Єдиний унікальний номер 341/187/26
Номер провадження 1-кп/341/122/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Галич Івано-Франківського району Івано-Франківської області кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вдова, працююча у Бринській гімназії, не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,

прокурор: ОСОБА_4 ,

обвинувачена: ОСОБА_3 ,

встановив:

Згідно з обвинувальним актом у 2015 році за підсумками виборів депутатів селищних та сільських рад, які відбулись 25.10.2015, ОСОБА_3 була обрана депутатом Бринської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, і з 12.11.2015, відповідно до рішення І сесії VII демократичного скликання вказаної сільської ради, почалися її повноваження.

Аб. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» у редакції на 24.10.2020, визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 вказаного Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до підпункту 3 п. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі Національне агентство) від 10.06.2016 № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089 (зі змінами), затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

Однак ОСОБА_3 , являючись депутатом Бринської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, повноваження якої почались, відповідно до рішення І сесії VII демократичного скликання вказаної сільської ради з 12.11.2015, будучи суб`єктом декларування згідно підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якої закінчилися в день відкриття І сесії VIIІ демократичного скликання Галицької міської ради Івано-Франківської області, тобто 20.11.2020, діючи у порушення вказаних вимог, умисно, в період часу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2021 року до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 року, перебуваючи за місцем проживання у с. Бринь Галицької територіальної громади, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідної декларації, всупереч вимог аб. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, тобто за період з 01.01.2020 до 31 грудня 2020 року.

Згідно з інформацією Національного агентства з питань запобігання корупції станом на 26.12.2025 ОСОБА_3 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік не подала.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 366-3 КК України, як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_3 заявила клопотання, за яким просила звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження в зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор підтримав клопотання обвинуваченої, вважав його обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Зазначив, що наявні правові підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з дня вчинення відповідного діяння минуло більше двох років, що відповідає вимогам кримінально - процесуального законодавства.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

В силу статті 12 КК України, в редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України є кримінальним проступком.

У даному випадку, початком перебігу строків давності є день, до настання якого ОСОБА_3 зобов`язана була подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік за формою, що визначається НАЗК, - 01.04.2021.

29.06.2021 до ст. 366-3 КК України були внесені зміни, які посилили відповідальність за неподання декларації, зокрема з кримінального проступку такі дії переведені до категорії злочину.

Частиною другою ст. 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, що прямо передбачено статтею 5 КК України

Санкція ст. 366-3 КК України, у редакції Закону України N1 від 04.12.2020, що діяла на час вчинення інкримінованого ОСОБА_3 правопорушення, передбачала покарання у виді штрафу у розмірі від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Відтак, вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України - є кримінальним проступком.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 КК України (у редакції, чинній на час вчинення відповідного діяння) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Аналогічні норми щодо строків давності містяться і у чинній редакції статті 49 КК України.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового кримінального правопорушення.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення його від кримінальної відповідальності.

Зазначений висновок про застосування вищевказаної норми права міститься у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року справа № 345/2618/16-к.

Обвинувачена у судовому засіданні дала згоду на закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Обвинуваченій роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, а також роз`яснено право безумовної можливості судового розгляду цього кримінального провадження з його вирішенням по суті в повному обсязі.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин (ч. 3 ст. 49 КК України).

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до приписів статті 12 КК України кваліфікується як кримінальний проступок.

Положеннями ч. 1 ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. ч. 2-4 ст. 49 КК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 вчинене з 01 січня 2021 року по 01 квітня 2021 року, та з моменту вчинення кримінального злочину минуло понад чотири роки.

Згідно з матеріалами кримінального провадження відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності ОСОБА_3 . Від органу досудового розслідування чи суду остання не ухилялась, нового кримінального правопорушення не вчиняла.

Таким чином, строки давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», спливли.

Дотримання умов, передбачених частинами 13 статті 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, яка подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Відтак, відсутні правові перешкоди щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання обвинуваченої та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченій не обирався.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 284 -288 КПК України, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

На підставі ч. 1ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ст. 366-3 КК України.

Кримінальне провадження № 0000004 від 07.01.2026 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ст. 366-3 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_5