УХВАЛА

Іменем України

22 грудня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, громадянки України, неодруженої, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 02.05.2024 вироком Богунського районного суду м. Житомир за ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 361, ч.4 ст.185 КК України,

повідомленої про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання строком на 60 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 грудня 2025 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , яка перебувала у готельному номері 15, що розташований в готельному комплексі «Королівська бочка», за адресою: м. Житомир, вул. І. Гонти, 68, де на поверхні столу побачила мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 15C 4/128 GB» в чохлі фіолетового кольору, який належить раніше знайомій ОСОБА_7 .

В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_6 виник раптовий злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, за вказаних вище обставин, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що за її діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, шляхом вільного доступу, ОСОБА_6 , взяла до рук мобільний телефон, який лежав на поверхні столу, тим самим таємно викрала чуже майно, а саме мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 15C 4/128 GB» вартістю 4464 гривень 90 копійок та чохол фіолетового кольору до нього вартістю 88 гривень 33 копійки, що належить ОСОБА_7 .

Після чого, утримуючи вказане майно при собі, ОСОБА_6 , приміщення готельного номеру залишила, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд чим спричинила ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 4553 гривні 23 копійки.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України вручено ОСОБА_6 15.12.2025 року.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення просить суд обрати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вказала, що ОСОБА_6 працює неофіційно продавчинею на ринку та має сина, який перебуває у Збройних Силах України.

Підозрювана ОСОБА_6 вказала, що телефон не крала, вона зателефонувала чоловіку потерпілої та повідомила, що телефон знаходиться у неї. Вину визнала.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрювану, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

З огляду на матеріали клопотання ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується доказами долученими до матеріалів клопотання.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий вказує на можливість підозрюваної ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При встановленні наявності ризику того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

В судові засідання призначені на 18.12.2025р. та 22.12.2025р. щодо розгляду клопотання про обрання запобіжно заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 прибула самостійно.

Така процесуальна поведінка підозрюваної свідчить на користь того, що ризик переховування хоча й існує, однак є малоймовірним. Також слід врахувати, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та сталі соціальні звязки, співпрацює зі слідством, що підтвердив слідчий в засіданні. Вину у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 визнає та щиро кається.

Слідчим в клопотанні, а прокурором в судовому засіданні доведено, що підозрювана ОСОБА_6 може вчиняти спроби впливу на учасників кримінального провадження, а саме на потерпілу ОСОБА_7 , шляхом переконання, залякування чи схиляння до зміни наданих нею показань, оскільки з потерпілою вони були добре знайомі та перебували у дружніх відносинах, а отже ризик визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним.

Відповідно до матеріалів клопотання слідчого ОСОБА_6 , була засуджена за вчинення умисного злочину проти власності, а саме: 02.05.2024 вироком Богунського районного суду м. Житомир за ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, який станом на день вчинення кримінального правопорушення не закінчився, що підтверджує ризик визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу підозрювану, яка є уродженкою м. Житомира, громадянкою України, неодруженою, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштована, раніше судима, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної.

На переконання слідчого судді прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначені вище обставини, на думку слідчого судді наявні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідає особі підозрюваної, буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити належне виконання останньою процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування до 14.02.2026 включно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

- заборонити цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків пов`язаних зі збереженням життя чи здоров`я або ж перебуванням в укритті у разі оголошення сигналу повітряної тривоги;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Визначити строк дії обов`язків з моменту оголошення ухвали до 14.02.2026 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1