2 27. HP CZC4486GDM 28. DELL ID 230784 29. DELL 8 30. UJITSU YLSC004143 31. LENOVO PB011MVA 32. HP CZC91140TTZ 33. THINKCENTRE ID 224029 34. FUJITSU k1337-al10-*-zl55 35. FUJITSU kl337-al10-*-z100 36. DELL4 37. FUJITSU YLSX005727 38. OPTIPLEX7020 ID 230783 39. HP CZC 4486 G8K 40. FUJITSU YLSC004096 41. OPTIPLEX70266; монітори: 1. DELL. 2 од. 2. SAMSUNG 31 од. 3. ASUS 5од. 4. HP 3 од. 5. ACER 1 од. 6. NEC 1 од. 7. LOC 1 од. 8. NEW SONIC 1 од. 9. iiyama 1 од. 10. FILLIPS 2 од. 11. 2FNOVO 2 од. 12. LG 6 од. 13. HANNSG 1 од. 14. монітор з камери відеоспостереження; маршрутизатори та обладнання для інтернету: 1. tp-link 22290k3010683, 2. tp-link 900qlf7000240; 3. tp-link tl-sfl016d, 4. d-link s00q1g6000826, 5. hikvision, 6 canon kngd52824; інше комп`ютерне обладнання: 1. навушники 68 одиниць; 2. подовжувачі (кабельні) 23 од., 3. зарядні пристрої та комплектуючі 38 од., 4. комп`ютерні миші 58 шт., 5. комп`ютерні клавіатури 14 шт., 6. комп`ютерні кабелі, 7. жорсткий диск hitachi sp 1572fg2tp6k, 8. флеш-накопичувач 1 од.; документи (паперові речові докази): 1. Посвідчення «ФСБ РФ» ОСОБА_9 , 2. Посвідчення «ФСБ РФ» ОСОБА_10 , 3. Посвідчення «ФСБ РФ» ОСОБА_11 , 4. Чорнові записи 6 арк. та 2 записника, з метою збереження речових доказів, шляхом заборони відчуження та користування, із забороною відчуження, розпорядження та користування, які було вилучено в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: