ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1232/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

представник потерпілого ОСОБА_7 ,

під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0004290 від 25.11.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Харкова, громадянина України, українця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 197-1 КК України,

встановив:

Історія судового провадження

До Дарницького районного суду м. Києва 08 грудня 2025 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0004290 від 25.11.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2025 року вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання, яке неодноразово відкладалось.

Під час підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення ОСОБА_6 про підозру, що передбачено п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Мотиви заявленого клопотання

Сторона захисту мотивує клопотання тим, що 04 вересня 2025 року в рамках кримінального провадження ОСОБА_6 було повідомлено про підозру. Надалі постановою керівника Дарницької окружної прокуратури м. Києва від 03 листопада 2025 року у цьому кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 04 грудня 2025 року.

Захисник зазначає, що продовження строку досудового розслідування відбулося з порушенням вимог ч. 3 ст. 295 КПК України, оскільки копію клопотання про продовження строку було вручено стороні захисту лише 29 жовтня 2025 року, тоді як керівник прокуратури фактично розглянув раніше, не дочекавшись спливу п`ятиденного строку, наданого КПК України для подання письмових заперечень. Тому, захист був позбавлений реальної можливості реалізувати своє процесуальне право на подання заперечень щодо продовження строку досудового розслідування.

На переконання захисника, вказане нівелює гарантії змагальності та права на захист, суперечить імперативним вимогам КПК та принципу розумних строків.

Як наслідок, захисник вважає, вказана постанова керівника Дарницької окружної прокуратури м. Києва від 03 листопада 2025 року про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців є незаконною, підлягає скасуванню у підготовчому судовому засіданні, а тому строки досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні не можна вважати такими, що були продовженими.

Таким чином, на думку захисника, строки досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчилися 04 листопада 2025 року, тобто до моменту направлення обвинувального акта до суду, що дає підстави для його закриття на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Позиції сторін з приводу заявленого клопотання

Захисник ОСОБА_4 , оголошуючи подане нею клопотання про закриття та скаргу на постанову прокурора, просила суд про їх задоволення.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали заявлене клопотання, просили таке задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що всі процесуальні строки під час досудового розслідування були дотримані, а винесення постанови керівником прокуратури відбувалось в межах його повноважень.

Представник потерпілого ОСОБА_7 підтримала позицію прокурора.

Суд, дослідивши матеріали, заслухавши думку захисників, обвинуваченого, прокурора, представника потерпілого, проаналізувавши доводи клопотання захисника, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Мотиви суду

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з частинами 2, 5 статті 28 КПК України проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Статтею 284 КПК України визначено вичерпний перелік випадків, за яких закривається кримінальне провадження та провадження щодо юридичної особи, й зокрема, відповідно до пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Положеннями кримінального процесуального закону, закріпленими у статтях 219, 294-295-1 КПК України, законодавець визначив строки досудового розслідування, порядок їх обчислення та продовження.

Відлік такого строку слід здійснювати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка згідно з п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст. 291 КПК України визначено, що якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу:

1) до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора;

2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;

3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

З реєстру матеріалів досудового розслідування, а також матеріалів, доданих до клопотання судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_6 було повідомлено про підозру 04 вересня 2025 року.

Отже, з урахуванням правил, закріплених у ст. 115 та ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування закінчувався 04 листопада 2025 року.

Водночас, 03 листопада 2025 року, тобто в межах строку досудового розслідування, цей строк був продовжений керівником Дарницької окружної прокуратури міста Києва до 04 грудня 2025 року.

Згідно з наданими матеріалами, 01 грудня 2025 року слідчим було повідомлено обвинуваченого та його захисника про завершення досудового розслідування та надано їм доступ до матеріалів кримінального провадження. У цей же день сторона захисту розпочала ознайомлення із матеріалами кримінального провадження.

При цьому відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України (в редакції Закону України № 2201-IX від 14 квітня 2022 року) строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Отже, у сторони обвинувачення після повідомлення про завершення досудового розслідування, залишалося три дні строку досудового розслідування.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 05 грудня 2025 року обвинувачений та його захисник завершили ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження, які їм були надані.

Відтак, перебіг строку досудового розслідування, призупинений на час ознайомлення з матеріалами, відновився з 05 грудня 2025 року.

У свою чергу обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні було складено, затверджено прокурором та направлено до суду 05 грудня 2025 року року, тобто в межах трьох денного строку, який залишався у сторони обвинувачення.

Таким чином, беручи до уваги викладене, у суду відсутні сумніви щодо направлення обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні до суду поза межами строку досудового розслідування.

Що стосується доводів захисника про те, що вимоги ст. 294 КПК України не були виконані належним чином, оскільки постанова про продовження строків досудового розслідування прийнята не у встановленому законом спосіб, то суд звертає увагу на таке.

Згідно з положеннями ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК).

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Суд зазначає, що сторона захисту, наполягала на незаконності постанови про продовження строку досудового розслідування, посилаючись на недотримання стороною обвинувачення імперативних вимог ч. 3 ст. 295 КПК України, оскільки копію клопотання про продовження строку досудового розслідування було вручено їм як стороні захисту 29 жовтня 2025 року, у зв`язку з чим п`ятиденний строк для подання письмових заперечень спливав 04 листопада 2025 року. Водночас продовження строку досудового розслідування було здійснено 03 листопада 2025 року, тобто до спливу передбаченого законом строку для реалізації стороною захисту права на подання заперечень.

Захист наполягав, що таким чином сторона обвинувачення вирішила питання про продовження строку досудового розслідування, не дочекавшись завершення процесуального строку, гарантованого підозрюваному та його захиснику, що позбавило їх реальної можливості вплинути на розгляд відповідного клопотання.

У зв`язку з цим захисник вважала постанову про продовження строку досудового розслідування незаконною, а подальший перебіг досудового розслідування таким, що здійснювався поза межами встановлених законом процесуальних строків, що є підставою для закриття кримінального провадження.

Отже, дійсно, судом встановлено недотримання вимог ч. 3 ст. 295 КПК України щодо п`ятиденного строку, наданого стороні захисту для подання заперечень на клопотання про продовження строку досудового розслідування, що підтверджується датою прийняття рішення про його продовження та було визнано прокурором у судовому засіданні.

Суд бере до уваги, що дотримання та охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження є важливим завданням кримінального процесу, саме тому твердження про істотність їх порушення має бути ретельно перевірено судом, з метою з`ясування чи дійсно мало місце таке порушення, на які права воно вплинуло та у чому воно полягало, а також оцінити незворотність наслідків такого порушення.

Себто, суд визнає, що можливість стороні представити свої аргументи має важливе значення для забезпечення справедливості судочинства.

У той же час суд вважає, що при оцінці справедливості судового розгляду слід приймати до уваги провадження в цілому, а не робити висновки на основі окремого випадку чи аспекту провадження. Тому суду слід визначити чи мала сторона захисту процесуальні можливості компенсувати цей процедурний недолік, про який вона стверджує, у ході подальшого провадження.

Верховний Суд також неодноразово наголошував, що сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду (до прикладу, рішення ВС у справах № 125/2592/18, №236/4268/18).

Повертаючись до порушеного питання та оцінюючи наведені доводи, суд не вбачає підстав в цьому випадку вважати допущене порушення таким, що потягло за собою незворотні наслідки у виді підстав для закриття кримінального провадження.

Як встановлено судом і вбачається із долучених на стадії підготовчого судового засідання матеріалів, сторона захисту, попри посилання на недотримання п`ятиденного строку, передбаченого ч. 3 ст. 295 КПК України, не подала під час досудового розслідування будь-яких письмових заперечень на клопотання про продовження строку досудового розслідування, а також у підготовчому судовому засіданні не навела конкретних доводів щодо необґрунтованості такого продовження.

Також захист не зазначив, які саме обставини не були враховані керівником прокуратури при прийнятті відповідного рішення та які аргументи сторона захисту була позбавлена можливості висловити.

Таким чином, посилання захисту виключно на недотримання процесуального строку без конкретизації того, яким чином це порушення призвело до обмеження прав і свобод на той час підозрюваного ОСОБА_6 , не дає підстав вважати таке порушення істотним у розумінні кримінального процесуального закону.

З урахуванням того, що обставин, які б свідчили про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, не встановлено, у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Щодо заявленої скарги захисника, суд долучає таку скаргу до матеріалів провадження та здійснить оцінку викладених доводів під час судового розгляду цього провадження.

Керуючись статтями 284, 294, 314-316 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, відмовити.

Прийняти скаргу захисника до матеріалів провадження, що буде предметом розгляду під час судового слідства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8