УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 620 231 001 300 008 93 від 05.06.2023 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець Сумської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 03.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а саме: у самовільному залишенні військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану.

На переконання слідчого, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, існують ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, знищити, незаконно впливати на свідків, а також можливість іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Посилаючись на вказане, слідчий вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи викладенні у клопотанні, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, уважаючи, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Захисник заперечував проти застосування такого заходу як тримання під вартою щодо його підзахисного, оспорював наявність даних на підтвердження обґрунтованості підозри, наявність реальних ризиків, які жодним чином не підтвердженні, вважаючи клопотання слідчого необґрунтованим. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника також зазначив, що співпрацює з органом досудового розслідування, будь-яких намірів переховуватися чи перешкоджати не має, крім того наголошував, що відповідно до діючого закону взагалі має бути звільнений зі служби та не вважає наведені обставини правопорушення вчиненим з його боку.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

13.12.2025 ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст..208 КПК України.

Того ж дня, 03.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а саме: у самовільному залишенні військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану.

Виходячи з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином можливо стверджувати, що підозра ОСОБА_5 на даній стадії є обґрунтованою, що підтверджується наявними в матеріалах доказами: протоколами допиту, протоколами огляду та іншими матеріалами, які прямо вказують про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому протиправних дій.

Отже, наданих матеріалів, що додані до клопотання, достатньо для висновку, що підозрюваний причетний до вчинення кримінального правопорушення. А застосування до підозрюваного запобіжного заходу є виправданим заходом забезпечення кримінального провадження з метою подальшого ефективного досудового розслідування та досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

А тому доводи сторони захисту в цій частині спростовуються вищевказаними доказами, сукупність яких є достатньою на даній стадії для висновку про обґрунтованість підозри.

Разом з тим, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів викладених стороною обвинувачення та стороною захисту слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 та п.2 ч.1 ст. 194 КПК України і не доведено того, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

Як вбачається з поданого до суду клопотання то його зміст взагалі не містить обґрунтування на підтвердження існування обставин, визначених п.3 ч.1 ст.194 КПК України.

Слідчим взагалі не зазначено обставин на обґрунтування того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

Доказів того, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу слідчому судді не надано. Твердження з приводу існування такого ризику є лише припущеннями слідчого.

При цьому ризик переховування від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому.

Щодо іншого ризиків на які посилався слідчий, то вони є сумнівним та розцінюється як домисел, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями.

Дані про особу підозрюваного, який є раніше не судимою особою, його вік, стан здоров`я і те, що він співпрацює з органом досудового розслідування в даному випадку спростовує доводи слідчого про існування ризику переховування та свідчить на користь останнього, а тому вважаю, що прокурором не доведено що інший запобіжний захід не здатний забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, тобто більш м`якого ніж тримання під вартою, а тому клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 179, 193, 194, 196, 205, 309, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту заборонивши йому у період доби з 24 год. до 05 год. наступного дня залишати місце свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки у відповідності до ст.194 КПК, а саме:

- у період доби з 24 год до 05 год. наступного дня не залишати місце свого фактичного

проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , (за

виключенням часу

перебування в укритті чи бомбосховищі під час оголошення тривоги у м. Києві);

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

Звільнити з під варти підозрюваного ОСОБА_5 в залі суду негайно.

Ухвалу направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії даної ухвали встановити до 03.02.2026.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 08.12.2025 о 14 год. 55 хв.

Слідчий суддя: