ЛЕТИЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи №678/1841/25
Номер провадження №1-кс-678-797/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Летичів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, яке подане слідчим слідчого відділення відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_3 і погоджене прокурором Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 17 жовтня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000186 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ярославка Летичівського району Хмельницької області, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, на утриманні троє малолітніх дітей, фізичної особи підприємця, інвалідність відсутня, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

учасники судового провадження:

слідчий ОСОБА_3 ,

прокурор ОСОБА_4 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

його захисник адвокат ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

І. СУТЬ ПИТАННЯ, ЩО ВИРІШУЄТЬСЯ СУДОМ

1. 24 листопада 2025 року до суду надійшло клопотання за змістом якого ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і під час досудового розслідування наявні ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому слідчий і прокурор просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього виконання ряду обов`язків.

ІІ. ПОЗИЦІЯ ОСІБ, ЯКІ БЕРУТЬ УЧАСТЬ У КРИМІНАЛЬНОМУ ПРОВАДЖЕННІ

2. 24 листопада 2025 року слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримали і просили таке задовольнити.

3. 24 листопада 2025 року підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання про запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з тих підстав, що в діях підозрюваного відсутній склад інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, адже відсутня обов`язкова ознака - систематичність вчинення домашнього насильства (три і більше рази) підозрюваний лише двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, відсутні також і наведені в клопотанні ризики, адже підозрюваний виключно позитивно характеризується за місцем проживання, він добросовісно з`являється за кожним викликом до слідчого, жодним чином не перешкоджає проведенню досудового розслідування, навпаки, з метою уникнення будь-яких конфліктів з дружиною, яка є потерпілою, взагалі переїхав проживати у інший населений пункт.

ІІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

4. В силу ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як зазначено у ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

5. Згідно зі ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, - карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

ІV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

6. З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24 листопада 2025 року вбачається, що відомості про подію внесені 17 жовтня 2025 року за №0000186, правова кваліфікація - ст. 126-1 КК України, особа, яку повідомлено про підозру ОСОБА_5 .

7. За змістом клопотання та доданих матеріалів ОСОБА_5 в порушення вимог ст. 28 Конституції України відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий такому, що принижує його гідність поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», умисно, систематично, а саме: 29 серпня 2025 року близько 08 год. 00 хв., 09 жовтня 2025 року близько 17 год. 00 хв., 16 жовтня 2025 року близько 15 год. 10 хв., усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння психологічних страждань потерпілій та усвідомлюючи їх настання, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_7 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, яке виразилося у висловлюванні щодо неї нецензурними, образливими словами, погрозами фізичною розправою та спричинення тілесних ушкоджень, за що ОСОБА_5 відповідно до постанов Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 вересня 2025 року у справі №678/1402/25, від 23 жовтня 2025 року у справі №678/1634/25, від 30 жовтня 2025 року у справі №678/1664/25 (у повідомленні про підозру, клопотанні про запобіжний захід наявна механічна помилка у номерах справ) було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Так, 29 серпня 2025 року близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_7 , яке виразились у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та шарпанні за верхній одяг, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю.

Окрім цього, 09 жовтня 2025 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_7 , яке виразились у висловлюванні на адресу останньої нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого було завдано шкоди її психологічному здоров`ю.

У зв`язку із цим, згідно ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та з урахуванням існування безпосередньої загрози життю та здоров`ю постраждалої особи щодо ОСОБА_5 було винесено терміновий заборонний припис серії АА №126830 від 09 жовтня 2025 року строком на 10 діб із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

В подальшому, 16 жовтня 2025 року близько 15 год. 10 хв. ОСОБА_5 , незважаючи на заходи впливу від працівників поліції та суду, в порушення вказаного термінового заборонного припису, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , умисно не виконав його вимоги та в межах строку його дії вчинив фізичне домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_7 , а саме, діючи умисно, з мотивів особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, перебуваючи у спальній кімнаті за вище вказаною адресою, в ході словесного конфлікту, наблизився до потерпілої ОСОБА_7 та правою рукою наніс удар по голові, після чого лівою рукою схопив її за праву руку в ділянці передпліччя та кинув на ліжко, таким чином умисно спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: підшкірних крововиливів лівої виличної ділянки голови, зовнішньої поверхні середньої третини правого передпліччя, зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки.

В результаті своїх протиправних дій, які виразились у систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства, які були для потерпілої ОСОБА_7 психотравмувальними, ОСОБА_5 були завдані потерпілій ОСОБА_7 психологічні страждання у вигляді зниження настрою, вразливості, подразливості, внутрішньої напруженості, тривожного очікування та страху за своє життя і здоров`я, фіксованості на сімейних емоційно-негативних хвилюваннях, невпевненості у своїх силах, почуття образи та приниження.

8. 21 листопада 2025 року органом досудового розслідування у зв`язку з достатністю здобутих доказів сформовано і вручено ОСОБА_5 письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Орган досудового розслідування вважає, що своїми умисними діями, що виразились у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

V. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

9. Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

10. У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

11. При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за суттю.

Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

12. Сформувавши письмове повідомлення про підозру орган досудового розслідування має обґрунтовані підстави вважати, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, вчинив саме ОСОБА_5 .

13. Долучені до клопотання слідчим докази дають слідчому судді правові підстави при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу вважати, що підозра у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування зібрано докази, якими підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК країни, зокрема:

постанови Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 вересня 2025 року у справі №678/1402/25, від 23 жовтня 2025 року у справі №678/1634/25, від 30 жовтня 2025 року у справі №678/1664/25 - про визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП;

заява потерпілої ОСОБА_7 про вчинення щодо неї ОСОБА_5 кримінального правопорушення;

висновок судово-медичного експерта №331 від 20 жовтня 2025 року;

протокол огляду відеозаписів із портативних реєстраторів поліцейських від 18 листопада 2025 року;

протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 18 листопада 2025 року;

протокол огляду звукозапису телефонної розмови між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 ;

протокол допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 18 листопада 2025 року;

висновок експерта №859 від 20 листопада 2025 року за результатами судово-психологічної експертизи ОСОБА_7 ;

інші матеріали кримінального провадження №0000186 від 17 жовтня 2025 року в сукупності.

14. Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суд у постанові від 13 лютого 2025 року у справі №491/1073/22 зазначив, що статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Ознакою об`єктивної сторони зазначеного кримінального правопорушення є систематичність фізичного, психологічного та економічного насильства, застосовуваного до подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Сама ж систематичність характеризується як кількісним критерієм (багаторазовість періодично здійснюваних дій), так і якісним, яким є взаємозв`язок, внутрішня єдність, що утворює наполегливу протиправну поведінку винуватої особи стосовно певного потерпілого чи потерпілих.

За вчинення одиничних діянь, які мають ознаки домашнього насильства, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, винувата особа може бути притягнута до відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Іншими словами адміністративним проступком, відповідальність за який наступає за ст. 173-2 КУпАП, може визнаватися вчинення домашнього насильства, яке не є тривалим чи систематичним.

Натомість систематичність як ознака кримінально-караного діяння означає повторюваність тотожних чи схожих дій чи бездіяльності, кожне з яких само по собі може створювати враження незначного, але їх вчинення у своїй сукупності досягають того рівня якості, коли у цілому діяння набувають ознак кримінального правопорушення, призводячи до наслідків, визначених диспозицією ст. 126-1 КК України (фізичні або психологічні страждання, розлади здоров`я, втрата працездатності, емоційна залежність або погіршення якості життя).

Тобто для кваліфікації дій винуватої особи важливо, що насильницькі дії вчиняються систематично, а систему може становити як неодноразово застосована одна із трьох форм насильства, зазначена у ст. 126-1 КК України, так і різна варіативність поєднання як фізичного, так і психологічного та економічного насильства щодо однієї і тієї самої потерпілої особи чи осіб.

При цьому кількісний критерій систематичності як ознака домашнього насильства полягає в учиненні трьох і більше актів насильства, про що раніше зазначав Верховний Суд (справа №583/3295/19, провадження №51-6189км20).

Ця ознака кримінального правопорушення поряд з іншими, визначеними ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягає доказуванню в установленому законом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Разом з цим ст. 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту домашнього насильства якимось певним видом доказів. Діяння та наслідки, зазначені у ст. 126-1 КК України, підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК України.

Тобто факт документування домашнього насильства має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази, тому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факти актів насильства. Відповідно систематичність домашнього насильства, яке наполегливо продовжує вчиняти винувата особа, у тому числі, але не виключно, може бути підтверджена попереднім притягненням її до адміністративної відповідальності не менше двох разів за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП.

За таких обставин те, що особу раніше притягували до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, не виключає наявності в її діях складу кримінального правопорушення, якщо вона продовжує вчиняти домашнє насильство, кількість епізодів яких загалом не менше трьох і ці систематичні дії потягли наслідки, визначені ст. 126-1 КК України.

Тобто попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за умови подальшої повторюваності вчинення протиправних дій щодо певної потерпілої особи чи осіб і настання конкретних наслідків, які визначені законодавцем як більш тяжкі, ніж ті, що зазначені в законодавстві України про адміністративні правопорушення, не свідчить про подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а підтверджує систематичність дій винуватої особи.

15. Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суд у постанові від 25 лютого 2021 року у справі №583/3295/19 зазначив, що шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої особи, яка могла бути чи завдана потерпілій особі, передбачена як наслідок адміністративного правопорушення, передбаченого 173-2 КУпАП, не охоплюється поняттям «фізичні або психологічні страждання, втрата працездатності, емоційна залежність, погіршення якості життя потерпілої особи», що є наслідком кримінально-караних діянь, визначених ст. 126-1 КК України.

16. Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суд у постанові від 21 листопада 2024 року у справі №557/356/23 зазначив, що невід`ємною ознакою домашнього насильства, передбаченого диспозицією ст. 126-1 КК України, є його систематичність, тобто вчинення ряду діянь, кожне з яких окремо може й не містити ознак цього злочину, але у сукупності призводить до наслідків, визначених диспозицією цієї статті.

Словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків.

Відповідно до усталеної практики Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, відображеної, зокрема, у постановах від 28 лютого 2023 року (справа № 725/4683/20, провадження № 51-6067 км 21), від 28 травня 2024 року (справа № 522/2378/22, провадження № 51-7447 км 23), домашнє насильство майже ніколи не становить собою окремий епізод, а зазвичай охоплює кумулятивне та взаємопов`язане фізичне, психологічне, сексуальне, емоційне, вербальне та фінансове насильство щодо близького члена сім`ї чи партнера, наслідки якого виходять за межі обставин окремого епізоду. Воно становить собою триваюче правопорушення, що характеризується продовжуваним зразком поведінки, в якому кожен окремий інцидент є цеглиною більш загального зразку поведінки.

17. Аналіз практики Верховного Суду свідчить про те, що систематичність домашнього насильства, яке наполегливо продовжує вчиняти винувата особа, у тому числі, але не виключно, може бути підтверджена попереднім притягненням її до адміністративної відповідальності не менше двох разів за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП.

Слідчий і прокурор надали до клопотання про запобіжний захід дві постанови суду, які набрали законної сили, якими ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності двічі саме за ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, до клопотання про запобіжний захід також надано висновки судових експертів, які й підтверджують кваліфікацію дій підозрюваного в площині саме кримінально караного діяння, адже встановлено: 1) наявність тілесних ушкоджень у потерпілої внаслідок вчинення підозрюваним щодо неї фізичного насильства; 2) наявність психологічних страждань у потерпілої внаслідок ситуацій, які склались у неї з її чоловіком за обставин, які описані у трьох судових рішеннях.

18. У зв`язку із цим слідчий суддя відхиляє аргументи підозрюваного і його захисника, що у діях ОСОБА_5 відсутня обов`язкова ознака домашнього насильства, передбаченого ст. 126-1 КК України систематичність, адже дана ознака має не лише кількісний, але і якісний критерій.

