В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000192 від 30.08.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ігнатпіль Житомирської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

28.08.2025 близько 20:15 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на дорозі загального користування, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затиснувши ліву руку в кулак, штовхнув останню, чим прискорив її падіння, після чого завдав два удари правою ногою в область нижніх кінцівок, в результаті чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді саден на передній поверхні обох колінних суглобів, синця на лівій гомілці, синця на тильній поверхні пальця І пальця лівої стопи, які мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, і за цією ознакою згідно з п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, а також тілесні ушкодження у вигляді перелому дистального мета епіфізу основної фаланги І-го пальця лівої стопи, без зміщення кісткових фрагментів, які потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день), і за цією ознакою згідно з п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні з короткочасним розладом здоров`я.

Судом встановлено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 302 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 та потерпілій ОСОБА_4 , прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_4 у заявах підтвердили роз`яснення їм вказаних положень та надали добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. Дані заяви додано до обвинувального акту.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву останнього, в якій він зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість, та не оспорює встановлені під час дізнання обставини, і згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням наявних клопотань сторони обвинувачення, а також заяву потерпілої ОСОБА_4 , в якій остання зазначила, що згодна із встановленими досудовим розслідуванням та згодна з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт може бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Таким чином, аналізуючи досліджені у справі докази та оцінюючи їх у сукупності, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку), і кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.

Обставинами, які б згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин доведена повністю.

За таких обставин та за наявності альтернативної санкції, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчинення кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання до набрання вироком законної сили не встановлено.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 381-382, 394 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання: у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. (одна тисяча сімсот гривень).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії стороною кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Суддя ОСОБА_1