КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/2890/25 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4354/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: в режимі

відеоконференції прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25.01.2022 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України, про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції врахував те, що ОСОБА_7 , відбуває покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25.01.2022 за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України. Початок строку 21.11.2021, кінець строку 21.11.2025.

Крім цього ОСОБА_7 раніше судимий: вироком Жовтневого районного суду м. Одеси від 28.05.1999 за ч. 1 ст. 140 КК України 1960 року, із застосуванням ст. 44 КК України 1960 року, до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 місяців, на підставі ст. 46-1 КК України 1960 року, відстрочено виконання вироку на 1 рік та призначено штраф у розмірі 170 грн; вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 09.10.2001 за ч. 2 ст. 206, ч. 1 ст. 101 КК України 1960 року, із застосуванням ст. 42 КК України 1960 року, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; звільненого 19.07.2002 умовно-достроково з невідбутим строком покарання 5 місяців 9 днів; вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20.04.2005 за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців; звільненого 05.07.2007 у зв`язку із відбуттям строку покарання; вироком Шевченківскього районного суду м. Києва від 08.12.2008 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; звільненого 10.06.2011 умовно-достроково з невідбутим строком покарання 4 місяці 24 дні; вироком Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2016 за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією майна; звільненого 02.06.2020 у зв`язку із відбуттям строку покарання.

В Державній установі «Білоцерківська виправна колонія №35» Міністерства юстиції України ОСОБА_7 відбуває покарання з 09.09.2022.

З характеристики засудженого вбачається, що ОСОБА_7 за час відбування покарання в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія №35» Міністерства юстиції України характеризується негативно. Не завжди дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Має 5 заохочень. За допущення порушень установленого порядку відбування покарання 2 рази притягувався до дисциплінарній відповідальності, за що має 2 стягнення, 1 з яких не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. На виробництві установи не працевлаштований. До майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконує. Своє спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Допускає порушення вимог пожежної безпеки. Роботи із самообслуговування виконує, має достатній рівень необхідних навичок. Приймає участь в роботах по благоустрою місць позбавлення.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених, а саме «Творчість», «Правопросвітництво», але не бере активної участі, відвідує не системно. Пройшов онлайн-курс через платформу масових відкритих онлайн-курсів.

За час відбування покарання перебуває на профілактичному обліку, як схильний до умисного заподіяння собі тілесних ушкоджень, у тому числі з допомогою іншої особи, завдавати шкоду своєму здоров`ю з метою ухиляння від відбування покарання або виконання встановлених обов`язків, наказ №55 від 28.02.2025.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_7 заохочення не дають можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Ті обставини, що засуджений ОСОБА_7 має 5 заохочень, ще не підтверджують того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, оскільки така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого зазнає позитивних змін.

З висновку про ступінь виправлення засудженого вбачається, що ОСОБА_7 не може бути представлений умовно-достроковому звільненню у зв`язку з тим, що не довів своє виправлення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, засуджений та його захисник подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування невідбутої частини строку покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог посилаються, що ухвала є необґрунтованою, оскільки своєю сумлінною поведінкою він довів, що став на шлях виправлення, про що свідчить сукупність даних, які характеризують його особу за час відбування покарання, в тому числі його соціальна спрямованість, наявність заохочень, відсутність стягнень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення засудженого, думку прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідного строку покарання, передбаченого частиною третьою цієї статті.

Відповідно до чинного законодавства при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся засуджений ОСОБА_7 , з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд першої інстанції при розгляді заяви, всупереч твердженням апелянта, належним чином перевірив доводи клопотання щодо наявності підстав, передбачених ст.81 КК України для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 . Так, судом першої інстанції під час судового розгляду було досліджено матеріали справи, заслухана думка засудженого ОСОБА_7 , прокурора та представника колонії, та прийнято обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно, до матеріалів провадження, ОСОБА_7 , засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25.01.2022 за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Початок строку відбування покарання засудженому рахується з 21.11.2021 року. Кінець строку - 21.11.2025.

При розгляді клопотання засудженого судом в повній мірі надано оцінку наявній характеристиці засудженого, який за час відбування покарання в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія №35» Міністерства юстиції України характеризується негативно. Не завжди дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Має 5 заохочень. За допущення порушень установленого порядку відбування покарання 2 рази притягувався до дисциплінарній відповідальності за що має 2 стягнення, 1 з яких не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. На виробництві установи не працевлаштований. До майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконує. Своє спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Допускає порушення вимог пожежної безпеки. Роботи із самообслуговування виконує, має достатній рівень необхідних навичок. Приймає участь в роботах по благоустрою місць позбавлення.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених, а саме «Творчість». «Правопросвітництво, але не бере активної участі, відвідує не системно. Пройшов онлайн-курс через платформу масових відкритих онлайн-курсів.

За час відбування покарання перебуває на профілактичному обліку, як схильний до умисного заподіяння собі тілесних ушкоджень, у тому числі з допомогою іншої особи, завдавати шкоду своєму здоров`ю з метою ухиляння від відбування покарання або виконання встановлених обов`язків, наказ №55 від 28.02.2025. Окрім того, засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що з висновку про ступінь виправлення засудженого вбачається, що ОСОБА_7 не може бути представлений умовно-достроковому звільненню у зв`язку з тим, що не довів своє виправлення.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Таким чином, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не стільки факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, на переконання колегії суддів, беззаперечні докази того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, матеріали справи не містять, як і не встановлені такі докази під час апеляційного розгляду.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання осіб, до яких можуть бути застосовані положення ст.81 КК України, є правом, а не обов`язком суду.

Враховуючи зазначені вище обставини в їх сукупності, які на час розгляду клопотання засудженого в суді першої інстанції спростовують доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність на вказаний в оскаржуваній ухвалі період часу обґрунтованих підстав стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого за час відбування покарання, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою та підстав для її скасування під не встановлено, у зв`язку з чим апеляційні скарги засудженого та його захисника не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4