У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 24.01.2026 року у кримінальному провадженні № 0002044 від 20.11.2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із даною скаргою, яку обґрунтовує тим, що у провадженні старшого слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0002044 від 20.11.2025 р., за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 383 КК України.

Представником заявника ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3 , подано до старшого слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 заяву про залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження у якості потерпілого.

24.01.2026 року за наслідками розгляду вказаної заяви, слідчим ОСОБА_5 , прийнято процесуальне рішення у формі постанови про відмову у визнанні особи потерпілим.

Така постанова отримана адвокатом ОСОБА_3 , 26.01.2026 р., шляхом надсилання правоохоронним органом такого на електронну скриньку Адвоката.

Прийняття такого рішення посадовою особою правоохоронного органу було зумовлене тим, що у даному кримінальному провадженні Заявнику шкода не заподіяна, а тому відсутні правові підстави для надання статусу потерпілого Скаржнику.

Адвокат вважає процесуальне рішення у формі постанови про відмову у визнанні потерпілим, яке прийняте відносно ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0002044 від 24.01.2026 р., старшим слідчим ОСОБА_5 , протиправним, необґрунтованим та передчасним зважаючи на наступне.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, така була прийнята у зв`язку з тим, що матеріали кримінального провадження не містять даних які б свідчили про заподіяння Заявнику ОСОБА_4 , шкоди.

Варто відзначити, що такі висновки які закріплені у постанові про відмову у визнанні особи потерпілим від 24.01.2026 р. є суто формальними, виключно суб`єктивною позицією СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області та являються такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в Повідомленні про вчинення кримінального правопорушення представниками (посадовими особами) ТОВ «Кейтерінг Сервіс Кампані» за ч. 1 ст. 383 КК України, що подане Заявником ОСОБА_4 , до правоохоронного органу та на підставі якого 19.11.2025 р., внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 383 КК України, внаслідок чого було відкрите кримінальне провадження № 0002044, чітко, конкретно та однозначно простежуються обставини та факти завдання Скаржнику шкоди.

Із такого повідомлення вбачається, що «представники ТОВ «Кейтерінг Сервіс Кампані» діючи умисно, маючи на меті перешкодити об`єктивному розгляду справи № 907/1014/24 в Господарському суді Закарпатської області згідно завдань визначених ГПК України та вилучити зі справи доказ який в ній відіграє ключове значення та доводить безпідставність позовних вимог, задля запобігання негативних наслідків для себе, у формі відмови у задоволенні позову через надання Відповідачем ОСОБА_4 , та його Представником адвокатом ОСОБА_3 , довідки про відсутність заборгованості від 22.03.2024 р., будучи обізнаними та усвідомлюючи видання такої саме ТОВ «Кейтерінг Сервіс Кампані» та ознайомленими з висновками експертиз, які вказують на достовірність довідки як доказу через складання її Позивачем ТОВ «Кейтерінг Сервіс Кампані», передбачаючи для себе в подальшому ризики кримінально-правового характеру, скориставшись порадою адвокатів, скерували до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, яке обгрунтовувалось тим, що документ наданий на вимогу суду для огляду є підробленим у зв`язку з чим відкрито кримінальне провадження № 0000249 за ч.1 ст. 358 КК України».

Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_4 , була завдана майнова шкода, яка полягала у задоволенні судом завідомо безпідставного позову про стягнення неіснуючої заборгованості, що було зумовлене відкриттям кримінального провадженні на основі скерованого ТОВ «Кейтерінг Сервіс Компані» та їх адвокатами заздалегідь неправдивого повідомлення про злочин за ч.1 ст. 358 КК України, яке подане представниками протилежної сторони з метою втрати письмового доказу в справі довідки про відсутність заборгованості аби нівелювати негативні наслідки для себе у формі відмови в задоволенні позову про відшкодування боргу та створення таких для Заявника (Позивача) у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Відтак, з наявних наведених відомостей є присутнім причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями представників ТОВ «Кейтерінг Сервіс Компані» та шкодою завданою Заявнику.

Незважаючи на наявність фактів, у повідомленні про злочин, які чітко, конкретно та детально інформують правоохоронний орган про заподіяння кримінальним правопорушенням Заявнику шкоди, старший слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_5 , залишає це поза увагою, не даючи відомостям закріпленим у поданому документі ОСОБА_4 , належної уваги, без зазначенням мотивів та аргументів відсутності завдання Заявнику шкоду у цьому кримінальному провадженні.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 24.01.2026 р., вона є не вмотивованою, при цьому, така не містить обґрунтування, не викладені всі очевидні та достатні підстави, з яких вбачається, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди. Не наведені правові підстави, які виключають визнання особи потерпілою. Зауважує, що із оскаржуваного рішення слідчим ОСОБА_5 , не проведено аналіз обставин, які на думку заявника вказують на заподіяння йому шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, не надано належної оцінки обставинам кримінального провадження, зокрема, доводам скаржника щодо заподіяння йому шкоди, про які він зазначав у документах поданих правоохоронному органу.

Таким чином, в розумінні приписів кримінального процесуального законодавства України, ОСОБА_4 , є фізичною особою, якій завдано шкоду вчиненням кримінального правопорушення, внаслідок чого є всі підстави для визнання такого потерпілим, що свідчить про протиправність рішення органу досудового розслідування про відмову в залучення останнього до кримінального провадження в процесуальному статусі потерпілого.

За таких обставин, заявник просить слідчого суддю скасувати постанову старшого слідчого Ужгородського РУП ГУНП у Закарпатській області, ОСОБА_5 від 24.01.2026 року, яке прийняте у формі постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про залучення його як потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002044 від 20.11.2025 року та зобов`язати слідчого ОСОБА_5 прийняти рішення у формі постанови про залучення ОСОБА_4 до такого як потерпілого.

В судове засідання представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 не з`явився, хоча про час та місце розгляду скарги повідомлявся своєчасно та належним чином, однак надав суду заяву про розгляд скарги у його відсутності.

Старший слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду скарги повідомлявся своєчасно і належним чином, однак його неявка, відповідно до вимогч.3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали поданої скарги з додатками, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема: рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнані потерпілим.

Встановлено, що у провадженні старшого слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0002044 від 20.11.2025 р., за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 383 КК України.

З матеріалів скарги слідує, що представником заявника ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3 , подано до старшого слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 заяву про залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження у якості потерпілого.

Встановлено, що за результатом розгляду вказаної заяви, 24.01.2026 року слідчим ОСОБА_5 , прийнято процесуальне рішення у формі постанови про відмову у визнанні особи потерпілим.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що підставою для відмови у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілим у даному кримінальному провадженні слугувала та обставина, що матеріали кримінального провадження не містять даних які б свідчили про заподіяння заявнику ОСОБА_4 шкоди.

З вказаною постановою скаржник не згідний, що слугувало підставою для її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Встановлено, що постанову слідчого від 24.01.2026 року, заявник отримав 26.01.2026 року, тоді як вже 05.02.2026 року оскаржив таку до суду, а тому строк встановлений ч.1 ст. 304 КПК України, скаржником не пропущено.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст. 55 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, є потерпілим у кримінальному провадженні. Права та обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Частиною першою вказаної норми закону визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушення завдано моральної шкоди.

Фактично, шкода це об`єктивна категорія, що являє собою ті зміни, які настали в майновому, фізичному, психічному, моральному стані особи внаслідок вчинення злочину.

Під час судового розгляду потерпілий бере участь у безпосередній перевірці доказів, підтримує обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення, висловлює свою думку стосовно призначення покарання обвинуваченому, а також при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

В основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Також необхідно враховувати, що факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду. Таким чином, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

При цьому для визнання особи потерпілим достатньо спричинення особі якогось одного із перелічених видів шкоди, хоча кримінальне правопорушення, як правило, спричиняє кілька видів шкоди.

Набуття особою процесуального статусу потерпілого здійснюється лише на підставі вільного волевиявлення особи, яке відбувається в активній формі. Процесуальною формою такого волевиявлення може бути: подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, яка підлягає внесенню до ЄРДР та служить передумовою для початку досудового розслідування; подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого, яка підлягає обов`язковому прийняттю і реєстрації. Така заява має містити дані про потерпілого (фізичну чи юридичну особу), кримінальне провадження, до якого вона має бути залучена, зазначення і обґрунтування підстав для набуття статусу потерпілого, чітко висловлене клопотання про залучення її до кримінального провадження як потерпілого. Заява подається до органу чи посадової особи, яка в даний момент здійснює кримінальне провадження: під час досудового розслідування до слідчого чи прокурора, а під час судового провадження до суду. За відсутності волевиявлення на визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні така особа не може бути визнана потерпілим. У разі необхідності вона може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 24 КПК України гарантує потерпілому право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Це право є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють досудове розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Чинний КПК України дає чіткий перелік кола рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час провадження досудового розслідування, а також надає вичерпний перелік осіб, що мають право оскаржити те чи інше рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді. З метою забезпечення цього права слідчий зобов`язаний забезпечити можливість його реалізації, тобто роз`яснити потерпілому порядок оскарження: яким чином, у яких випадках і до кого може звернутися заявник із вимогою про усунення допущених відносно нього порушень. Найважливіше право потерпілого, що передбачене чинним КПК України це право потерпілого на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Слідчі судді зобов`язані здійснювати належний контроль за дотриманням гарантій, встановлених нормативно-правовим актом, метою якого є захист осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Крім цього, як слідує зі змісту поданої скарги, представники ТОВ «Кейтерінг Сервіс Кампані» діючи умисно, маючи на меті перешкодити об`єктивному розгляду справи № 907/1014/24 в Господарському суді Закарпатської області згідно завдань визначених ГПК України та вилучити зі справи доказ який в ній відіграє ключове значення та доводить безпідставність позовних вимог, задля запобігання негативних наслідків для себе, у формі відмови у задоволенні позову через надання Відповідачем ОСОБА_4 , та його Представником адвокатом ОСОБА_3 , довідки про відсутність заборгованості від 22.03.2024 р., будучи обізнаними та усвідомлюючи видання такої саме ТОВ «Кейтерінг Сервіс Кампані» та ознайомленими з висновками експертиз, які вказують на достовірність довідки як доказу через складання її Позивачем ТОВ «Кейтерінг Сервіс Кампані», передбачаючи для себе в подальшому ризики кримінально-правового характеру, скориставшись порадою адвокатів, скерували до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, яке обґрунтовувалось тим, що документ наданий на вимогу суду для огляду є підробленим у зв`язку з чим відкрито кримінальне провадження № 0000249 за ч.1 ст. 358 КК України.

Скаржник вважає, що вказаними діями йому була завдана майнова шкода, яка полягала у задоволенні судом завідомо безпідставного позову про стягнення неіснуючої заборгованості, що було зумовлене відкриттям кримінального провадженні на основі скерованого ТОВ «Кейтерінг Сервіс Компані» та їх адвокатами заздалегідь неправдивого повідомлення про злочин за ч.1 ст. 358 КК України, яке подане представниками протилежної сторони з метою втрати письмового доказу в справі довідки про відсутність заборгованості аби нівелювати негативні наслідки для себе у формі відмови в задоволенні позову про відшкодування боргу та створення таких для Заявника (Позивача) у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Слідчий суддя проаналізувавши зміст поданої адвокатом скарги та оскаржуваної постанови зокрема, виходячи з фактичних обставин, які розслідуються в рамках кримінального провадження №0002044, приходить до висновку, що слідчим залишені поза увагою вказані у заяві ОСОБА_4 відомості щодо наявності судового рішення, яким з ОСОБА_4 стягнуто суму заборгованості, без зазначення мотивів та аргументів відсутності завдання Заявнику шкоди у цьому кримінальному провадженні. Постанова слідчого не містить аналізу та оцінки даних обставин у поєднанні з наявністю чи відсутністю між діями та наслідками причинно-наслідкового зв`язку.

На переконання суду, постанова слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим є передчасною і такою, що позбавляє можливості ОСОБА_4 бути повною мірою поінформованим про хід розгляду кримінального провадження, в якому розслідуються обставини вчинення злочину, передбаченого ст. 383 КК України.

Відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.

Права потерпілого визначають обсяг та межі його дозволеної і гарантованої поведінки у кримінальному провадженні і відповідно широкий обсяг прав, якими наділяється потерпілий, покликані забезпечити його активну участь у кримінальному провадженні, що у свою чергу, необхідне для повного виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, гарантоване законом право потерпілого подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, покликане забезпечити його активну участь у доказуванні, тому слідчий суддя приходить до переконання, що визнання ОСОБА_4 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні гарантуватиме повний та всебічний розгляд наведених скаржником фактів вчиненого кримінального правопорушення.

З огляду на викладені фактичні обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку, що постанову старшого слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 від 24.01.2026 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0002044 від 20.11.2025 року, слід скасувати - як передчасну та необґрунтовану, зобов`язавши при цьому слідчого, в порядку п.3 ч.2 ст. 307 КПК України, повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про визнання його потерпілим, із врахуванням обставин зазначених у мотивувальній частині даної ухвали.

Що стосується вимог заявника про зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_4 потерпілими у даному кримінальному провадженні, то слід зазначити наступне.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий, дізнавач або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає безпідставними вимоги скарги в частині зобов`язання слідчого визнати потерпілим ОСОБА_4 , оскільки слідчий є самостійним у здійсненні своїх повноважень та у своїй процесуальній діяльності, що не належить до компетенції слідчого судді.

За таких обставин, подана адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 скарга, підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 303, 304, 305, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 задоволити частково.

Постанову старшого слідчого Ужгородського РУП ГУНП у Закарпатській області - ОСОБА_5 від 24.01.2026 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0002044 від 20.11.2025 року скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого Ужгородського РУП ГУНП у Закарпатській області - ОСОБА_5 , або іншого слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0002044 від 20.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.383 КК України, повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 потерпілим із врахуванням обставин зазначених у вказаній ухвалі.

В решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1