Номер провадження: 11-кп/813/326/25
Справа № 521/8303/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2023 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, Одеської області, із повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрація місця проживання відсутня, раніше судимого:

- вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 04.01.2023 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на 3 із покладенням обов`язків згідно зі ст.76 КК України;

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у кримінальному провадженні № 0000386 від 29.05.2023 року,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_9 , визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Також даним вироком вирішено питання заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів

Вирок Суворовського районного суду міста Одеси від 04.01.2023 року, яким ОСОБА_9 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. вирішено виконувати самостійно.

Згідно оскаржуваного вироку: 29.05.2022 року приблизно о 15:35, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_9 знаходився в приміщенні торгівельного залу супермаркету ОФ ТОВ «Експансія», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 83А. В цей час у останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «Експансія».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться непоміченими, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, взяв товар з полиць супермаркету, а саме: креветки Королівські «Еквадро» 70-80, код 2796133, вага 1,524 кг, сума без ПДВ 480,06 грн., «ставрида холодного копчення без голови» код 273845, вага 1,826 кг, сума без ПДВ 366,60 грн на загальну суму 846 гривень 67 копійок та поклав їх в сумку синього кольору з чорними вставками та чорними ручками до неї.

Після чого, ОСОБА_9 , не маючи на меті оплачувати вищевказане майно, пройшов повз каси та попрямував до виходу з супермаркету, однак був зупинений працівниками ОФ ТОВ «Експансія».

Тобто, ОСОБА_9 виконавши усі дії, які вважав необхідними, але не зміг довести свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого зазначає, що вважає вирок у частині призначеного покарання є вкрай суворим для обвинуваченого.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що судом помилково не прийнято до уваги таку пом`якшуючу покарання обставину, як співпраця зі слідством. Таким чином на думку захисника є достатні підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 дії ст.69 КК України.

За результатами розгляду апеляційної скарги просить вирок суду відносно ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 та 75 КК України.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу, а також просив закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 у зв`язку із декриміналізацією діяння.

В судовому засіданні апеляційного суду: прокурор ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_9 у зв`язку із декриміналізацією діяння.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, надіслав заяву, в якій просив розібратись зі справою та врахувати стан його здоров`я, із клопотаннями про відкладення судового розгляду не звертався.

Оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_9 та він своєчасно належним чином повідомлений про судовий розгляд, за згодою захисника та прокурора, апеляційний розгляд проведений за відсутності обвинуваченого.

Судовий розгляд у суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено також за відсутності потерпілої сторони, яка в судове засідання не з`явилась, клопотань про відкладення судового засідання не заявляла.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, апелянтом не оскаржується, а тому у відповідності до вимог ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.

Водночас, під час апеляційного розгляду встановлені підстави для скасування вироку з наступних підстав.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 1 статті 5 Кримінального Кодексу України регламентує, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Законом №3886-IX внесені зміни у ст.51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст.51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, з часу набуття 09.08.2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24), зроблено правовий висновок, відповідно до якого Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону №2675-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, у 2022 році становила 2481 грн.

Два неоподаткованих мінімуми для працездатної особи станом на 01.01.2022 становили 2481 грн, тоді як вартість викраденого обвинуваченим ОСОБА_9 майна за епізодом від 29.05.2022 року становила 846 грн. 67 коп., що станом на день розгляду кримінального провадження апеляційним судом може бути лише підставою адміністративної відповідальності, отже до цього діяння мають застосуватись положення ст.5 КК і на теперішній час інкриміновані обвинуваченому дії не підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.479-2 КПК суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ч.2 ст.479-2 КПК за відсутності згоди підозрюваного на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що підозрюваним вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.3 ст.479-2 КПК якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 - 1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи той факт, що в даному кримінальному провадженні обвинуваченим надана згода на закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, апеляційний суд керується положеннями п.4-1 ч.1 ст.284, ч.3 ст.479-2 КПК.

Відповідно до абз.5 ч.7 ст.284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ст.417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, враховуючи надання обвинуваченим згоди на закриття провадження, керуючись положеннями п.4-1 ч.1 ст.284, ч.3 ст.479-2, ст.417 КПК, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , з огляду на втрату чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку щодо скасування оскаржуваного вироку і закриття кримінального провадження, то доводи апеляційної скарги, які зводяться виключно до оспорювання призначеного судом першої інстанції обвинуваченому покарання, не аналізуються.

Питання про долю речових доказів та арешту майна слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, його клопотання про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню з підстав, наведених вище.

Керуючись ст.ст. 5, 7 КК України, п.1-2 ч.2 ст.284, ст.ст. 376, 404, 405, 406, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Клопотання захисникаОСОБА_8 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити частково

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2023 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у кримінальному провадженні № 0000386 від 29.05.2023 року скасувати.

Кримінальне провадження № 0000386 від 29.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року.

Речові докази: - креветки Королівські «Еквадро», ставрида холодного копчення, які повернуті власнику вважати повернутими за належністю.

Речовий доказ: - сумку синього кольору з вставками синього кольору та з ручками чорного кольору повернути ОСОБА_9 .

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 01 червня 2022 року на сумку синього кольору з вставками синього кольору та з ручками чорного кольору скасувати.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4