ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2117/25 Справа № 932/7645/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0000119 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 17 вересня 2025 року, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною ухвалою від 17 вересня 2025 року накладено арешт на земельні ділянки розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , кадастрові номери :02:271:0024, :02:271:0020, :02:271:0040, :02:271:0005, :02:271:0017 та об`єкт незавершеного будівництва (будівельні матеріали) розташований на вказаних земельних ділянках, власником яких є ОСОБА_8 , шляхом заборони на відчуження.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що проводиться досудове розслідування за фактом порушення правил, які стосуються безпечної експлуатації будівель та споруд в якому земельні ділянки визнані речовими доказами, а тому з метою їх збереження накладено арешт.

В апеляційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у арешті, оскільки клопотання та долічені докази подані неналежною особою, яка не уповноважена проводити досудове розслідування. Тому правових підстав для накладення арешту не має.

Також адвокат просить поновити строк, так як про прийняте рішення ОСОБА_8 , який перебуває за кордоном, дізнався 17 жовтня 2025 року. Крім цього, адвокат вказує, що він з 19 жовтня по 28 жовтня 2025 року перебував на амбулаторному лікуванні.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників перегляду, перевіривши клопотання про арешт майна, висновки слідчого судді, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Вирішуючи питання про поновлення строку, то апеляційним судом встановлено, що ухвала слідчого судді винесена без участі власника майна ОСОБА_8 , який перебуває за межами кордону України. Як зазначає в апеляційній скарзі адвокат, що ОСОБА_8 дізнався про рішення 17 жовтня 2025 року, а в подальшому адвокат ОСОБА_7 перебував на лікарняному з 19 жовтня 2025 року по 28 жовтня 2025 року, що підтверджується відповідною довідкою. Після чого 29 жовтня 2025 року адвокат подав апеляційну скаргу. Тому, апеляційний суд вважає за можливе поновити строк на оскарження.

Згідно клопотання про арешт майна підрозділом дізнання відділу поліції №4Дніпровського РУП №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000119, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.275 КК України.(а.с.1)

Також з матеріалів видно, що під час будівництва об`єкту нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 було встановлено факт порушення правил, які стосуються безпечної експлуатації будівель та споруд особою, яка зобов`язана дотримуватися таких правил. Згідно реєстру будівельної діяльності технічна інвентаризація на вказаний житловий будинок не проводилася та будівництво здійснюється на ділянці не відведеної для цієї мети, що є порушенням, наведена в повідомленні поверховість 4-ри поверхи не відповідає поверховості в матеріалах проектної документації. Земельна ділянка на якій здійснюється будівництво житлового будинку знаходиться в зоні несприятливих умов для будівництва на території з просідаючими ґрунтами (складні інженерно геологічні умови. На підтвердження вказаних обставин дізнавачем надано до клопотання висновок експерта з питань судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №22-25 від 30.04.2025 року.

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_9 з питань судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи встановлено, що фактично збудована будівля площею забудови 1197 квадратних метрів, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 (1110.3 Будинки садибного типу) не відповідає відомостям внесених до містобудівних умов та обмежень. Фактична збудована будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 (1110.3 Будинки садибного типу) не відповідає відомостям, внесеним до дозвільного документу Повідомлення про початок виконання будівельних робіт ДП94, виданого управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 24.05.2021. В проекті зазначено будівництво зблокованого житлового будинку, а фактично багатоквартирний будинок на 3 під`їзди, граничнодопустима висотність складає 16.2 метри, а фактично 17,5 метрів (будинок не добудовано, фактично висота буде ще більше). Також експерт надав роз`яснення в експертизі, що зблокований житловий будинок будинок квартирного типу, що складається з двох і більше квартир, кожна з яких має безпосередній вихід на приквартирну ділянку або вулицю. Експерт в експертизі зазначив про порушення будівництва, а саме: територія навколо будівлі не спланована, біля будівлі розташований газорозподільний пункт на відстані 8 метрів від труби та 9 метрів від стіни будівлі (будівельні норми та державні стандарти становлять 10 метрів), на об`єкті відсутній інформативний щит щодо будівництва.

Постановою дізнавача СД ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області від 04.09.2025 року, об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000119.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. 170 - 173 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування, а в подальшому слідчого судді належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, що й стало підставою для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя відповідно до вимог ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені у клопотанні слідчого доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

Так, слідчий суддя встановив, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, що на підставі ст. 170 КПК України, є підставою для накладення арешту на майно.

Всупереч доводів апеляційної скарги, матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості користування та розпорядження вищевказаним майном.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали провадження містять достатньо даних уважати, що вказане у клопотанні майно має доказове значення щодо встановлення обставин кримінального провадження і обґрунтовано залучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для дізнавача звертатись з клопотанням про арешт майна та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляду на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст. 98 КПК України, тому доводи адвоката з приводу безпідставності накладення арешту на це майно є необґрунтованими.

При цьому, слідчий суддя наклав найменш обтяжливий спосіб арешту майна з позбавленням права відчуження.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд зазначає, що якщо потреба в арешті майна відпаде, то особа в порядку ст. 174 КПК України, має право подати клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк адвокату ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 17 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 17 вересня 2025 року, якою накладено арешт на земельні ділянки розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , кадастрові номери :02:271:0024, :02:271:0020, :02:271:0040, :02:271:0005, :02:271:0017 та об`єкт незавершеного будівництва (будівельні матеріали) розташований на вказаних земельних ділянках, власником яких є ОСОБА_8 , шляхом заборони на відчуження залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4