УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу в рамках кримінального провадження № 0000149 від 06.02.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Усатове, Біляївського району Одеської області, ром за національністю, громадянина України, не маючого освіти, не одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей 2023 та 2024, 2025 р.н., не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або зменшення розміру застави до 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи клопотання щодо існування підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 , захисник зазначила такі аргументи:

- після ознайомлення з певними матеріалами досудового розслідування та НСРД, втратив своє існування ризик передбачений п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже надання слідчим певних матеріалів провадження підозрюваному свідчить про визнання стороною обвинувачення зібраних доказів достатніми. Матеріали на підставі яких було складено письмове повідомлення про підозру та в подальшому буде ґрунтуватися обвинувачення, зафіксовані у протоколах слідчих (розшукових) дій, матеріалах негласних слідчих (розшукових) дій та носіях інформації, які перебувають у володінні безпосередньо сторони обвинувачення, а тому підозрюваний будь-якої можливості знищити, спотворити чи сховати відповідні речі та документи;

- підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, виховує трьох малолітніх дітей, має незадовільний стан здоров`я;

- визначена сума застави є не помірною для підозрюваного та фактично створює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою безальтернативним запобіжним заходом;

- відсутність існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України;

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримала клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному посилаючись на викладені у ньому обставини та долучені докази. Звернула увагу на особу підозрюваного, зокрема на його сімейний стан, роль у вчиненні злочину, та зазначила, що визначений раніше запобіжний захід є непомірним як для підзахисного так і для його родини. Також вважала, що відсутні ризики неправомірної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника, просив зменшити розмір застави.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, повідомив, що ризики продовжують існувати, вважає доводи захисника необґрунтованими тому у задоволенні клопотання просив відмовити.

Дослідивши клопотання та долучені матеріали, заслухавши думку осіб, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою (ч. 3 ст. 176 КПК).

Відповідно до ст. 201 КПК підозрюваний, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 201 КПК клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З матеріалів клопотання встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 06.02.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

14.09.2025 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси була постановлена ухвала відповідно до якої до підозрюваного ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн. та в разі внесення застави покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК.

На стадії досудового розслідування клопотання про зміну запобіжного заходу має передбачати виникнення після постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу нових обставин, які безпосередньо можуть свідчити про зміну, зменшення чи збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тому слідчий суддя не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, що виникають у зв`язку з плином часу досудового розслідування і можуть вплинути на застосований до підозрюваного відповідний захід або спосіб його виконання. Такий висновок опосередковано ґрунтується на приписах ч. 5 ст. 201 КПК, яка унеможливлює подання підозрюваним, його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.

У зв`язку з цим, реалізація права на звернення до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу обумовлена не тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим запобіжним заходом. Інститут зміни запобіжного заходу пов`язаний з виникненням нових обставин, які впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам кримінального провадження.

З огляду на зазначене, враховуючи аргументи сторони захисту та законодавчі вимоги до ухвалення відповідного рішення, слідчий суддя наведе обставини та надасть оцінку питанням, які потребують розв`язання, у такому порядку: (1) щодо обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення; (2) щодо існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; (3) щодо інших доводів сторони захисту.

Щодо обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

Обґрунтованість підозри перевірялось слідчим суддею при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу , слідчим суддею був зроблений висновок, що дані, які містять у наданих копіях матеріалів кримінального провадження можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Оскільки сторона захисту не вказувала на нові обставини, що можуть свідчити про необґрунтованість підозри щодо ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчий суддя не вдаватиметься до оцінки відповідних обставин.

Щодо існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК

У своєму клопотанні захисник ОСОБА_5 , обґрунтовуючи підстави для зміни запобіжного заходу, застосованого ухвалою слідчого судді посилається, зокрема, на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК. Загалом такі твердження захисника зводяться до відсутності ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, у цьому кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризику знищення, сховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя частково погоджується з такими доводами сторони захисту, з огляду на таке.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду

Так, ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для підозрюваного наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 190 КК, у якому підозрюється ОСОБА_4 , є особливо тяжким та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, з конфіскацією майна.

За таких обставин, слідчий суддя вважає вірогідним переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та враховуючи відсутність можливості уникнути відбування покарання.

Водночас слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту про те, що на відсутність ризику переховування вказує міцність соціальних зв`язків та закінченого складу злочину, оскільки ці обставини не можуть виключати можливість нелегального перетину кордону ОСОБА_4 з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Ризик незаконного впливу на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Посилання сторони захисту на те, що підозрюваним не здійснювався та він не мав та не має наміру здійснювати вплив на свідків, експертів, спеціалістів лише вказує на виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків і не може спростовувати ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя бере до уваги, що предметом розслідування у цьому кримінальному провадженні є обставини лютого 2025, що свідчить про те, що активна фаза слідства пройшла, і вплив підозрюваного на перешкоджання слідству є мінімальним.

Прокурором у судовому засіданні не доведено, що у теперішній час не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. На думку слідчого судді, у органу досудового розслідування було достатньо часу для встановлення всіх учасників вчинення правопорушення, інших можливих епізодів вчинення злочину, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

При цьому, прокурором у судовому засіданні не зазначено, яку саме із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може бути знищено, сховано або спотворено, то такий ризик можна вважати нівельованим. Більш того як запевнив прокурор, в рамках даного кримінального провадження нових епізодів злочину виявлено не було, що свідчить про відсутність підстав вважати, про ризик знищення будь-яких речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Також перевіряючи наявність на цій стадії даного ризику, слідчий суддя виходить з того, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження факту того, що наразі органом досудового розслідування вчиняються дії з відшукання певних речей чи документів які мають значення для даного кримінального провадження.

Тобто на теперішній час даний ризик втратив свою актуальність.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На думку слідчого судді вказаний ризик з аналогічних причин також втратив свою актуальність, оскільки встановлюючи даний ризик при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 було посилання на те, що досудове розслідування перебуває в активній фазі, та наразі органом досудового розслідування проводиться ряд оперативно (розшукових) заходів з метою встановлення всіх обставин вчинення злочину та причетних до його вчинення осіб, існує об`єктивна необхідність у відшуканні речей та документів, які можуть мати доказове значення для даного кримінального провадження.

Між тим, за час перебування підозрюваного під вартою, стороною обвинувачення не встановлено жодної особи яка причетна до скоєння злочину.

Отже, з часу постановлення ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перестали існувати два ризи, передбачені п. 2 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК.

Припинення ризиків знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обумовлює можливість зміни запобіжного заходу, однак вочевидь не в тому про який зазначає захисник.

Зі свого боку, згідно ст. 179 КПК України зі змісту поняття запобіжного заходу - особисте зобов`язання у його співвідношенні до інших запобіжних заходів вбачається, що це найменш суворий запобіжний захід, а за вимогами ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання зміни запобіжного заходу на інший, більш м`який, вирішальним є наявність ризику переховування від органу слідства та суду, ризику впливу на свідків та підозрюваних.

Інший запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням права особи (підозрюваного) вільно пересуватись (домашній арешт чи особисте зобов`язання, про застосування якого у своєму клопотанні просить захист), не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та попередити можливе настання негативних наслідків у цьому кримінальному провадженні, які були встановлені раніше.

Тому, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу в цій частині задоволенню не підлягає.

Застосування до підозрюваного в якості альтернативного запобіжного заходу у виді застави зменшує до мінімуму вказані ризики, що не здатне забезпечити застосування такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, оскільки не буде тим стримуючим фактором, який би забезпечив належну процесуальну поведінку підозрюваного протягом всього часу кримінального провадження і суттєво зменшив такі ризики.

З огляду на зазначене, враховуючи положення ч. 4 ст. 182 КПК, слідчий суддя вважає, що виключення ризиків передбачені п. 2 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК може бути підставою для зміни запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Усталена практика Європейського суду з прав людини передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані з застосуванням запобіжного заходу.

Розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі (рішення GAFA v. MALTA, № 54335/14).

Додані до клопотання матеріали сторони захисту свідчать про те, що матеріальний стан підозрюваного ОСОБА_4 не відповідає обставинам цього кримінального провадження. Об`єктивної можливості внести визначений розмір застави, у повному або частковому обсязі, ні підозрюваний ОСОБА_4 ні його родина (дружина) не мають, оскільки як було встановлено у підозрюваного та його родини відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, тому варіант відчуження його з метою отримання грошей на внесення застави не розглядається; підозрюваний перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні трьох малолітніх дітей, а тому перебування його під вартою унеможливлює отримувати доходи для забезпечення родини.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає доречним з`ясувати питання щодо визначення належного розміру застави.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях наголошував на тому, що питання, щодо розміру застави є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, тому органи влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави.

За час перебування під вартою, підозрюваний не зміг внести визначений розмір застави. Прокурором не надано належних документів, які зібрані після обрання запобіжного заходу підозрюваному, щодо належності у його власності активів, за рахунок яких він міг внести визначену суму застави.

Тому, слідчий суддя, враховуючи викладені вище обставини, соціальні зв`язки підозрюваного, знаходження на його утримані трьох малолітніх дітей які безумовно потребують матеріального забезпечення, та втрату актуальності ризиків передбачених п. 2 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає за необхідне встановити заставу меншого розміру, визначивши її у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, що в свою чергу дозволить стримати підозрюваного від втечі та з такою ж вірогідністю дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки саме це є основною метою застосування запобіжного заходу, а не покарання особи, вина якої не встановлена вироком суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 131-132, 176-178, 182, 201, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Застосований до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави - змінити, в частині визначеного розміру застави, визначивши її у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , строком до 10 листопада 2025 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1