справа № 606/2170/25
Ухвала

23 грудня 2025 року м. Теребовля

Слідчий суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мшанець Тернопільської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, депутатом не являється, військовослужбовець ЗСУ, розвідник-навідник 1 розвідувальної групи спеціального призначення 3 роти спеціального призначення 1 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, підозрюваного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000764 від 27.02.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Групою слідчих СВ ВП №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000764 від 27.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Слідчий слідчого відділення ВП №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУ поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000764 від 27.02.2025 року.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчим зазначено, що 08 листопада 2024 року відповідно до указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації.

08 листопада 2024 року солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду розвідника навідника 1 розвідувальної групи спеціального призначення 3 роти спеціального призначення (7 тарифний розряд).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено воєнний стан на всій території України, який триває до теперішнього часу.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства. Військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності військовій присязі.

Натомість солдат ОСОБА_5 діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину (кримінального правопорушення) проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

12 листопада 2024 року, солдат ОСОБА_5 вибув на стаціонарне лікування до передової хірургічної групи у с. Гаврилівка та 12 листопада 2024 року, ОСОБА_5 переведено для подальшого лікування до КНП «Міська лікарня №9» ЗМР місто Запоріжжя, проте до даної лікарні ОСОБА_5 не прибув.

У період з 12 листопада 2024 року по 05 грудня 2025 року військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 перебував поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 , що поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 та свої службові обов`язки не виконував, проводячи час на власний розсуд.

Після чого, о 15 годині 00 хвилин 05 грудня 2025 року добровільно прибув до слідчого відділення відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Таким чином, солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби), всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, близько 12 листопада 2024 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , чим не з`являючись у військову частину, о 15 годині 00 хвилин 05 грудня 2025 року добровільно прибув до слідчого відділення відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області вчинив самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015).

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, (із змінами, внесеними згідно із Законом № 3233-IX від 13.07.2023), тобто у самовільному залишенні військової частини вчинене в умовах воєнного стану.

22 грудня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у самовільному залишенні військової частини, вчинені в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 3233-IX від 13.07.2023).

Досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, зокрема:

- повідомлення із військової частини НОМЕР_1 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9

- протокол допиту свідка ОСОБА_10 ;

- пояснення ОСОБА_5 ;

- повідомленням про підозру ОСОБА_5 .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Бєлозоров проти росії та України", визначено, що «тяжкість обвинувачення може бути підставою для тримання під вартою на початкових етапах провадження».

Із урахуванням здобутих в ході досудового розслідування даних, особи підозрюваного, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної його поведінки та виконання ним процесуальних рішень, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні, а також запобігання спробам передбачених ст.177 КПК України ризиків, а саме:

1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_5 усвідомлює негативні юридичні наслідки за вчинене ним діяння, які можуть полягати у засудженні його до покарання, відбування якого здійснюється в умовах ізоляції від суспільства.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»;

2) незаконно впливати на свідків, (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується характером вчиненого злочину ОСОБА_5 , а саме відносно свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення злочину.

ОСОБА_11 , перебуваючи у статусі підозрюваного може активно впливати на свідків, оскільки свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надавалися ними на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України, враховуючи положення ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них;

3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 зможе ухилятися від явки до слідчого/суду для участі у проведенні слідчих/процесуальних дій у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження щодо нього враховуючи обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення;

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обсягу пред`явленої йому підозри. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, у відповідності до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258- 258-6 -, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437- 442-1 Кримінального кодексу України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_5 .

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання вищевказаних ризиків.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечила проти застосування запобіжного заходу тримання під вартою, так як вважає, що у судовому засіданні прокурором не доведено існування ризиків та обґрунтування підозри.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечив проти застосування до нього запобіжного заходу - тримання під вартою, та підтримав думку захисника.

Суд, розглянувши клопотання, бере до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який відповідно до ч.4 ст. 407 КК України карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказують у клопотанні слідчий та прокурор.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, якому притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, що свідчить про те, що перебуваючи на волі він може продовжувати свою злочинну діяльність, тому це вказує про підвищену його суспільну небезпеку як особи.

Зважаючи на санкцію статті з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а застосування менш суворого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

Наведені підозрюваним ОСОБА_5 в судовому засіданні доводи на свій захист цих висновків слідчого судді не спростовують.

Враховуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку про необхідність застосування у даному випадку щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який зможе запобігти встановленим під час розгляду ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та дисциплінувати процесуальну поведінку підозрюваного.

Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінується підозрюваному, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та бере до уваги те, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за необхідне обрати запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, уточнене клопотання слідчого, яке погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 336, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мшанець Тернопільської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, депутатом не являється, військовослужбовець ЗСУ, розвідник-навідник 1 розвідувальної групи спеціального призначення 3 роти спеціального призначення 1 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб до 20.02.2026 року до 09 год. 00 хв. Тримання під вартою здійснювати в Чортківській установі виконання покарань № 26.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1