Справа № 468/2779/25
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

14.01.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження №0003350 відносно:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця Вінницької області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді командира 2 відділення морської піхоти - командира машини 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант» -,

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), підозрюваного ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Баштанського районного суду Миколаївської області перебуває клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0003350 від 16.12.2024 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а саме: у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад 3 доби, вчинене в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався у встановленому Законом порядку і триває дотепер.

Громадянин ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією 02.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання Указу Президента України № 69/2022 та направлений до в/ч НОМЕР_2 . З 13.01.2023, згідно з наказами командирів в/ч НОМЕР_3 та в/ч НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_3 обійняв посаду командира 2-го відділення морської піхоти командира машини 3-го взводу 2-ї роти НОМЕР_4 батальйону морської піхоти в/ч НОМЕР_1 .

Проходячи службу, він був зобов`язаний дотримуватися вимог Конституції України, Статутів ЗСУ та Військової присяги, проте підозрюється у вчиненні умисного злочину проти порядку несення служби. Так, 01.10.2023, діючи в умовах воєнного стану з метою тимчасового ухилення від обов`язків, ОСОБА_3 самовільно залишив місце тимчасової дислокації частини поблизу м. Баштанка Миколаївської області. Перебуваючи поза межами підрозділу до 18.08.2025 без поважних причин, він проводив час на власний розсуд, приховував належність до Збройних Сил та не повідомляв про себе правоохоронні органи. 18.08.2025 ОСОБА_3 добровільно з`явився до в/ч НОМЕР_5 НГУ із зізнанням про самовільне залишення служби, після чого був переведений для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_6 НГУ. До клопотання прокурора долучено клопотання ОСОБА_3 на звільнення від кримінальної відповідальності в межах кримінального провадження №0003350 від 16.12.2024, письмова згода тво командира в/ч НОМЕР_6 ОТЗ 1 корпусу НГУ «Азов», письмова згода Бровченка на звільнення від кримінальної відповідальності та довідка в/ч НОМЕР_7 про те, що ОСОБА_3 дійсно проходить військову службу у зазначеній частині 3057 з 03.03.2025 року.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді командира відділення морської піхоти в/ч НОМЕР_1 , підозрюється у тому, що 01.10.2023, діючи умисно в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від служби та в порушення статутних вимог і Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце тимчасової дислокації частини поблизу м. Баштанка Миколаївської області. Незаконно перебуваючи поза межами служби до 18.08.2025, він приховував свою належність до ЗСУ та проводив час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органи військового управління.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

20.09.2024 в рамках даного кримінального провадження йому повідомлено про підозру та 13.10.2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав подане до суду клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_3 також підтримав клопотання прокурора та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності, зазначивши, що розуміє суть підозри та підставу звільнення від кримінальної відповідальності.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників провадження, роз`яснивши наслідки закриття провадження за вказаних обставин, суд дійшов наступного висновку.

07 вересня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану», за яким статтю 401 КК України було доповнено частиною п`ятою, відповідно до якої особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

При цьому, статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 2 ст. 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 285 КПК України особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з ч. 3 ст. 285 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 підозрюється у самовільному залишенні місця служби з 01.10.2023 року до 18.08.2025 року, тобто у вчиненні вперше кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Разом з тим відповідно до довідки в/ч НОМЕР_7 молодший сержант ОСОБА_3 дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації у в/ч НОМЕР_7 оперативно тактичного з`єднання 1 го корпусу Національної гвардії України «Азов» з 03 вересня 2025 року по теперішній час.

Таким чином підозрюваний повернувся на військову службу ще до надходження клопотання до суду. Крім того фактичне повернення на військову службу підозрюваного на час розгляду його клопотання, на переконання суду, не потребує отримання згоди командира такої військової частини про можливість продовження проходження військової служби підозрюваним, оскільки положення закону в цій частині визначають процедуру та строки повернення підозрюваного в майбутньому на військову службу після закриття кримінального провадження, натомість в даній справі таке повернення підозрюваного на військову службу є доведеним фактом, який вже відбувся, тому не має потреби у згоді командира військової частини на обставини, які вже відбулись.

Запропонована в ч. 5 ст. 401 КК України, абзаці 2 ч. 2 ст. 286, абзаці 2 ч. 3 ст. 288 КПК України модель покликана гарантувати те, що повернення підозрюваного на військову службу підкріплене не тільки волею підозрюваного, а і бажанням відповідної військової частини прийняти його на службу, комплекс чого гарантуватиме те, що закриття кримінального провадження та звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності досягне мети такого звільнення та закриття повернення військовослужбовця на військову службу.

Натомість фактичне повернення військовослужбовця на військову службу ще до закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності вже таких гарантій не потребує, оскільки вказана вище мета вже досягнута.

Тому закриття кримінального провадження за вказаних вище обставин не потребує будь-яких додаткових умов, окрім волі на це підозрюваного.

Аналогічно, оскільки відповідні події щодо повернення підозрюваного на військову службу вже відбулись, то зайвим є зобов`язання командира військової частини поновити обвинуваченого на військовій службі лише після набрання ухвалою законної сили, оскільки в протилежному випадку на підставі такої ухвали фактично підозрюваний зможе неправомірно вважатись таким, що не проходить військову службу до набрання ухвалою законної сили. Так само відсутні підстави для зобов`язання підозрюваного не пізніше 72 годин прибути до місця служби, оскільки він має зробити це негайно, як такий, що поновив свою військову службу раніше.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання підозрюваного про звільнення його від кримінальної відповідальності відповідно до ч.5 ст. 401 КК України та закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, ч.5 ст. 401 КК України та керуючись ст.ст. 284, 286, 288, 370, 372 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0003350 відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 407 ч. 5 КК України закрити, звільнивши ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України у зв`язку з його поверненням для продовження проходження військової служби.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення

СУДДЯ: