ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000112 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Рукшин, Хотинського району Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, особи з інвалідністю 1 групи «Б», раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 286-1 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2025 року,-

Провадження № 11-кп/822/392/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10

Категорія: ч. 3 ст. 286-1 КК України Доповідач: ОСОБА_11

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2025 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 визначено обчислювати з дня затримання обвинуваченого, після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_12 до ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ СК «Універсальна» на користь ОСОБА_7 спричинену кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду, а саме кошти на відшкодування витрат на лікування потерпілого у сумі 4940 гривень та 241 200 гривень у зв`язку із стійкою втратою працездатності, а разом стягнуто 246 140 гривень.

Стягнуто з ПрАТ СК «Універсальна» на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду, пов`язану з ушкодженням належного йому транспортного засобу у сумі 157 400 гривень.

Вирішено долю речових доказів, скасовано заходи забезпечення кримінального провадження та розподілено процесуальні витрати.

Згідно оскаржуваного вироку, 15 квітня 2023 року, приблизно о 16 годині 55 хвилин, водій ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати власні дії, керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW-530D» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухався в світлу пору доби, на 318 км + 50 м автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці», а саме по дорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, в адміністративних межах с. Рукшин Дністровського району, зі сторони м. Чернівці в напрямку м. Хотин, на швидкості не менше - 100 км/год., що перевищує допустиму - 90 км/год., на автомобільних дорогах поза межами населеного пункту, не врахувавши дорожньої обстановки та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, проявив самовпевненість у своїх діях, виїхав на зустрічну смугу руху, в результаті чого допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Fiat-Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Fiat-Doblo» ОСОБА_13 , відповідно до висновку експерта №38-Н від 16.05.2023 помер від травматичного шоку, який розвинувся внаслідок ускладнення політравми: численних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів. Крім того, згідно вказаного висновку експерта, йому заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті.

Також, водію автомобіля марки «Fiat-Doblo» ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта №227 мд від 10.05.2023, спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Крім цього, пасажиру автомобіля марки «BMW-530D» ОСОБА_14 , відповідно до висновку експерта №226 мд від 16.05.2023, спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_9 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 10.1, 11.3 та 12.6 (г) Правил, які безпосередньо перебувають у причинному зв?язку з наслідками, які настали, а також п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 2.9 (а) Правил, які сприяли допущеним порушенням і, які вимагають від водія:

- п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 11.3 На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише

для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;

- п. 12.6 (г) Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю:

г) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними

частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.;

- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 (б, д). Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

- п. 2.9 (а). Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 3 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_13 , а потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_14 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

На вищевказаний вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи правової кваліфікації дій ОСОБА_9 , доведеності його вини та призначеного йому покарання, просить змінити вирок районного суду, звільнивши ОСОБА_9 від призначеного покарання за хворобою на підставі ч. 2 ст. 84 КК України.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_9 після вчинення кримінального правопорушення захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання, у зв`язку з чим при ухваленні вироку виникли підстави для його звільнення від покарання за хворобою.

Висновки суду про відсутність підстав для застосування положень ч. 2 ст. 84 КК України є помилковими, оскільки наявність тяжкої хвороби підтверджується, зокрема, такими доказами: висновком експерта №295-мд від 12 червня 2025 року, довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №584347 від 30 січня 2024 року, висновком комісійної судово-медичної експертизи №039 від 24 червня 2025 року та показами допитаного в суді першої інстанції судово-медичного експерта ОСОБА_15 .

Крім того, звертає увагу на те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, являється особою з інвалідністю 1 групи підгрупи «Б» від 31 січня 2024 року, потерпілі не заявляли будь-яких претензій про відшкодування матеріальної або моральної шкоди та не наполягали на суровому покаранні.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , які просили задовільнити апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_5 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку та правильність кваліфікації його дій жодним з учасників провадження не оспорюються, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Що стосується доводів захисника про звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання за хворобою на підставі ч. 2 ст. 84 КК України, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

З аналізу положень ст. 84 КК України та у відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» №8 від 28.09.1973 року слідує, що факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання. Звільнення обвинуваченого від відбування покарання за хворобою є правом, а не обов`язком суду.

При цьому перелік хвороб, які є підставою для звільнення від відбування покарання на підставі ст. 84 КК України, визначений Додатком №13 до Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15 серпня 2014 року «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» (далі по тексту -Порядок).

Відповідно до п. 2 розділу 6 Порядку медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я ДКВС.

Відповідно до п. 6 розділу 6 Порядку за наявності у засудженого ознак хвороби, визначеної Переліком хвороб, лікуючий лікар невідкладно складає медичний висновок, який погоджує завідувач відповідного закладу охорони здоров`я ДКВС.

Завідувач закладу охорони здоров`я спільно з лікуючим лікарем забезпечують направлення хворого засудженого, а також необхідної медичної документації на найближче засідання лікарсько-консультативної комісії.

З урахуванням результатів особистого медичного огляду хворого засудженого, вивчення даних медичної облікової документації щодо обстеження, лікування, надання рекомендацій тощо лікарсько-консультативна комісія негайно складає висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, за формою, наведеною в додатку 14 до цього Порядку.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутній висновок лікарсько-консультативної комісії закладів охорони здоров`я про медичний огляд засудженого, за формою, наведеною в додатку 14 до Порядку.

З вище наведених норм закону слідує, що застосування положень ст. 84 КК України можливе до осіб, які вже відбувають покарання, а не до осіб, відносно яких вироки не вступили в законну силу та обвинувачений знаходиться на волі.

Крім того, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання не встановлено. Суд врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема те, що він раніше не судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, на даний час перебуває вдома та проходить реабілітацію після ДТП, за місцем проживання характеризується позитивно, являється інвалідом І групи ОСОБА_16 , у зловживанні спритними напоями та вживанні наркотичних речовин не спостерігався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Судом також враховано позиції потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_7 , які претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_9 не мають.

З урахуванням всіх обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність призначити ОСОБА_9 покарання в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 286-1 КК України, у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років.

Розглядаючи клопотання захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із хворобою, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував всі обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження відсутні підстави для звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання за хворобою. При цьому, районний суд врахував висновок експерта №039 від 30 червня 2025 року (т. 3 а. с. 102-118), згідно якого неможливо з достовірністю стверджувати, що у ОСОБА_9 наявні захворювання, передбачені Додатком №13 Порядку, а лише встановлено, що наявність патологічних змін в організмі ОСОБА_9 , у разі його засудження, може бути підставою для формування пакету документів на звільнення його від відбування покарання.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що у разі погіршення стану здоров`я, установа виконання покарання чи сам ОСОБА_9 мають право повторно звернутися до суду із відповідним клопотанням про вирішення питання щодо його звільнення від подальшого відбування покарання, попередньо дотримавшись вимог зазначеного вище Порядку.

Колегія суддів не виявила порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_9 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2025 року, у кримінальному провадженні № 0000112 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який утримуються під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий [підпис] ОСОБА_11

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3