Справа № 462/5281/25
провадження 1-кп/462/519/25
У Х В А Л А

22 вересня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 ,ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000782 від 26.06.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого директором ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", одруженого, зареєстрованого на АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 готель « ІНФОРМАЦІЯ_3 », раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України,-

в с т а н о в и в:

На розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.07.2025 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд, оскільки вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає.

Обвинувачений та його захисники у підготовчому судовому засіданні заперечили проти призначення судового розгляду, захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору (а.с. 70) через те, що обвинувальний акт не містить опису та формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України, незаконних (протиправних ) дій ОСОБА_6 та опису мотивів умислу, виходячи зі складу кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, а наявне в обвинувальному акті обвинувачення є неповним, а його формулювання неконкретним. Викладені в обвинувальному акті твердження носять загальний, декларативний характер, фактично обмежуються переписуванням законодавчої норми та внутрішньої документації підприємства, без індивідуалізації діяння під конкретну особу. Обвинувальний акт не містить жодного аналізу обов`язкових ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, зокрема не визначено, у чому саме полягало службове підроблення, а саме, які елементи складання, видачі чи внесення неправдивих відомостей та до яких саме офіційних документів, вчинив ОСОБА_6 , із яких фактичних обставин орган розслідування дійшов такого умовисновку та із яких фактичних обставин орган розслідування дійшов висновку, що саме ОСОБА_6 вчинив ті дії, які описані в обвинувальному акті і чому саме вони розцінюються як «внесення завідомо неправдивих відомостей». Неконкретне та неповне обвинувачення робить неможливим забезпечення належного захисту ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні та реалізацію конституційного права на захист, гарантованого ст. ст. 55, 63 Конституції України. Водночас також подала скаргу на постанову старшого слідчого ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 02.06.2025 року про об`єднання кримінальних проваджень № 0000758 від 30.07.2024 та № 001882 від 13.09.2024 року із присвоєнням їм єдиного номера № 0000758.

Захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про надання йому тимчасового доступу (а.с. 79) до інформації про зв`язки та телекомунікаційні послуги абонентів з номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 за період з 24.02.2022 року по 31.07.2022 року в межах кримінального провадження № 0000758. Також подав скаргу на постанови старшого слідчого ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000758 від 30.07.2024 від 16.06.2025 року та від 27.06.2025 року про відмову у задоволенні клопотання захисника про повторний допит свідка ОСОБА_8 (а.с. 81-82) та про одночасний допит свідка ОСОБА_8 із підозрюваним ОСОБА_6 (а.с. 87-88), а також на постанову прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_9 від 28.05.2025 року у кримінальному провадженні № 001882 від 13.09.2024 року про скасування постанови слідчого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 від 27.09.2024 року про залучення ОСОБА_6 представником потерпілого.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо наявності чи відсутності перешкод для призначення судового розгляду, доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 314, 315 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд вирішує питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду.

В ст.ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог. Отже, суд може повернути прокурору обвинувальний акт виключно з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, для чого є необхідність встановлення невідповідності такого акту положенням цієї статті. При цьому повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Перевіривши обвинувальний акт, суд встановив, що такий відповідає вимогам ст. 291 КПК України. При цьому такий містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, зокрема на ч.1 ст. 366 КК України.

У той же час, відповідно до висновку Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду, який міститься у постанові від 03.07.2019 у справі №273/1053/17, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Водночас, норми КПК України містять положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримки державного обвинувачення (ч. 2 ст. 337, ст. 338-340 КПК України), а також передбачають право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження (ч. З ст. 337 КПК України).

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового розгляду провадження суд не вправі входити в оцінку вказаних обставин. Обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акту є предметом розгляду в судовому засіданні провадження по суті.

Дане кримінальне провадження підсудне Залізничному районному суду м. Львова. Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження немає.

За таких обставин є достатні підстави для призначення кримінального провадження № 0000782 від 26.06.2025 року на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України до судового розгляду.

Відповідно до ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Форма, зміст та порядок складання досудової доповіді про обвинуваченого визначаються законодавством.

Статтею 72-1 КПК України визначено процесуальний статус представника органу пробації, а саме відповідно до ч.1 зазначеної статті представником персоналу органу пробації є посадова особа такого органу, яка за ухвалою суду складає та подає до суду досудову доповідь. Цією ж статтею визначено коло прав та обов`язків представника органу пробації.

Враховуючи, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про пробацію» права, обов`язки, відповідальність, правовий та соціальний захист персоналу органу пробації визначаються Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та цим Законом, а тому складання досудової доповіді слід доручити ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також, положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України, визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (ніж ті, що зазначені в частині 1 цієї статті) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Так, згідно з положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України, предметом оскарження на підготовчому судовому засіданні можуть бути лише ті рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які не могли бути оскаржені слідчому судді на досудовому розслідуванні в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України (за виключенням рішення про відмову у визнанні потерпілим та рішення, дії чи бездіяльності при застосуванні заходів безпеки, які можуть бути оскаржені як під час досудового розслідування так і під час підготовчого судового засідання).

Отже, положення ч. 2 ст. 303 КПК України не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-318 КПК України.

Відповідно до ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура - ст. 2 КПК України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Пунктом 1 ч.1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до п.1 ст.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 2 статті 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Загальні вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій визначені положеннями ст. 223 КПК України. Відповідно до частин 1 та 2 вказаної статті слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що слідчий, під час досудового розслідування зобов`язаний провести не всі слідчі (розшукові) дії, які передбачені КПК України, а лише комплекс тих слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, які зможуть забезпечити встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно із вимогами статті 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно із положеннями статті 110 КПК України, постанова слідчого повинна містити посилання на норми КПК України, мотиви прийняття постанови.

З приводу скарги захисника на постанову старшого слідчого ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 02.06.2025 року про об`єднання кримінальних проваджень № 0000758 від 30.07.2024 та № 001882 від 13.09.2024 року із присвоєнням їм єдиного номера № 0000758 суд зазначає, що на даний час у провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000782 від 26.06.2025 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Також захисником надано суду постанову старшого слідчого ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 02.06.2025 року про об`єднання кримінальних проваджень № 0000758 від 30.07.2024 та № 001882 від 13.09.2024 року із присвоєнням їм єдиного номера № 0000758 та постанову старшого слідчого ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 30.06.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000758 від 30.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, яка скасована постановою прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_9 від 14.07.2025 року. Дане кримінальне провадження судом не розглядається.

За наведеного підстав надавати оцінку діям слідчого в мажах іншого кримінального провадження у суду немає.

Наведене також стосується і скарги захисника на постанову прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_9 від 28.05.2025 року у кримінальному провадженні № 001882 від 13.09.2024 року про скасування постанови слідчого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 від 27.09.2024 року про залучення ОСОБА_6 представником потерпілого та постанови старшого слідчого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000758 від 16.06.2025 року та від 27.06.2025 року про відмову у задоволенні клопотання захисника про повторний допит свідка ОСОБА_8 (а.с. 85-86) та про одночасний допит підозрюваного ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 із підозрюваним ОСОБА_6 (а.с. 89).

Крім того, в межах підготовчого судового засідання суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, а тому аналіз законності зібраних доказів в межах кримінального провадження № 0000782 від 26.06.2025 року та допущених під час їх збору порушень може бути здійснений під час судового розгляду вказаного кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення.

У той же час згідно із ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, Верховний суд у своїй постанові від 24 листопада 2020 року у справі № 481/227/18 /провадження № 51 - 2539 км 20/ зазначив, що безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. ВС підкреслив, що стаття 96 КПК України передбачає, що суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України.

За таких обставин суд доходить висновку, що підстав для скасування вказаних постанов слідчого немає і тому у задоволені скарги слід відмовити.

Також захисником заявлено клопотання про надання тимчасового доступу до інформації про зв`язки та телекомунікаційні послуги абонентів з номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 за період з 24.02.2022 року по 31.07.2022 року в межах кримінального провадження № 0000758.

Статтею 159 КПК України визначено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах, комп`ютерних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення. Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Згідно із ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором. У клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Ч. 3 ст. 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Водночас, захисником не дотримано вимог ст. 160, 163 КПК України та належним чином не обґрунтовано клопотання: ним не обґрунтовано необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження, не доведено можливості використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314-317 КПК України, суд -

постановив:

Кримінальне провадження № 0000782 від 26.06.2025 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.10.2025 року о 11 год. 00 хв. у приміщенні Залізничного районного суду м. Львова (вул. Степана Бандери, 3, м. Львів).

Кримінальне провадження розглядатиметься суддею одноособово.

Доручити ІНФОРМАЦІЯ_7 підготувати досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 готель « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення вказаного обвинувального акту прокурору - відмовити.

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 на постанову слідчого про об`єднання кримінальних проваджень - відмовити.

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_8 , про проведення одночасного допиту свідка ОСОБА_8 із підозрюваним ОСОБА_6 та про виключення ОСОБА_6 із складу потерпілих - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до інформації про зв`язки та телекомунікаційні послуги - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження і направити уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1