КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/8212/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Шевченківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо

ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Анкара Республіка Туреччина, громадянина Республіки Туреччина, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, без місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ),

захисника ОСОБА_10 ,

перекладача ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2025 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, за виключенням часу, необхідного для лікування та прослідування в укриття цивільного захисту, під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» у м. Києві.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 10.12.2025 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати слідчому у даному кримінальному провадженні на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснено підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування доводів скарги прокурор посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що слідчий суддя приймаючи рішення про відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, всупереч вимогам ст. 178 КПК України, проігнорував вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання (виключно у вигляді позбавлення волі строком до 8 років), що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у інкримінованому злочині; відсутність міцних соціальних зв`язків; особу підозрюваного, який не одружений, офіційно не працевлаштований, без реєстрації на території України.

Прокурор стверджує, що на даний час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що останній вчинив кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, не має реєстрації на території України у зв`язку з чим може перетнути державний кордон України. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його судом винним, само по собі є обставиною, яка детермінує ризик переховування останнього від органів досудового розслідування, суду.

Крім того, останній не одружений, офіційно не працевлаштований, дітей на утриманні не має, що вказує на відсутність стримуючих факторів щодо ненастання даного ризику та відсутність міцних соціальних зв`язків.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі і тяжке корисливе, підтверджується тим, що останній не має стабільного заробітку, статків або інших джерел доходів, що вказує на те, що вчинення злочинів проти власності є єдиним джерелом прибутку останнього.

Також, останній вчинив умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи.

Наявність ризику можливого вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення обґрунтовується характером інкримінованого йому кримінального правопорушення - злочини є умисними, тяжким проти життя та здоров`я особи.

Окрім того, ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих та свідків, покази яких мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також тим, що останній в ході виконання слідчих дій отримає ряд копій документів, котрі дадуть йому можливість фізично та психологічно вплинути на потерпілих, свідків та інших осіб, що може призвести до зміни показів вже допитаних осіб та відмови давати покази встановлених в ході досудового слідства можливих очевидців події злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, прокурор вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не зможе забезпечити запобігання переліченим у клопотанні ризикам та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього законодавством процесуальних обов`язків.

28.10.2025 року від захисника ОСОБА_10 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких захисник посилається на те, що надані слідчим, прокурором суду першої інстанції підозра разом з матеріалами справи, недостатньо обґрунтовані.

Зазначає, що під час розгляду клопотання, підозрюваний ОСОБА_7 заявив, що бажає співпрацювати зі слідством, розповів обставини сварки, яка сталась між ним та потерпілими. Заявив, що ОСОБА_13 почав йому погрожувати пістолетом, заблокувавши авто і не випускати його. Він вимушений був захищатись.

Також вказує. що станом за сьогодні, до підозрюваного приїхала його мати - гр-ка Турецької Республіки ОСОБА_14 , яка орендувала житло терміном на один рік для проживання її сина ОСОБА_7 та догляду за ним в АДРЕСА_1 .

Захисник звертає увагу на те, що про зміну місця проживання, новий номер мобільного телефону (попередній у нього вилучив слідчий) підозрюваний ОСОБА_7 завчасно, офіційно повідомив слідчого ОСОБА_15 . На першу вимогу з`явився до слідчого для проведення з ним слідчої дії, надав йому зразки свого букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи.

Таким чином, підозрюваний, знаходячись під домашнім арештом, не переховується від правоохоронних органів, суду, співпрацює зі слідством, вимушено проживає в АДРЕСА_1 .

Також захисник наголошує, що тримання гр-на Турецької Республіки ОСОБА_7 в слідчому ізоляторі буде його наражати на небезпеку для його життя та здоров`я, враховуючи його незнання української мови.

Враховуючи вище викладені обставини, захисник вважає, що відсутні заявлені прокурором ризики про переховування від слідчого, суду, вплив на свідків, за наявності відсутності скарг, заяв від потерпілих чи інших свідків. ОСОБА_7 співпрацює зі слідством, проживає разом зі своєю матір`ю, що виключає ризик скоєння нових злочинів, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є студентом університету в м. Анкара Турецької Республіки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0003428 від 08.10.2025 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України.

09.10.2025 року ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

10.10.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України.

11.10.2025 року слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 , за погодження з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У клопотанні слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 08.10.2025 року, приблизно о 21 год. 00 хв., більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на задньому сидінні в автомобілеві марки «Hyundai» моделі «Sonata» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Дегтярівській, 33Б в місті Києві, з мотиву раптово виниклих особистих неприязних стосунків, вчинив конфлікт з малознайомим громадянином ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керував вказаним автомобілем, під час якого у нього виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

З метою реалізації свого злочинного умислу, 08.10.2025 року, приблизно о 21 год. 00 хв., більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на задньому сидінні за водієм в автомобілеві марки «Hyundai» моделі «Sonata» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Дегтярівській, 33Б в місті Києві, взявши до руки предмет, який має колючі-ріжучі властивості, передбачаючи можливість настання тяжких наслідків для здоров`я громадянина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керував вказаним автомобілем, діючи умисно, з мотиву раптово виниклих особистих неприязних стосунків, наніс не менше чотирьох ударів предметом, який має колючі-ріжучі властивості в область грудної клітини та шиї потерпілого, тобто в область тіла, де розташовані життєво важливі органи людини.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) спричинив ОСОБА_17 легкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран шиї, грудної клітки, правого плеча та лівої кисті.

Таким чином, ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) підозрюється у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 08.10.2025 року, приблизно о 21 год. 00 хв., більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на задньому сидінні позаду водія в автомобілеві марки «Hyundai» моделі «Sonata» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Дегтярівській, 33Б в місті Києві, на фоні виниклого конфлікту з ОСОБА_18 , вчинив конфлікт з раніше не знайомим громадянином ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував на передньому пасажирському сидінні, під час якого у нього виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

З метою реалізації свого злочинного умислу, в той самий час, ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), перебуваючи на задньому сидінні позаду водія в автомобілеві марки «Hyundai» моделі «Sonata» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Дегтярівській, 33Б в місті Києві, утримуючи в руці предмет який має колючі-ріжучі властивості, передбачаючи можливість настання тяжких наслідків для здоров`я громадянина ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував на передньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля, діючи умисно, на фоні виниклого конфлікту з ОСОБА_18 , наніс не менше чотирьох ударів предметом, який має колючі-ріжучі властивості, в область грудної клітини ОСОБА_20 , тобто в область тіла, де розташовані життєво важливі органи людини.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинив ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні грудної клітки справа, правобічного гемопневмотораксу, колото-різаної рани правого плеча та колото-різаної рани правого передпліччя.

Таким чином, ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) підозрюється у заподіянні умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, тим самим підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий зазначив, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 08.10.2025 року за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 33Б, яким зафіксовано загальну обстановку на місці вчинення злочину;

- протоколом обшуку автомобіля марки «Ауді» від 09.10.2025 року за адресою: м. Київ, просп. В. Івасюка, буд. 16, в ході якого вилучено речові докази;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 09.10.2025 року, який повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення, що мало місце 08.10.2025 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 09.10.2025, який повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення, що мало місце 08.10.2025 року;

- протоколом пред`явлення для впізнання особи за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 09.10.2025 року;

- протоколом пред`явлення для впізнання особи за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 09.10.2025 року;

- протоколом затримання ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), від 09.10.2025 року;

- повідомленням про підозру ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) від 09.10.2025 року;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також слідчий вказав, що метою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) є забезпечення виконання останнім його процесуальних прав та обов`язків.

Орган досудового розслідування стверджує, що наявність обґрунтованих ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора та/або суду, підтверджується наступним: ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років.

З метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання підозрюваний може виїхати за межі міста Києва та Київської області, у тому числі на непідконтрольну територію або перетнути державний кордон України, окрім того, останній може ухилятись від органів досудового розслідування, прокуратури та/або суду, перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином.

Наявність обґрунтованих ризиків орган досудового розслідування також обґрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) може незаконно впливати на свідків, потерпілих, покази яких мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також тим, що останній в ході виконання слідчих дій отримає ряд копій документів, котрі дадуть йому можливість фізично та психологічно вплинути на потерпілу, свідків та інших осіб, що може призвести до зміни показів вже допитаних осіб та відмови давати покази встановлених в ході досудового слідства можливих очевидців події злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; продовжити свою кримінально-протиправну діяльність та вчинити новий умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин із застосуванням насильства; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім цього, у клопотанні слідчий зазначив, що наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується характером вчиненого ним кримінального правопорушення, що підтверджується доказами, зібраними в ході розслідування.

Також, слідчий звернув увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також просив врахувати практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилаючись на вказані обставини, слідчий просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки останній підозрюється у заподіянні умисного тяжкого кримінального правопорушення, та утримувати його в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2025 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, за виключенням часу, необхідного для лікування та прослідування в укриття цивільного захисту, під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» у м. Києві.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 10.12.2025 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати слідчому у даному кримінальному провадженні на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснено підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя виходив з того, що органом досудового розслідування не доведено неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

З таким висновком колегія суддів погоджується частково, виходячи з наступного.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

Зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався не в повному обсязі.

Дійшовши висновку про недоведеність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, перевіряючи доводи та обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, слідчим суддею обґрунтовано з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, оцінюючи доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), колегія суддів виходить із того, що інкриміноване ОСОБА_7 діяння відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачено у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання його винним сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування останнього від органів досудового розслідування, суду.

Водночас, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії» небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Також що стосується ризику втечі підозрюваного, то Європейський суд з прав людини вказує, що він не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня «Панченко проти Росії». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню «Бекчиєв проти Молдови».

Наявність у підозрюваного місця проживання хоча і мінімізує ризик переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, однак повністю його не виключає.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні), вбачається із того, що підозрюваний в ході виконання слідчих дій отримає ряд копій документів, котрі дадуть йому можливість фізично та психологічно вплинути на потерпілих, свідків та інших осіб, що може призвести до зміни показів вже допитаних осіб та відмови давати покази встановлених в ході досудового слідства можливих очевидців події злочину.

Крім того, надаючи оцінку можливості підозрюваного здійснення впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, слід враховувати передбачену КПК України процедуру отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

При цьому, слідчий суддя дійшов висновку про те, що твердження органу досудового розслідування щодо наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення не ґрунтуються на матеріалах, долучених до клопотання, та характеризуючих ознаках особи підозрюваного, і колегія суддів погоджується з такими висновками, з огляду на те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Слідчим суддею також враховано вік підозрюваного, майновий стан, обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, характер їх вчинення, а також вчинення тяжкого злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність у кримінальному провадженні реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, а також те, що одне з інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень є тяжким злочином, що в своїй сукупності з іншими характеризуючими ознаками підтверджує ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки підозрюваного.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованих йому кримінальних правопорушень, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що, прийнявши обґрунтоване рішення про застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, слідчий суддя не в повній мірі оцінив порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, ступінь суспільної небезпеки, не врахував тяжкість інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень та конкретні обставини їх вчинення, не співставив існуючі у справі ризики, характер кримінальних правопорушень та їх наслідки, з реальною можливістю забезпечити запобіжним заходом у виді домашнього арешту в нічний час доби впевненості у тому, що ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Ураховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки, на думку колегії суддів, вказаний запобіжний захід зможе запобігти ризикам, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор в апеляційній скарзі.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Як визначено п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

З урахуванням наведеного, дійшовши висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді, з постановленням нової ухвали про застосування щодо ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 181, ч. 4 ст. 196 КПК України, вважає за необхідне визначити дату закінчення дії ухвали про тримання ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) під цілодобовим домашнім арештом у межах строку досудового розслідування, тобто до 10.12.2025 року включно.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, не свідчить про неможливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки сама лише тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав.

Як під час розгляду судом першої інстанції клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) запобіжного заходу, так і під час апеляційного розгляду, органом досудового розслідування не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованих йому злочинів, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування щодо ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2025 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням часу необхідного для лікування та прослідування в укриття цивільного захисту, під час оголошення сигналу «Повітряна тривога».

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 10 грудня 2025 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ,наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати слідчому у даному кримінальному провадженні на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4