Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3035/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/719/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю : секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (дистанційно),

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі судове провадження №285/3035/25 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 03 жовтня 2025, якою застосовано до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Груд Новоград-Волинського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 01.12.2025 з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, погоджене прокурором, та продовжити підозрюваному ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що прокурором в повному обсязі надані докази, які свідчать, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, а також про наявність ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Вказує, що слідчий суддя безпідставно зазначив, що підозрюваний одружений та виховує неповнолітню дитину. Вважає, що застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти зазначеним ризикам. Стверджує, що слідчий суддя не врахував належним чином, що ОСОБА_8 проживає в одному населеному пункті з неповнолітньою потерпілою та свідками, а також те, що 12.06.2025 року відносно нього внесено до ЄРДР відомості за ч.4 ст.408 КК України, за самовільне залишення військової частини 18.05.2025 року.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що в провадженні Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області перебували матеріали кримінального провадження №0000537 від 05.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 04.06.2025 року близько 20 год 30 хв, ОСОБА_8 та неповнолітня ОСОБА_9 , перебуваючи разом в компанії поблизу річки Церем, а саме дамби, вживали алкогольні напої, після чого останні вирішили піти прогулятися, тому пішли вздовж вказаної річки до лісопосадки поблизу с. Пилиповичі Звягельського району Житомирської області.

Перебуваючи в лісопосадці у вказаний час та місці у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на порушення статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітньої ОСОБА_9 - її згвалтування із застосуванням фізичного насильства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на згвалтування ОСОБА_9 , ОСОБА_8 достовірно знаючи, що потерпіла є неповнолітньою, порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу, та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наказав потерпілій лягти на землю, яка в силу свого віку, не мала змоги чинити йому опір, і тому виконала вказівку. Далі ОСОБА_8 , застосовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою, ліг на неї зверху, таким чином став її утримувати, долаючи опір потерпілої.

Після чого ОСОБА_8 , застосовуючи фізичне насильство та використовуючи безпорадний стан потерпілої, а саме стан алкогольного сп`яніння, зняв з ОСОБА_9 одяг та згвалтував потерпілу, шляхом використання своїх геніталій вчинив вагінальне проникнення в тіло потерпілої без її згоди, тобто всупереч її волі умисно вступив з нею у природні статеві зносини.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисних дій, які виразились у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди неповнолітньої потерпілої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

05.06 2025 року о 19 год 00 хв ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 06.06.2025 року повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

13.08.2025 року ухвалою Житомирського апеляційного суду до ОСОБА_8 - застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.09.2025 року без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді від 05 вересня 2025 року зазначений строк було продовжено до 06 жовтня 2025 року включно.

01 жовтня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, направлено до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області для судового розгляду.

Однак, з огляду на те, що строк дії запобіжного заходу спливає 06.09.2025, а ризики встановлені слідчим суддею продовжують існувати, виникла необхідність у продовженні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, доведеність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України та не доведеність прокурором, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, слідчій суддя дійшов висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Положеннями ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 зазначеного закону, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; його репутацію та майновий стан, наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Згідно положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, у рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», Суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та застосовуючи відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням відповідних обов`язків, дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області перебували матеріали кримінального провадження №0000537 від 05.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України..

05.06 2025 року о 19 год 00 хв ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 06.06.2025 року повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

13.08.2025 року ухвалою Житомирського апеляційного суду до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.09.2025 року без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді від 05 вересня 2025 року зазначений строк було продовжено до 06 жовтня 2025 року включно.

01 жовтня 2025 року матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України було направлено до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області для судового розгляду.

Так, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра, яка повідомлена ОСОБА_8 за ч.3 ст.152 КК України у рамках кримінального провадження, відомості про яке 05.06.2025 року внесені до ЄРДР за №0000537, є обґрунтованою.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України підтверджується доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого. Більш того, обгрунтованість підозри сторона захисту не оспорює.

Також слідчім суддею враховано особу підозрюваного, який є раніше не судимим, проходить військову службу, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 15 серпня 2025 року №24529, є одруженим, має неповнолітню дитину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органу досудового розслідування чи суду, яка обумовлена тяжкістю можливого покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, ризик чинити тиск на потерпілу чи свідків у кримінальному провадженні, які ще не допитані судом та ризик повторного вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя врахував, що перебуваючи під домашнім арештом, згідно ухвали слідчого судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 01.08.2025 року, з 01.08.2025 року по 13.08.2025 року ОСОБА_8 не ухилявся від слідства та не вчиняв жодних дій щодо впливу на потерпілу та свідків.

З огляду на наведене, враховуючи що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Про вказане переконливо свідчить і те, що під час апеляційного розгляду прокурор підтвердив, що ОСОБА_8 не порушує умови цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із застосованим слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Доводи апелянта про тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 не можуть слугувати безумовною підставою для застосування щодо останнього виняткового запобіжного заходу.

Посилання апелянта на те, що 12.06.2025 року відносно ОСОБА_8 внесено до ЄРДР відомості за 4 ст.408 КК України, за самовільне залишення військової частини 18.05.2025 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони жодним чином не впливають на правильність висновків слідчого судді.

Крім того, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 15 серпня 2025 року №24529 сержант ОСОБА_8 перебуває на військовій службі за контрактом (а.п.67)

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом не враховано наявність всіх ризиків зазначених у клопотанні прокурора, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею надано оцінку всім зазначеним ризикам, та за результатами розгляду слідчий суддя вважав, що не встановлено даних, які би свідчили, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою.

Таким чином, враховуючи п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, колегія суддів приходить до висновку, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 ..

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 03 жовтня 2025, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 01.12.2025 з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: