Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра
УХВАЛА

12 листопада 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 .

За участі:

- прокурора Лівобережної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 ;

- ОСОБА_4 , якого на підставі ухвали слідчого судді поміщено до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку;

- законного представника ОСОБА_5 ;

- захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання в залі суду, в межах розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 (далі по тексту скорочено Особа) у кримінальному провадженні №0000925 від 05.06.2025 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до якого у 2013 та 2022 році судом застосовувалися примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації в психіатричний заклад з звичайним наглядом,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 05.06.2025 за № 0000925, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу ОСОБА_4 , якого повідомлено у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

На теперішній час в провадженніАмур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра знаходиться на розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000925 від 05.06.2025 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

Під час досудового розслідування - 29.08.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключать небезпечну поведінку, строк якого закінчується 23.11.2025 року.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 433-к від 16.10.2025, проведеної у Дніпровська філія судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 84, ОСОБА_4 , в період, що відноситься до інкримінованому йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі шизофренії параноїдної.

Зазначений висновок підтверджується анамнестичними відомостями, даними матеріалів кримінального провадження, медичної документації про поступове наростання у іспитованого особистісних особливостей, характерних для шизофренічного процесу, таких як егоцентричність, ригідність, емоційне збіднення, нездатність до цілеспрямованої діяльності, труднощі спілкування, соціальна дезадаптація; про виникнення у іспитованого на цьому тлі в 2008 році психотичного розладу галюцинаторно-маячної структури з афективними порушеннями, ідеаторними розладами, з наростанням в подальшому специфічних для шизофренії змін особистості у вигляді згрубіння емоційних проявів (одноманітність, монотонність, формальність), падіння енергетичного потенціалу, дисгармонії психічного «кладу, емоційної дефіцитарності, що зумовили його соціальну аутизацію, тосигалізації до психіатричного стаціонару, в т.ч. для примусового лікування, інвалідизацію з психічного захворювання, перебування на обліку психіатра.

Зазначений висновок підтверджується також результатами даного психіатричного обстеження, що виявили у іспитованого характерні для шизофренічного процесу формальні порушення мислення (різноплановість, паралогічность, непослідовність) та емоційно-вольової сфери (емоційна неадекватність і монотонність з негативізмом; порушення мотиваційної сфери; нездатність до встановлення і підтримання продуктивних особистісних контактів; втрата цілісності структури особистості, невмотивоване ігнорування наслідків своїх дій), дезінтеграцію всієї психічної діяльності в поєднанні з грубими порушеннями критичних і адаптаційних здібностей.

Зазначений психічний розлад позбавляв іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діяння.

За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

За своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України, потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

На даний час судом призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000925.

З огляду на зазначене, а також те, що строк дії запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключать небезпечну поведінку спливає, виникає необхідність у продовженні строку дії вказаного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

У той же час залишаються наявними ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Особа та захисник заперечували щодо задоволення клопотання.

Законний представник вважала, що суд має вирішити клопотання відповідно до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши у судовому засіданні доводи прокурора, думку Особи, законного представника Особи, захисника, суд приходить до таких висновків.

В провадженні суду перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 (у кримінальному провадженні №0000925 від 05.06.2025 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Особа находиться на обліку у лікаря-психіатра, неодноразово перебував на лікуванні у КП «Дніпропетровська Багатопрофільна Клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради.

29.08.2025 Особу повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

23.09.2025 Особу повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 433-к від 16.10.2025, проведеної у Дніпровська філія судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», ОСОБА_4 , в період, що відноситься до інкримінованому йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі шизофренії параноїдної. Зазначений психічний розлад позбавляв іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України, потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно ч. 3 ст. 508 КПК України застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Розгляд клопотання судом здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК).

Крім цього, у статті 178 КПК визначений перелік обставин, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (1), наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу (2), і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (3).

Також, відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою (1), виклад обставин, які перешкоджають судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (2).

Стаття 184 КПК, в свою чергу, визначає загальні вимоги до змісту клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу.

Суд відмовляє у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК).

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих суду доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи недоведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Отже, суд на стадії підготовчого провадження для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, обґрунтованість підозри щодо можливого вчинення інкримінованого кримінального правопорушення Особою є підтвердженою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Судом встановлено, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний Особа може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, які наведені в клопотанні та існування яких стало підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Ризик переховування підозрюваного Особи суду існує та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання, оскільки Особа підозрюється у можливому вчинені тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання на строк від трьох до семи років.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. Отже важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, який інкримінується обвинуваченому.

На переконання суду, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Отже, суд погоджується з доводами прокурора, що наведені обставини свідчать про можливість підозрюваного Особи реалізувати ризик переховування від суду.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 має можливість впливати на свідків, потерпілих, експерта існує, оскільки досудове розслідування, протягом якого орган досудового розслідування має можливість зібрати докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, наразі не завершено.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1 та 2 ст. 23, ст. 224КПК України).

Тому, ризик впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, та дослідження їх судом. Відповідний незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад, показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Оскільки свідки сторони обвинувачення не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу підозрюваного, такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від дачі показань у суді.

Враховуючи, що підозрюваний Особа не має офіційного місця роботи,що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатний забезпечити достатній рівень життя підозрюваного, а також, враховуючи той факт,що Особа раніше неодноразово вчиняв суспільно небезпечні діяння з корисливих мотивів, належних висновків для себен е зробив, та підозрюється у можливому вчиненні нового суспільно-небезпечного злочину, тому є всі підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, з огляду на зазначене, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, суд враховує, що на розгляді суду є клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно Особі, а строк дії запобіжного заходу у вигляді у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку підозрюваного Особи закінчується 23.11.2025.

Враховуючи стан здоров`я Особи, ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ст. 177 КПК України, які не зменшилися, наявність обґрунтованої підозри у можливій причетності Особи до скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, фактичні обставини кримінального провадження, із врахуванням даних про особу підозрюваного Особи, суд вважає, що необхідно продовжити Особі, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» (місто Дніпро вулиця Алексєєнко Надії, 84 ), - до 10 січня 2026 року включно.

Інший, запобіжний захід, передбачений ст. 508 КПК України, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки Особи, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196-199, 314 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 05.06.2025 за №0000925, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 1ст. 263 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» (місто Дніпро вулиця Алексєєнко Надії, 84 ), - до 10 січня 2026 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали для виконання негайно направити керівнику Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» (місто Дніпро вулиця Алексєєнко Надії, 84 ).

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

12.11.2025