Справа № 338/1278/25
Провадження № 11-сс/4808/388/25
Категорія ст. 170 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна - ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Богородчанського районного суду від 26.09.2025 про відмову в накладенні арешту на нерухоме майно у кримінальному провадженні №0000139 від 19.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,

в с т а н о в и в :

1.Зміст ухвали слідчого судді.

1.1. Оскарженою ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :01:001:0031, :02:001:0137, :02:001:0135, :02:001:0133, :02:001:0131, :02:001:0154, :02:001:0139, :02:001:0140, :02:001:0141, :02:001:0142, :02:001:0143, :02:001:0144, :02:001:0145, :02:001:0146, :02:001:0147, :02:001:0148, :02:001:0149, :02:001:0151, :02:001:0153

1.2. Рішення мотивовано тим, що надані слідчим матеріали кримінального провадження не доводять існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України. Крім того, не надано доказів, що на час розгляду клопотання ОСОБА_9 повідомлено про підозру про вчинення зазначених кримінальних правопорушень. Визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього. Матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б на даному етапі давали підстави вважати, що власники майна, які на даний час володіють земельними ділянками, якимось чином причетні до вчинення кримінального правопорушення. Слідчим не мотивовано, яким чином відчуження земельних ділянок може перешкодити кримінальному провадженню.

2. Доводи апеляційної скарги.

2.1. Висновки слідчого судді є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

2.2. Слідчий суддя необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання, посилаючись на недоведеність підозри. Апелянт стверджує, що в матеріалах провадження є письмове повідомлення про підозру колишньому сільському голові ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України.

2.3. Земельні ділянки незаконно вибули із власності територіальної громади та постійного користування ДП «Солотвинське лісове господарство», оскільки рішення про передачу взагалі не приймалися. Таким чином, майно є предметом кримінально-протиправних дій та речовим доказом.

2.4. Слідчий суддя проігнорував положення ч. 10 ст. 170 КПК України, яка дозволяє накладати арешт на майно, що перебуває у власності добросовісного набувача, саме з метою забезпечення збереження речових доказів.

2.5. Всупереч висновку суду, наявність ризиків була доведена інформацією з сайтів «Lun.ua» та «Guta-nova.com», де ТзОВ «Нова Гута» здійснює продаж відпочинкових будиночків та безпосередньо самих земельних ділянок. На ділянках триває будівництво будинків, що підтверджується фотоматеріалами до протоколу огляду та росте багаторічний ліс. Незастосування арешту призведе до знищення лісових насаджень та перетворення, що унеможливить збереження майна як речового доказу.

2.6. Накладення арешту є необхідним для запобігання спробам відчуження та забезпечення належного проведення всіх слідчих дій та експертиз.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання начальника СВ ВП №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 про накладення арешту на нерухоме майно в частині заборони розпорядження задовольнити.

3. Короткий зміст клопотання про арешт майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді сільського голови та володіючи інформацією про землі комунальної власності, які не передані у користування та власність іншим фізичним та юридичним особам, а саме вільні земельні ділянки в урочищі «Ями» в с. Гута Богородчанського району, частина яких вкрита лісовою рослинністю та перебуває в постійному користуванні лісогосподарського призначення ДП «Солотвинське лісове господарство», вирішив їх незаконно передати у приватну власність місцевим жителям.

Зокрема, ОСОБА_9 , маючи доступ до бланків державних актів, які на той час згідно встановленого порядку зберігались у Гутянській сільській раді, вирішив виготовити підроблені рішення сесій сільської ради з метою передачі вказаних земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Вказані завідомо неправдиві виписки з рішення Гутянської сільської ради ОСОБА_9 особисто підписав та завірив печаткою Гутянської сільської ради, надавши їм у такий спосіб статусу офіційних документів.

В подальшому ОСОБА_9 , незаконно завірив своїм підписом і печаткою Гутянської сільської ради Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ІФ №066917 від 22.07.2005 площею 1,7800 га на прізвище ОСОБА_11 та серії ІФ №066918 від 22.07.2005, площею 0,1979 га на прізвище ОСОБА_12 , які після оформлення видав останнім.

Отримавши у власність земельну ділянку, 04.09.2005 ОСОБА_11 уклав договір купівлі-продажу №1948 вказаної земельнної ділянки із ОСОБА_13 , якому видано державний акт серії ІФ №94060. Зареєстрований в Книзі записів 10.10.2005 за №038.

На підставі рішення 15 сесії 4 демократичного скликання Гутянської сільської ради, змінено цільове призначення вказаної земельної ділянки на призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. ОСОБА_13 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІФ 106451, зареєстрований в Книзі записів 26.12.2005 за № 86.

04.09.2005 ОСОБА_12 уклав договір купівлі-продажу №1954 вказаної земельнної ділянки із ОСОБА_13 , якому видано державний акт серії ІФ №94061. Зареєстрований в Книзі записів 10.10.2005 за №039.

На підставі рішення 15 сесії 4 демократичного скликання Гутянської сільської ради, змінено цільове призначення вказаної земельної ділянки на призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. ОСОБА_13 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІФ 106452, зареєстрований в Книзі записів 26.12.2005 за № 87.

В подальшому, земельна ділянка з кадастровим номером, :01:001:0031 придбана ТзОВ «Нова Гута», .

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0030 поділена на 23 земельні ділянки та відповідно до інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, ТОВ «Нова Гута» є власником земельних ділянок з наступними кадастровими номерами: :02:001:0137, :02:001:0135, :02:001:0133, :02:001:0131, :02:001:0154, :02:001:0139, :02:001:0140, :02:001:0141, :02:001:0142, :02:001:0143, :02:001:0144, :02:001:0145, :02:001:0146, :02:001:0147, :02:001:0148, :02:001:0149, :02:001:0151, :02:001:0153.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0136 та :02:001:0138 зареєстровані на ОСОБА_14 .

Земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0132 та :02:001:0134 зареєстровані на ОСОБА_15 .

Ділянка з кадастровим номером, :02:001:0152 зареєстрована на ОСОБА_16 .

Ділянка з кадастровим номером, :02:001:0143 зареєстрована на ОСОБА_17 .

Ділянка з кадастровим номером, :02:001:0145 зареєстрована на ОСОБА_18 .

Ділянка з кадастровим номером, :02:001:0146 зареєстрована на ОСОБА_19 .

Відповідно до інформації, отриманої із ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені земельні ділянки із 2005 року були заліснені та від лісового масиву не відмежовувалися.

Також, згідно картографічних співставлень земельних ділянок на інтернет сайтах «Кадастрлайф» та «Гугл Земля», земельні ділянки заліснені.

Також, відповідно до інформації із сайтів «Lun.ua» та «Guta-nova.com», ТзОВП «Нова Гута» здійснюється продаж відпочинкових будиночків, які побудовані на зазначених земельних ділянках та безпосередньо продаж самих ділянок.

Посилаючись на те, що земельні ділянки є речовим доказом у справі, з метою їх збереження, слідчий просив накласти на них арешт з метою збереження речових доказів, посилаючись на п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

4. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

4.1. В засіданні апеляційного суду прокурор підтримав доводи поданої апеляційної скарги з викладених у ній мотивів та просив її задовольнити.

4.2. Представник власника майна доводи апеляційної скарги заперечив, ухвалу слідчого судді просив залишити без змін.

5. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

5.1. За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме: можливості приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчим суддею було встановлено, що надані слідчим матеріали кримінального провадження не доводять, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України. На час розгляду клопотання ОСОБА_9 не повідомлено про підозру про вчинення зазначеного кримінального правопорушення. Матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б на даному етапі давали підстав вважати, що власники майна, які на даний час володіють земельними ділянками якимось чином причетні до вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження не доведено наявність ризиків, а саме того, що незастосування заборони на використання та розпорядження майном може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі вказаного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що за наведених у клопотанні слідчого обставин, вирішення питання про накладення арешту на земельні ділянки на даному етапі кримінального провадження є передчасним та недоцільним, і не виправдовує ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування та при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням вказаного кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно.

Визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

5.2. Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою. Підстави для її скасування відсутні.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богородчанського районного суду від 26.09.2025 про відмову в накладенні арешту на нерухоме майно у кримінальному провадженні №0000139 від 19.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України - залишити без змін.

Ухвала не оскаржується.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4 ОСОБА_5