Справа № 159/6863/25
Провадження № 1-кп/159/582/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

вивчивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001130 від 10.09.2025, та долучені до нього матеріали стосовно обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця смт. Новостав, Горохівського району Волинської області, громадянина України, офіційно не працевлаштований, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Любомльського міськрайонного суду Волинської області від 01 серпня 2024 року, яка набрала законної сили 13 серпня 2024 року, його визнано винувтим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Oкpiм цього постановою Любомльського міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2024 року, яка набрала законної сили 15 жовтня 2024 року, його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУПАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Також постановою Володимирського міського суду Волинської області від 30 липня 2025 року, яка набрала законної сили 29 серпня 2025 року, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнгення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 років. На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП приєднано невідбуту частину додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, застосованого постановою Любомльського районного суду Волинської області від області від 01.08.2024 року по справі № 63/1396/24, та остаточно призначити йому в додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 10 (десять) років 14 (чотирнадцять) днів.

ОСОБА_4 достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом, чим ухилявся від виконання вищевказаної постанови.

Так, 10.09.2025 року ОСОБА_4 будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керував транспортним засобом з реєстарційним номером НОМЕР_2 по вул. Брестська у м. Ковель Волинської області, де о 10 годині 58 хвилин, того ж дня був зупинений працівниками управління патрульної поліції у Волинській області, за порушення правил дорожнього руху України, за що був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1,4 ст. 126, ч. 1,3 ст. 121 КУПАП.

Також, 10.09.2025 року близько 12 годин 54 хвилин він будучи позбавленим права керування, керував транспортним засобом марки з реєстарційним номером НОМЕР_2 по автодорозі М-19 сполученням Доманове-Ковель-Чернівці- Тереблечі, поблизу села Секунь Ковельського району Волинської області за координатами 51,3459705 пн. ш. та 24,6504661 сх. Д., де був зупинений працівниками відділу реагування патрульної поліції Ковельського РУПІ ГУНП у Волинській області, за порушення правил дорожнього руху України.

Отже, ОСОБА_4 умисно не виконував постанову суду, що набрала законної сили, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив фактичні обставини вчиненого діяння за обставин вказаних в обвинувальному акті, повідомив, що йому було відомо про те що постановоюВолодимирського міського суду Волинської області від 30 липня 2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності та позбавлено права керування транспортними засобами на 10 (десять) років 14 (чотирнадцять) днів. Зазначив, що його мама є фізичною особою підприємцем і займається транспортними перевезеннями, у неї є вантажні автомобілі. 10.09.2025 вона отримала замовлення на перевезення вантажу. Водій, який керує вантажним автомобілем не зміг поїхати у рейс, тому, щоб не втратити заробіток, обвинувачений сам сів за кермо вантажного автомобіля. Керуючи автомобілем його зупинили працівники поліції у м. Ковелі та притягнули до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, після чого він поїхав, однак зрозумів, що не встигає забрати замовлення розвернувся і повертався назад додому. Тоді, на дорозі поблизу с. Секунь працівники поліції його зупинили вдруге, після чого викликали слідчо-оперативну групу.

Додатково повідомив суду що проходив військову службу під час мобілізації з 24.02.2022 по 11.05.2022 і був звільнений за станом здоров`я у зв`язку з непридатністю до проходження військової служби. Має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Визнає вину, шкодує про вчинене, зробив для себе відповідні висновки про недопустимість подібної поведінки в майбутньому. Також повідомив, що хоча він офіційно не працевлаштований, однак працює неофіційно та має постійний заробіток, просив суд суворо не карати, призначити покарання у виді штрафу.

Зважаючи на те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і суд встановив, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які просили розглядати кримінальне провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З урахуванням наведеного, вивчивши обвинувальний акт, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та стосуються речових доказів і процесуальних витрат, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, що полягало в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Діяння, яке вчинив обвинувачений, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого та визнання вини.

Обставини, які обтяжують покарання в обвинувальному акті не встановлені.

Також, обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд виходить із характеру діянь, обстановки, способу, місця і часу вчинення кримінального правопорушення, враховує форму та ступінь його вини, яка полягає в прямому умислі; обставини, які характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення, а також, які безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, а також обставини, які характеризують поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення; враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його молодий вік, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні малолітнього сина, проходив військову службу під час мобілізації у воєнний час.

Обставин для застосування положень ст. 69, ст. 75 КК України та обставин, які б унеможливлювали понесення обвинуваченим покарання, суд не встановив.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України.

На переконання суду таке покарання відповідатиме принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде справедливим і співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також не є надто суворим чи м`яким.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Арешт у кримінальному провадженні не накладався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 334, 368, 370, 374, 376, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень).

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1