Справа № 131/1686/25
Провадження № 1-кс/131/417/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2025м. Іллінці

Слідчий суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0002979 від 12 серпня 2025 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мервин, Оратівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

учасники провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді із клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК. В обґрунтування вказаного клопотання зазначає, що в провадженні Оратівського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2025 № 74-РС солдата ОСОБА_3 було призначено на посаду стрільця 2 стрілецького спеціалізованого відділення 3 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону. 27.06.2025 він самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та перебував за адресою: АДРЕСА_1 , не виконуючи обов`язків служби до 17.10.2025. Ухвалою Іллінецького районного суду до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 17.10.2025 по 15.12.2025 (включно). З огляду на особу обвинуваченого, злочин, який ним вчинений, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України (вчинення обвинуваченим дій, пов`язаних із переховуванням від органів досудового розслідування або суду, вчиненням інших кримінальних правопорушень, а також незаконний вплив на свідків в даному кримінальному провадженні, що суттєво вплине на хід проведення досудового розслідування), прокурор просить продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою до такого обвинуваченого строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб із покладенням обов`язків, передбачених ст 194 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив його задовольнити, зважаючи на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу, та продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 .

Вивчивши клопотання прокурора та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання прокурора, зокрема, міркування прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, думку обвинуваченого та його захисника, проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні Оратівського районного суду Вінницької області перебуває вказане кримінальне провадження №0002979 від 12 серпня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

17.10.2025 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 17.10.2025 відносно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 17.10.2025 по 15.12.2025 (включно).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання ОСОБА_3 на підставі ст. 208 КПК України; актом за підсумками проведення службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 в умовах воєнного стану; показаннями свідка ОСОБА_7 , яка вказала, що в червні 2025 року її син, ОСОБА_3 , самовільно залишив військову частину та перебував за місцем проживання, займаючись особистими справами; ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.03.2025 у справі №722/678/25, відповідно до якої ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Отже, з огляду на висновок Європейського суду з прав людини, який міститься у п.175 рішення від 21.04.2011 року по справі «Нечипорук і Йонкало проти України», в органу досудового розслідування є належні факти та інформація про те, що ОСОБА_3 міг вчинити вказане кримінальне правопорушення, тобто підозра є обґрунтованою.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя керується правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», у якій зазначено, що суворість покарання, що може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо ОСОБА_3 обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Застосовуючи найсуворіший запобіжний захід при його обранні, слідчий суддя вважає доведеним прокурором та слідчим існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема:

1. переховування обвинуваченого від суду, з огляду на те, що покарання за вчинений злочин є таким, що спроможне в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то під страхом кримінальної відповідальності думки ОСОБА_3 з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань сприятимуть наявності вказаного ризику. У разі переховування обвинуваченого стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обвинуваченого;

2. незаконного впливу обвинуваченого на свідків, оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а через те, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, має соціальні зв`язки, він матиме можливість здійснювати на свідків відповідний незаконний вплив як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, які вони надавали під час досудового розслідування, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи, оскільки докази, на яких може грунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися;

3. ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, оскільки раніше вчиняв кримінальне правопорушення.

Вказані ризики не зменшилися та є достатніми для переконання, що запобіжний захід до обвинуваченого застосовано вірно, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Ч. 8 ст. 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 з метою забезпечення реалізації положень ст.177 КПК України.

В ході розгляду клопотання встановлено, що строк тримання ОСОБА_3 під вартою закінчується 15.12.2025. Відповідно, строк дії цієї ухвали відраховувати з 15.12.2025 по 12.02.2026 (включно).

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України. Таким чином суд вважає за доцільне відмовити в клопотанні прокурора про визначення застави, яке належним чином не обгрунтоване та не визначати її розмір у даному провадженні, враховуючи також той факт, що стороною захисту таке клопотання не заявлялося, а підстав для її визначення судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002979 від 12 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мервин, Оратівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, тобто з 15.12.2025 по 12.02.2026 (включно) без визначення розміру застави.

Копію ухвали направити до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань № 1» для виконання.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 18.12.2025 о 09:50 год.

Слідчий суддя: