Справа № 466/1550/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/787/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відео конференції апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2025 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 28, п.п.6, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187, ч.5 ст. 185 КК України; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому за ч.3 ст. 28, п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.5 ст. 185 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченому за ч.3 ст. 28, п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 345 КК України;, продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави,

з участю

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

встановила:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 строк тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів - до 20.10.2025 включно.

На ухвалу суду обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги аналогічного змісту.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у своїх апеляційній скарзі просять ухвалу суду скасувати та змінити міру запобіжного заходу щодо них на цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу стеження; а якщо суд дійде переконання про необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тоді просить визначити розмір застави в межах п.3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог стверджують, що прокурором не наведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які б стали вагомою підставою для утримання їх під вартою.

Вважають, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях і суперечать практиці ЄСПЛ щодо застосування п.3 ст. 5 Конвенції.

Звертають увагу, що вони перебуває під вартою понад 4 роки.

Стверджують, що докази їх винуватості у вчиненні інкримінованих їм злочинів є сфабрикованими.

Зазначає, що судом не взято до уваги та не надано оцінки їх особам.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у своїх апеляційних скаргах просили проводити судове засідання без їх участі та без участі їх захисників.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 подані апеляційні скарги підтримали та просили такі задовольнити з мотивів, викладених у ніх.

Прокурор ОСОБА_9 проти задоволення апеляційних вимог обвинувачених заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження № 0000030 від 22.01.2020 про обвинувачення: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 травня 2021 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 травня 2021 року до ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11 липня 2021 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , стала наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: ризику переховування обвинуваченого від суду, який обумовлюється тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується та які є особливо тяжкими; існування ризику впливу на потерпілого, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні, зокрема тих, що ще не допитані судом, що підтверджується обґрунтованим обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні розбоїв, поєднаних із застосуванням насильства, небезпечним для життя і здоров`я людини та з проникненням у житло, спрямованих на заволодіння майном в особливо великих розмірах; ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, підтвердженого тим, що ОСОБА_7 може повідомити співучасникам вчинення вказаного злочину відомі йому обставини кримінального провадження та можливість уникнення ним передбаченої законом відповідальності у зв`язку з тим, що станом на сьогодні такі не встановлені; ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, про який свідчить систематичний характер злочинної діяльності, кількість її епізодів, що вказує на схильність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення злочинів. Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 врахував особу обвинуваченого, який ніде не працює; його вік та стан здоров`я дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі; і те, що вчинені ним злочини мають корисливий мотив та вчинені з застосуванням насильства.

Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , стала наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: ризику переховування обвинуваченого від суду, який обумовлюється тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_11 в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується та які є особливо тяжкими; існування ризику впливу на потерпілого, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні, зокрема тих, що ще не допитані судом, що підтверджується обґрунтованим обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні розбоїв, поєднаних із застосуванням насильства, небезпечним для життя і здоров`я людини та з проникненням у житло, спрямованих на заволодіння майном в особливо великих розмірах; ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, підтвердженого тим, що ОСОБА_8 може повідомити співучасникам вчинення вказаного злочину відомі йому обставини кримінального провадження та можливість уникнення ним передбаченої законом відповідальності у зв`язку з тим, що станом на сьогодні такі не встановлені; ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, про який свідчить систематичний характер злочинної діяльності, кількість її епізодів, що вказує на схильність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення злочинів. Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 врахував особу обвинуваченого, який ніде не працює; його вік та стан здоров`я дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі; і те, що вчинені ним злочини мають корисливий мотив та вчинені з застосуванням насильства.

Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , стала наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: ризику переховування обвинуваченого від суду, який обумовлюється тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується та які є особливо тяжкими. Крім цього, про можливу підготовку до втечі свідчить повідомлення Генерального консульства Чеської Республіки від 18 червня 2021 року про спробу отримання віз із метою сезонного працевлаштування у Чеській Республіці та рапорт працівника поліції про встановлення цього факту та встановлення зміни місця проживання ОСОБА_6 ; існування ризику впливу на потерпілого, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні, зокрема тих, що ще не допитані судом, що підтверджується обґрунтованим обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні розбоїв, поєднаних із застосуванням насильства, небезпечним для життя і здоров`я людини та з проникненням у житло, спрямованих на заволодіння майном в особливо великих розмірах, та у вчиненні умисного вбивства; ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, підтвердженого тим, що ОСОБА_6 може повідомити співучасникам вчинення вказаного злочину відомі йому обставини кримінального провадження та можливість уникнення ним передбаченої законом відповідальності у зв`язку з тим, що станом на сьогодні такі не встановлені; ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, про який свідчить систематичний характер злочинної діяльності, кількість її епізодів, що вказує на схильність обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинення злочинів. Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 врахував особу обвинуваченого, який ніде не працює; його вік та стан здоров`я дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі; і те, що вчинені ним злочини мають корисливий мотив та вчинені з застосуванням насильства.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, про що просить сторона захисту, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апелянтами не надано.

Доводи апеляційних скарг про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 суд першої інстанції враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинувачених під вартою.

Покликання обвинвачених на надмірну тривалість їх перебування під вартою є неспроможними, оскільки вказана обставина, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, не враховується при обранні обвинуваченому запобіжного заходу чи продовженні строку його дії.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені захисниками та обвинуваченими у поданих до суду апеляційних скаргах, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Стосовно визначення обвинуваченим альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, про що просять обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , то згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Пунктами 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

З огляду на те, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів, поєднаних із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я людини, а також вчиненні умисного вбивства, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про недоцільність визначення обвинуваченим застави як альтернативного запобіжного заходу.

Відтак, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких обвинувачені просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2025 року, якою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: