Провадження № 1-кс/344/7717/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000509, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням про часткове скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.08.2025 року, а саме картку водія на ім`я ОСОБА_3 в частині позбавлення права на користування .

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання.

Прокурор заперечив щодо поданого клопотання, оскільки картка водія визнана речовим доказом та є необхідність у проведенні з такою додаткових слідчих дій.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

ГУ НП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000509, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 серпня 2025 року накладено арешт на майно, яке вилучене під час оглядів місця події 15.08.2025 року у кримінальному провадженні № 0000509, із забороною відчуження, користування та розпоряджання цим майном, з метою забезпечення збереження речових доказів а саме на наступне майно:

- автопоїзд у складі тягача марки MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки SCHMITZ SKO 24L, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 належать ТОВ «Європа Трансагро», яке зареєстроване по вул. Володимира Івасюка, 82, у м. Івано-Франківську;

- карту водія на ім`я ОСОБА_4 , що вилучена з тягача MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- велосипед марки KANGA, що належав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю селища Заболотів Коломийського району Івано-Франківської області, який загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

- автомобіль марки Audi-80, реєстраційний номер НОМЕР_5 , законним володільцем та користувачем якого є ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_1 ;

- біоматеріал (біологічна тканина) з нашаруванням речовини бурого кольору схожої на кров, що вилучений з днища автомобіля під час огляду Audi-80, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Метою його застосування зазначено забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із ст.ст. 171-174 цього Кодексу.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Заявником не доведено обставин, що арешт накладено необґрунтовано або в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.

Крім того, як зазначив прокурор в ході досудового розслідування є необхідність у проведенні додаткових слідчих дій, а тому слідчий суддя вважає, що підстав для задоволення клопотання не має.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1