Справа № 714/1561/25
Провадження № 1-кп/714/103/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2025 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Герца Чернівецької області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості по кримінальному провадженню за № 0003250 від 25.09.2025 року за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості ОСОБА_3 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України. Як вбачається із мотивувальної частини даної угоди встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на незаконне поводження з холодною зброєю, через додаток «Alliexpress» придбав кистень. В подальшому ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та протиправність своїх дій, помістив кистень до автомобіля марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , де здійснював носіння та транспортування безпосередньо при собі вищезазначеного китеня, без передбаченого законом дозволу.

24 вересня 2025 року близько 15 год. 05 хв. на автомобілі «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , в`їхав в зону митного контролю на МПП «Дяківці - Раковец», що розташований у с. Дяківці Чернівецького району Чернівецької області, в напрямку виїзд з України, де, у ході проходження митного та прикордонного контролю працівниками прикордонної служби у зазначеному автомобілі було виявлено кистень.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/126-25/11942-Х3 від 29.09.2025 року наданий на дослідження кистень, загальною довжиною в розкладеному стані 450 мм, який вилучений у ОСОБА_3 , відноситься до холодної зброї ударно-дробильної дії кистень поліцейського (міліцейського) зразка.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, тобто носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

17 жовтня 2025 року між прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч.2 ст.468 КПК України та при вирішенні якої відповідно до вимог ст.470 КПК України враховані такі обставини: ступінь та характер сприяння підозрюваного у проведенні кримінального провадження щодо нього, а саме визнання ним вини, надання правдивих та вичерпних показів, що викривають його вину, щире каяття; характер і тяжкість обвинувачення, а саме те, що він обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином; позитивна характеристика за місцем проживання; наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, ступінь та характер сприяння підозрюваного у проведенні кримінального провадження щодо нього, а саме повне визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто щирого каяття, активне сприяння органу досудового розслідування у встановленні обставин кримінального правопорушення характер та тяжкість обвинувачення, обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого судом не знайдено, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а саме те, що він обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України є не тяжким злочином; позитивна характеристика за місцем проживання; наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ст.263 ч.2 КК України та узгодили покарання останньому, за наявності пом`якшуючих обставин, а саме визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, щирого каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, та з урахуванням тяжкості злочину (зазначене кримінальне правопорушення є нетяжким злочином), особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, покарання за ст.263 ч.2 КК України у виді громадських робіт строком на 120 годин

Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні даного правопорушення визнав повністю. Крім повного визнання своєї вини, його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.263 ч.2 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, із якими останній погодився в судовому засіданні.

На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.ст.473, 474 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному (ч.4 ст.394 КПК України) та касаційному порядку (ч.3 ст.424 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Обвинувачений ОСОБА_3 відмовився від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Також останній розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та він також розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.2 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди, пояснивши, що при її укладенні були дотримані всі права обвинуваченого та відсутність тиску під час її укладання. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, зокрема, прокурора, обвинуваченого та захисника, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинувачений ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавав.

Суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ст.263 ч.2 КК України є правильною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкі злочини, ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості. Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України (в редакції Закону від 22.11.2018 року) є не тяжким злочином і відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

За таких обставин, та враховуючи щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння у розкритті злочину, що даний злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.2 КК України.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 17 жовтня 2025 року між останнім та прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0003250 від 25.09.2025 року і узгоджену сторонами міру покарання за ч.2 ст.263 КК України у виді громадських робіт строком на 120 годин.

Отже, міра покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин, яка узгоджена сторонами угоди, з рахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, наявності обставин, які пом`якшують порання та відсутності обтяжуючих є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ст.ст.332 ч.2 та ухвалення обвинувального вироку.

Витрати на залучення експерта, а саме проведення судової експертизи відповідно до висновку експерта № СЕ-19/126-25/11942-Х3 від 29.09.2025 року підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази у справі суд визнає за необхідне вирішити відповідно до вимог ст.100 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи щодо обвинуваченого не застосовувалися.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122, 314, 368, 370, 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 жовтня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_3 кошти за проведення судової експертизи відповідно до висновку експерта № СЕ-19/126-25/11942-Х3 в сумі 1337 (одна тисяча триста тридцять сім) грн. 10 коп. в дохід держави (а.к.п. 20)

Речовий доказ по справі, а саме кистень, запечатаний до сейф-пакету № 1558796 та зданий до кімнати зберігання зброї ВП № 4 (м. Герца) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області знищити ( а.к.п.26).

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом відповідно до ст.389-1 КК України.

Обмеження права оскарження даного вироку обвинуваченим визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України.

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Суддя: