Провадження № 1-кс/643/5736/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003721 від 17.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

встановив:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003721 від 17.03.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Так, згідно з наказом начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області № 141 о/с від 17.05.2019 сержанта поліції ОСОБА_7 призначено на посаду поліцейського відділення № 3 взводу № 3 роти № 1 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області.

Відповідно до приписів ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів, зокрема, віднесені і органи Національної поліції.

ОСОБА_7 , вступаючи до лав Національної поліції України, присягнув вірно служити Українському народу, дотримуватися норм Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь Держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

У статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Приписи ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» передбачають, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

При цьому, відповідно до приписів ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

У частині 2 статті 42 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Громадянин України ОСОБА_7 , обіймаючи посаду поліцейського відділення № 3 взводу № 3 роти № 1 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області та маючи спеціальне звання «молодший сержант поліції», перебуваючи у місті Ізюм Харківської області, з метою безпосереднього надання допомоги РФ у проведенні підривної діяльності проти України, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвий досвід для усвідомлення фактів військової агресії РФ проти України, з власної ініціативи добровільно здійснив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та безпосередньо надав допомогу РФ у проведенні підривної діяльності проти України, тобто вчинив державну зраду, а також вчинив колабораційну діяльності, а саме, будучи громадянином України, добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, за наступних обставин.

Так, після повномасштабного збройного вторгнення збройних сил РФ на територію України, з початку березня 2022 року частково, а з 07.04.2024 у повній окупації м. Ізюма Харківської області, збройні сили країни агресора РФ безпосередньо здійснили силове захоплення та взяття під контроль будівель і споруд на території міста Ізюм Харківської області, що забезпечують діяльність органів державної влади, в тому числі й Ізюмське районне управління поліції ГУНП в Харківській області, розташоване за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пров. Георгіївський, 2, з метою перешкоджання їх нормальній діяльності та з метою створення окупаційної влади, зокрема, незаконного правоохоронного органу, вирішивши залучити до співпраці, зокрема, діючих працівників зазначеного районного управління поліції, у тому числі сержанта поліції ОСОБА_7 .

На початку червня 2022 року, більш точно дата і місце в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу України поліцейським Національної поліції України, добровільно погодився на пропозицію невстановлених представників збройних сил рф щодо співпраці з останніми та надання допомоги у підривній діяльності проти України, і надав свою добровільну згоду на виконання незаконних завдань, поставлених представниками силових структур рф, з метою створення та становлення окупаційної влади, зокрема, незаконного правоохоронного органу, що виконував функції поліції, шляхом зайняття посади у цьому органі.

ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу поліцейським Національної поліції України, обіймаючи посаду поліцейського відділення № 3 взводу № 3 роти № 1 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області, маючи спеціальне звання «сержант поліції», реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на вчинення державної зради в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та колабораційної діяльності, всупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, діючи умисно та протиправно, добровільно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, усупереч вказівці керівництва ГУНП в Харківській області щодо необхідності здійснення виїзду поліцейських з тимчасово окупованої території та заборони здійснення функціональних обов`язків поліцейськими на тимчасово окупованій території, не здійснив виїзд з м. Ізюм Харківської області на підконтрольну Україні територію.

Перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Ізюм Харківської області ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з невстановленими представниками рф, які здійснили окупацію вказаного населеного пункту, з метою співпраці з останніми та надання допомоги у підривній діяльності проти України, повідомив про досвід своєї роботи в правоохоронних органах і надав свою добровільну згоду на виконання незаконних завдань, поставлених представниками силових структур рф, з метою створення та становлення окупаційної влади, зокрема незаконного правоохоронного органу. Так, перебуваючи у приміщенні колишнього Центру надання адміністративних послуг м. Ізюм в Харківській області, розташованому за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Соборна, 50, в якому представниками окупаційної адміністрації території м. Ізюм Харківської області незаконно створено правоохоронний орган, функціональним призначенням якого було виконання функцій поліції за законодавством рф, з метою підтвердження лояльності до окупаційної влади та бажання сприяти в утвердженні окупаційної адміністрації, ОСОБА_7 передав невстановленим представникам окупаційних військ наявні у його розпорядженні листи-подяки мешканців м. Ізюм за допомогу Збройним Силам України.

З метою працевлаштування у незаконно створеному державою-агресором органі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але, не пізніше червня 2022 року, будучи діючим працівником Національної поліції України, ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Ізюм Харківської області, подав невстановленим представникам країни агресора рф власноруч заповнені російською мовою документи, зокрема, анкету на працевлаштування, в яких повідомив про свої повні анкетні дані; автобіографію; відомості про членів сім`ї; рівень освіти; здобуття військових навичок в період служби у внутрішніх військах.

У зв`язку з цим, перейшовши на бік ворога в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 почав, здійснювати дії направлені на підрив суверенітету України, її територіальної цілісності - виконувати функції начальника незаконної установи, призначенням якої було обмеження волі та утримання мешканців міста Ізюм, які притягалися до відповідальності незаконним органом окупаційної адміністрації, що мав назву «Изолятор временного содержания подозреваемых и обвиняемых» та дислокувався у підвальному приміщенні за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пров. Георгіївський, 2.

Підтвердивши свою лояльність та відданість окупаційній владі, а також здатність виконувати функції поліцейського за законодавством російської федерації, наказом «Начальника УВД ВГА Харьковской области полковника полиции ОСОБА_9 » «О назначении на должность», ОСОБА_7 призначено на посаду «начальник изолятора временного содержания подозреваемых и обвиняемых Отделения полиции № 2 (дислокация г. Изюм) Управления внутренних дел Военно-гражданской администрации Харьковской области».

В силу своїх службових повноважень, а також з метою забезпечення зміцнення окупаційної влади РФ на тимчасово окупованій території м. Ізюм Харківської області та безпечного перебування військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань РФ, представників окупаційної влади РФ на окупованій території м. Ізюма Харківської області, ОСОБА_7 своїми діями повинен був забезпечувати охорону та харчування осіб, що утримувалися у приміщенні ізолятору; охорону приміщення органу, який виконував функції поліції тощо.

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу України, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України, та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не дотримуючись присяги вірно служити Українському народу, забезпечив становлення і зміцнення окупаційної влади РФ, з метою недопущення здійснення контролю українською владою на території м. Ізюм Харківської області, надавши представникам іноземної держави допомогу в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності державній, економічній та інформаційній безпеці України в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 1111 КК України підтверджується, зокрема:

- показаннями свідка ОСОБА_10 мешканки м. Ізюм Харківської області, що перебувала у період окупації міста військами рф. ОСОБА_10 здійснювала роботу прибиральниці приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , яке використовувалося представниками окупаційних військ для функціонування незаконного органу, що виконував функції поліції. У вказаному органі також працював ОСОБА_7 , який у подальшому очолив так званий «ІТТ» місце для незаконного утримання мешканців м. Ізюм працівниками незаконного правоохоронного органу. При цьому, свідку відомо, що ОСОБА_7 особисто передав представникам військ рф грамоти, якими були нагороджені особи за сприяння діяльності ЗС України;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 , в ході якого свідок впізнала ОСОБА_7 як особу, що керував ІТТ у незаконному органі окупаційної адміністрації;

- показаннями свідка ОСОБА_11 мешканки м. Ізюм Харківської області, що перебувала у період окупації міста військами РФ та через скрутне матеріальне становище виконувала функції бухгалтера у незаконному органі окупаційної адміністрації, що виконував функції поліції. Їй відомо, що на посаді начальника ІТТ у цьому органі працював ОСОБА_7 , який отримував за свою роботу заробітну плату;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 , в ході якого свідок впізнала ОСОБА_7 як особу, що керував ІТТ у незаконному органі окупаційної адміністрації;

- показаннями свідка ОСОБА_12 мешканця м. Ізюм Харківської області, що перебував у період окупації міста військами РФ та через скрутне матеріальне становище виконував функції технічного працівника у незаконному органі окупаційної адміністрації, що виконував функції поліції. Йому відомо, що на посаді начальника ІТТ у цьому органі працював ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 , в ході якого свідок впізнав ОСОБА_7 як особу, що керував ІТТ у незаконному органі окупаційної адміністрації;

- документами ОСОБА_7 , складеними ним під час виконання повноважень у незаконному органі окупаційної адміністрації.

- документами ОСОБА_7 , складеними для працевлаштування до незаконного органу окупаційної адміністрації.

27.02.2025 відносно ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 1111 КК України, яке, у відповідності до вимог ст.ст. 278, 111, 135 КПК України, у зв`язку з неможливістю вручення, через перебування ОСОБА_7 на території держави-агресора російської федерації, було направлено на опублікування в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Виходячи з викладеного, 27.02.2025, ОСОБА_7 набув процесуального статусу підозрюваного та був викликаний для проведення допиту та інших слідчих (розшукових) дій на 10 год. 00 хв. 12.03.2025; 13.03.2025 та 14.03.2025.

Між тим, в порушення вимог ст.ст. 42, 135 КПК України, підозрюваний ОСОБА_7 на виклики не з`явився, причини своєї неявки слідчому не повідомив, документів, які б підтверджували поважність причин неявки не надав.

У зв`язку з викладеним, 12.04.2025 ОСОБА_7 оголошено у розшук та того ж дня досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене постановою слідчого.

В подальшому, органом досудового розслідування отримано ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова, якою надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході виконання доручення слідчого, оперативними співробітниками Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві встановлено, що при звільненні м. Ізюм та Ізюмського району Харківської області, ОСОБА_7 залишив місце свого проживання та виїхав на територію Російської Федерації, разом з представниками окупаційних військ.

До сьогоднішнього дня, ОСОБА_7 не затриманий, до органу досудового розслідування не доставлений та згідно отриманих під час досудового розслідування доказів, після звільнення м. Ізюм Харківської області Збройними Силами України, переховується від органів слідства та суду на території держави-агресора.

Враховуючи вищевикладене, притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінально-процесуальним законодавством, не видається можливим.

Сторона обвинувачення зазначає, що викладені вище обставини, надають змогу органу досудового розслідування вважати, що існують підстави для проведення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_7 у зв`язку з його переховуванням на території, підконтрольній державі-агресору.

З метою виконання завдань кримінального судочинства, для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні доцільно отримати дозвіл на проведення спеціального досудового розслідування.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, у ньому наведених, просив його задоволити.

Захисник у судовому засіданні повідомила, що не мала конфіденційного спілкування зі своїм підзахисним до судового засідання. Проти задоволення клопотання заперечила по причині його необґрунтованості на думку захисника, зокрема в частині обґрунтованості підозри, просила відмовити у його задоволенні. Водночас захисник не заперечувала, щодо відповідності заявлених у клопотанні обставин вимогам імперативної норми кримінально-процесуального закону, котра регламентує умови здійснення спеціального досудового розслідування.

У судове засідання підозрюваний ОСОБА_7 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Судової влади України оголошення.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали, якими клопотання обґрунтовується, приходить до наступного.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003721 від 17.03.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.

27.02.2025 відносно ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 1111 КК України, яке, у відповідності до вимог ст.ст. 278, 111, 135 КПК України, у зв`язку з неможливістю вручення, через перебування ОСОБА_7 на території держави-агресора російської федерації, було направлено на опублікування в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Виходячи з викладеного, 27.02.2025, ОСОБА_7 набув процесуального статусу підозрюваного та був викликаний для проведення допиту та інших слідчих (розшукових) дій на 10:00 12.03.2025; 13.03.2025 та 14.03.2025.

Між тим, в порушення вимог ст.ст. 42, 135 КПК України, підозрюваний ОСОБА_7 на виклики не з`явився, причини своєї неявки слідчому не повідомив, документів, які б підтверджували поважність причин неявки не надав.

12.04.2025 постановою слідчого ОСОБА_7 оголошено у розшук

12 04.2025 постановою слідчого за погодженням прокурора досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене.

30.04.2025 ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході виконання доручення слідчого, оперативними співробітниками Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві встановлено, що при звільненні м. Ізюм та Ізюмського району Харківської області, ОСОБА_7 залишив місце свого проживання та виїхав на територію Російської Федерації, разом з представниками окупаційних військ.

До сьогоднішнього дня, ОСОБА_7 не затриманий, до органу досудового розслідування не доставлений та згідно отриманих під час досудового розслідування доказів, після звільнення м. Ізюм Харківської області Збройними Силами України, переховується від органів слідства та суду на території держави-агресора.

Притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2971 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 1102, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 3692, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено йому внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 3 ст. 297-4 КПК України, повторне звернення з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді в одному кримінальному провадженні не допускається, крім випадків наявності нових обставин, які підтверджують, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Окрім того, слідчий суддя, поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини, у відповідності до якої «обґрунтована підозра», про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» (заява № 18731/91) від 28.10.1994 зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст.139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Зі змісту ч. 2 ст. 297-1 та ч. 1 ст. 297-4 КПК України вбачається, що для надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування орган слідства має довести факт оголошення підозрюваного у міждержавний та/або міжнародний розшук. Відповідно до ч. 2 ст. 281 КПК України, про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова. Ця постанова у подальшому є підставою для здійснення розшуку оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів в межах державного розшуку, або для звернення за міжнародною правовою допомогою - при міждержавному або міжнародному розшуку. Тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК України не має будь-якого територіального обмеження.

Не вирішуючи питання щодо доведеності обґрунтованості підозри та кваліфікації дій підозрюваного, а виходячи лише з фактичних даних, які містяться в матеріалах, доданих до клопотання, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, правова кваліфікація інкримінованого йому злочину, а також віковий аспект суб`єкта злочину, відповідно до ч. 2 ст. 297-2 КПК України, дозволяє провести спеціальне досудове розслідування, підозрюваний оголошений в розшук, підозрюваний переховується від органів слідства, наявні обґрунтовані підстави вважати, що своєчасне невжиття заходів зможе в подальшому унеможливити проведення досудового розслідування чи ускладнити його проведення, з метою досягнення завдань кримінального провадження, виходячи із загальних засад кримінального провадження, застосування до особи належної правової процедури, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав, визначених ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 135, 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003721 від 17.03.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У випадку, якщо підозрюваний ОСОБА_7 , стосовно якого постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування, буде затриманий або добровільно з`явиться до органу досудового розслідування, подальше досудове розслідування щодо нього здійснювати згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.

Відомості про здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_7 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань невідкладно, але не пізніше 24 годин після постановлення ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення та не може бути оскаржена, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали проголошено 16.10.2025 о 10:55.

Слідчий суддя ОСОБА_1