Справа № 344/1973/26
Провадження № 1-кс/344/1103/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 29.11.2025 року про закриття кримінального провадження №0000574 від 20.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із скаргою якій просить суд скасувати постанову дізнавача СД Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 29.11.2025 року про закриття кримінального провадження №0000574 внесеного до ЄРДР 20.11.2025 р., за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а кримінальне провадження скерувати для проведення досудового розслідування до СВ Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області.

В обґрунтування скарги посилається на те, що розглянувши матеріали досудового розслідування, дізнавач сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області 29.11.2025 року прийняв постанову про закриття кримінального провадження з підстав відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення. Про закриття провадження також не було повідомлено ні ОСОБА_3 , ні його представника. Оскаржувана Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження обґрунтована тим, що в ході проведення досудового розслідування факт реальності погроз не підтвердився. З постановою дізнавача заявник категорично не погоджується та вважає її передчасною й такою, що порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України. У кримінальному провадженні не проведено необхідних слідчих дій та не взято до уваги покази, відповідно слід зробити висновки про те, що не можливо зазначати про відсутність в діяннях складу кримінального правопорушення. Під час досудового розслідування не вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, висновки у оскаржувані постанові щодо відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення є необґрунтованими. Крім того, дізнавачем ОСОБА_4 не проведено необхідного та повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі, в тому числі не оглянуто мобільний телефон ОСОБА_3 , на якому збережено погрози вбивством адресовані ОСОБА_3 . Не допитано свідків, в тому числі ОСОБА_5 . В оскаржуваній Постанові дізнавач зазначає абсурдні та необґрунтовані твердження щодо того, що погроза потерпілому не була реальною. Крім того, органами досудового розслідування не отримано та не досліджено матеріали з Ізолятора тимчасового тримання №1 (м. Надвірна) та матеріалів з філії ЦО ДКВС України в Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях, які заявник долучає до скарги та які підтверджують нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

Представник заявника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 подав заяву про розгляд скарги без участі заявника та його представника, скаргу підтримує в повному обсязі, просить задоволити та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Дізнавач ОСОБА_4 подав заяву про розгляд скарги без його участі, з скаргою не погоджується, просить відмовити у її задоволенні.

Дослідивши матеріали скарги вважаю наступне.

Згідно із п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно із ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчий суддя зазначає, що при проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно до ст. 2 КПК, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Встановлено, що постановою дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 29.11.2025 року кримінальне провадження №0000574 від 20.11.2025 року закрито в порядку п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 17.07.2025 року ОСОБА_7 спричинив заявнику тілесні ушкодження та погрожував вбивством, вказане за словами заявника зафіксовано на камері, яка знаходиться на фасаді будинку АДРЕСА_1 .

Допитаний потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що між ним та ОСОБА_7 наявний тривалий конфлікт через спільну знайому

ОСОБА_5 ході слідчо-розшукових дій встановити свідків чи очевидців вказаної події чи відеокамер, які б могли зафіксувати подію, не вдалось.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, скаржник звернувся до слідчого судді з даною скаргою про скасування цієї постанови.

Слідчий суддя звертає увагу, що за загальним правилом, визначеним в ч.1 ст. 92 КПК України збирання доказів, передбачених ст. 91 КПК України, здійснюється сторонами кримінального провадження, зокрема і потерпілим.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки дізнавачем, слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчим у постанові про закриття кримінального провадження передчасно зроблено висновок про закриття кримінального провадження.

На думку слідчого судді, у постанові від 29.11.2025 року про закриття кримінального провадження не обґрунтовано всіх підстав для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчим не наведено всіх фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, який не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, та які спростовують посилання скаржника про неповноту дослідження всіх обставин даного провадження.

Зокрема, слідчий суддя погоджується із твердженням потерпілого про те, що для вірності та повноти оцінки правомірності укладення правочину мала б бути допитана ОСОБА_5 , та встановлені події 17.07.2025 року за фактом спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Враховуючи вимоги статті 2 та частини 2 статті 9 КПК України висновок слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним та не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає принципам кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав вважати оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження обґрунтованою та мотивованою.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог скарги та наявність підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 29.11.2025 року про закриття кримінального провадження №0000574 від 20.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України задоволити.

Постанову дізнавача СД відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 29.11.2025 року про закриття кримінального провадження №0000574 від 20.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1