Справа №: 398/8092/25
провадження №: 1-кс/398/156/26
УХВАЛА

Іменем України

"18" лютого 2026 р. слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення

встановив:

10 лютого 2026 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області після апеляційного розгляду надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 про невнесення відомостей до ЄРДР.

ОСОБА_3 22 грудня 2025 року звернувся зі скаргою на бездіяльність службових осіб Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб Олександрійського РВП внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, та надати ОСОБА_3 витяг з Реєстру в строк, встановлений статтею 214 КПК України.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав та додатково наголосив, що стаття 214 КПК України покладає на орган поліції безальтернативний обов`язок невідкладно, протягом 24 годин, внести відомості до ЄРДР після отримання заяви про злочин.

Представник Олександрійського РВП у засідання не з`явився, проте надав суду матеріали перевірки, проведеної за заявою ОСОБА_3 ..

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність представника органу поліції не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до таких наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 11 грудня 2025 року на електронну пошту Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області () надіслав заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення (ч. 3 ст. 382 КК України), подане в порядку статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.

На виконання ухвали суду Олександрійським РВП ГУНП в Кіровоградській області було надано матеріали перевірки ЄО № 33991 за заявою ОСОБА_3 про вчинення злочину. Дослідженням вказаних матеріалів встановлено, що заява ОСОБА_3 надійшла до чергової частини 15.12.2025 року та була зареєстрована в ІКС «Інформаційний портал НПУ» (журнал ЄО) за № 33991.

Зміст наданих матеріалів свідчить про те, що перевірка за заявою проводилася поліцейським офіцером громади капітаном поліції ОСОБА_4 . До матеріалів долучено копії наказів директора Диківської гімназії ОСОБА_5 : № 68-К від 10.11.2025 про поновлення ОСОБА_6 на посаді та № 70-К від 11.11.2025 про її звільнення за прогул. Також матеріали містять акти про відсутність працівника на робочому місці та копію журналу реєстрації відвідувачів закладу.

За результатами проведеної перевірки посадовими особами Олександрійського РВП було складено довідку про результати розгляду звернення ОСОБА_3 від 07.01.2026 року, у якій зазначено, що оскільки в матеріалах відсутні ознаки кримінального правопорушення (через факт видання наказу про поновлення), розгляд заяви було здійснено не в порядку КПК України, а відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Про прийняте рішення, що полягало у відмові у внесенні відомостей до ЄРДР, скаржника було повідомлено листом за підписом начальника Олександрійського РВП від 07.01.2026 року, однак докази фактичного надіслання чи вручення цього листа ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) та розпочати розслідування.

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про те, що посадові особи Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області порушили вимоги ст. 214 КПК України та допустили бездіяльність при розгляді заяви ОСОБА_3 про вчинення злочину.

КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Разом з тим, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК України, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. Заява ОСОБА_3 від 11.12.2025 року формально відповідає вимогам ч. 1 ст. 214 КПК України, оскільки містить повідомлення про обставини, які за доводами заявника можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме умисного невиконання рішення суду службовою особою (ч. 3 ст. 382 КК України).

Слідчий суддя також враховує правову позицію Верховного Суду (справа № 556/450/18), згідно з якою підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У даному випадку заявник навів конкретні факти, які у своїй сукупності можуть вказувати на вчинення злочину, передбаченого ст. 382 КК України, та можуть бути предметом досудового розслідування.

Зокрема, відповідно до висновків Верховного суду, викладених у постановах від 17.06.2020 у справі № 521/1892/18 та від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16, при розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

До того ж за зазначеною заявою ОСОБА_3 службові особи Олександрійського РВП провели дії, спрямовані на перевірку викладених у ній фактів, а саме: витребували та дослідили накази директора Диківської гімназії № 68-К від 10.11.2025 та № 70-К від 11.11.2025, акти про відсутність працівника на робочому місці, а також журнал реєстрації відвідувачів закладу. Таким чином фактично була проведена дослідча перевірка викладених у заяві фактів. Отже, навіть сам орган досудового розслідування своїми діями визнав наявність у повідомлених ОСОБА_3 обставинах предмету для розслідування.

За таких обставин проведення органом поліції фактично попередньої перевірки фактів, зазначених у заяві ОСОБА_3 , яка не передбачена законом і тривала з 15.12.2025 року по 07.01.2026 року (понад 20 днів з моменту реєстрації повідомлення у ЄО) замість відведених законом на аналіз відповідності заяви вимогам ст. 214 КПК 24 годин, прямо порушує вимоги кримінального процесуального закону. Висновок про наявність або відсутність злочину за таких обставин може бути наданий лише слідчим після внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, а не поліцейським офіцером громади Олександрійського РВП, який всупереч вимогам КПК склав за наслідками фактично дослідчої перевірки висновок (довідку), яким безпідставно заперечив наявність самого предмету розслідування, посилаючись на норми Закону України «Про звернення громадян».

На окрему увагу заслуговує питання застосування до відповідних правовідносин Закону України «Про звернення громадян». Варто враховувати, що цей нормативно-правовий акт має свою мету і певним чином урегульовує питання взаємодії громадян з державними органами, у тому числі з органами, уповноваженими на здійснення досудового розслідування. Водночас слід зробити застереження щодо недопустимості підміни нормами цього закону положень, які визначають порядок реагування державних органів на одержання інформації про вчинені кримінальні правопорушення.

Так, відповідно до преамбули Закону України «Про звернення громадян» він регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Водночас, якщо особа звертається із певним документом до органів, відповідальних за реалізацію завдань кримінального провадження, пов`язаних із вчиненням, на її думку, кримінального правопорушення, то таке звернення недопустимо розцінювати як таке, в якому реалізується право особи на внесення пропозицій стосовно вдосконалення роботи органів досудового розслідування, викриття недоліків у їх роботі або як прояв участі у державних справах. Також неправильно (з цих же міркувань) розглядати заяви, які, на думку уповноважених суб`єктів органів досудового розслідування, містять відомості про кримінальне правопорушення, за правилами ст. 214 КПК України, а які таких відомостей не містять, за правилами Закону України «Про звернення громадян», оскільки така ознака не може використовуватись як розмежувальна для цих двох видів звернень.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З наведених підстав суд визнає протиправною бездіяльність службових осіб Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР. Скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 214, 303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення задовольнити.

Зобов`язати уповноважену службову особу Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 , яка була надіслана електронною поштою 11.12.2025, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, що надійшла до Олександрійського РВП 15.12.2025 року та була зареєстрована в ІКС «ІПНП» за № 33991, та надати ОСОБА_3 витяг з Реєстру в строк, встановлений статтею 214 КПК України.

Копію ухвали направити заявнику та Олександрійському РВП ГУНП в Кіровоградській області - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при оголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1