Водночас, хоча у кримінальному провадженні до оголошення підозри були проведені слідчі дії і здобуто ряд доказів, проте підозра оголошена лише 21 листопада 2025 року, тому досудове розслідування триває і за умови встановлення інших обставин це не перешкоджає уповноваженій особі завершити досудове розслідування у передбачений КПК України спосіб.

19. Зміст клопотання свідчить, що ризики, які у ньому зазначені, дійсно наявні.

20. Слідчий суддя погоджується з тим, що за наведених в сукупності обставин у даному кримінальному провадженні, наявний обґрунтований ризик того, що підозрюваний, перебуваючи в близьких стосунках з потерпілою, потенційно може вчиняти тиск на неї, як психологічного так і фізичного характеру, шукаючи будь-які можливі шляхи впливу на неї, а також свідків у вказаному кримінальному провадженні, спонукаючи до зміни ними показань або відмови від дачі показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності або ж її пом`якшення.

Усвідомлення підозрюваним ОСОБА_5 можливих правових наслідків, а саме, що його дії можуть спричинити кримінальну відповідальність, аж до реального позбавлення волі, він може спробувати уникнути подальшої участі у провадженні та своїми діями ігнорувати виклики слідчого, прокурора чи суду для участі у слідчих діях та переховуватиметься від органів досудового розслідування і суду з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, й маючи належні підстави виїзду за кордон країни, є ризик того, що ОСОБА_5 , не маючи обмежувального запобіжного заходу, здійснить виїзд за межі регіону або України.

Слідчий суддя приймає до уваги доводи сторони захисту, що ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні трьох малолітніх дітей, однак в даному випадку ці обставини не є визначальними для констатації наявності означеного ризику.

Існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або ж продовження кримінального правопорушення у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_5 тричі був визнаний судом винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних із домашнім насильством. Ці судові рішення підтверджують повторюваність, сталість і тривалість насильницької поведінки та наявність у підозрюваного стійкої схильності до вчинення насильства в сім`ї. Сам факт, що попередні заходи державного регулювання зокрема, притягнення до адміністративної відповідальності не зупинили підозрюваного від подальших протиправних дій, свідчить про високий рівень ризику їх повторення. Ці факти раніше застосованих заходів впливу не призвели до зміни поведінки підозрюваного, він не зробив належних висновків із попередніх рішень суду та продовжував вчиняти дії насильницького характеру. Після трьох рішень суду щодо адміністративної відповідальності насильство не тільки повторилось, а й призвело до кримінальної кваліфікації систематичності, як ознака складу ст. 126-1 КК України. Це свідчить про розвиток насильницької поведінки, що значно підвищує ризик подальших правопорушень, у зв`язку із чим, без запобіжного заходу ОСОБА_5 і надалі чинитиме насильство.

Дійсно, з метою уникнення конфліктів з дружиною ОСОБА_5 наразі проживає в іншому населеному пункті, проте такі його дії вчинені саме внаслідок притягнення до адміністративної відповідальності, наявності термінового заборонного припису щодо заборони в будь-який спосіб контактувати з дружиною, який він не міг би виконати, проживаючи з нею в одному будинку.

21. В сукупності наведені обставини свідчать про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, яке є найменш суворим.

22. Таким чином, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення і особу підозрюваного, наявні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, із покладенням на нього передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

23. Клопотання підлягає задоволенню і до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням ряду обов`язків.

24. Строк дії ухвали визначається в межах строку досудового розслідування згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, починаючи з дня повідомлення особі про підозру.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 30, 31, 107, 110, 131-132, 176-178, 179, 184, 186-187, 193-194, 196, 205, 309-310, 369-372, 392-395 КПК України,

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання терміном на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, прокурора та суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першим викликом;

2) не відлучатися за межі Хмельницької області без дозволу слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання чи роботи, що обґрунтовується необхідністю полегшення можливості виклику ОСОБА_5 для проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій;

4) утриматися від спілкування з потерпілою у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 , а також свідками: ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , крім як у присутності слідчого, прокурора чи суду в ході проведення слідчих дій та судового розгляду;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 19 січня 2026 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Відповідно до ч. 2 ст. 179 КПК України роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити підозрюваному та прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1

Слідчий суддя ОСОБА_1