Провадження № 1-кс/522/7023/25
УХВАЛА

26 грудня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Зазначена скарга обґрунтована тим, що 17.12.2025 року ним було подано до ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, що полягає у тому, що службові особи ПРА ОМР приховують об`ємну особову справу померлого ОСОБА_4 (чорна папка з маркуванням « ОСОБА_5 » за період 2004-2020 р.р., проте до теперішнього часу відомості до ЄРДР не внесені. У зв`язку з викладеним, скаржник просить слідчого суддю зобов`язати начальника ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 17.12.2025 року (вх. №С-23847), зобов`язати слідчого вжити заходи для залучення особової справи ОСОБА_4 у ПРА ОМР для запобігання її знищенню, зобов`язати слідчого провести допит свідків.

Скаржник у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України розгляд скарги проведено за відсутності представника ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Розглянувши скаргу та додані до неї матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно з ч. 1 п. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність, зокрема слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

З наявних в матеріалах скарги додатків вбачається, що заявник 17.12.2025 року подав до ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, що полягає у тому, що службові особи ПРА ОМР приховують об`ємну особову справу померлого ОСОБА_4 (чорна папка з маркуванням « ОСОБА_5 » за період 2004-2020 р.р.

За змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 556/450/18.

Положення статті 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним Кодексом України, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину (кримінального правопорушення), мають бути критерієм внесення заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 1.2 розділу II Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Так, частиною 5 статті 214 КПК України визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, сама норма кримінального процесуального закону опосередковано містить вимогу наявності у заяві, повідомленні відомостей про кримінальне правопорушення, а саме наявність ознак кримінального правопорушення. Для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне.

Разом з тим, жодних конкретних даних про злочин заява ОСОБА_3 не містить.

Розгляд скарги на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, обумовлює необхідність дослідження слідчим суддею самого повідомлення (заяви) про вчинення кримінального правопорушення на предмет того, чи може воно бути підставою для порушення кримінального провадження.

Слідчий суддя в даному випадку не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб, в даному випадку уповноважених осіб ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

Таким чином, у слідчого судді відсутні підстави вважати заяву ОСОБА_3 від 17.12.2025 року повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення.

Відтак, підстави для внесення відомостей за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.

Щодо вимог скарги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого вжити заходи для залучення особової справи ОСОБА_4 у ПРА ОМР для запобігання її знищенню та провести допит свідків, то слідчий суддя зазначає, що ці вимоги взагалі не можливо вважати рішенням, діями чи бездіяльністю слідчого, які відповідно до приписів ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 214, 303-307, 369-372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1