УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у режимі відеоконференції обвинувальний акт, який надійшов із Одеської місцевої прокуратури №3, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000216 від 05.08.2015 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з вищою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_3 ,

адвокатів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України тобто у зберіганні, придбанні, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а саме 2 корпусів ручних осколкових оборонних гранат Ф-1 та 2 уніфікованих запала ручної гранати модернізованим УЗРГМ-2, які згідно висновку вибухо-технічної експертизи N? 152B/106/Д від 25.06.2015 року, конструктивно сумісні і в сукупності являються двома ручними осколковими оборонними гранатами Ф-1, які є бойовими припасами промислового виробництва, які ОСОБА_10 у невстановлений слідством час та дату, придбав у невстановленої слідством особи, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження. В подальшому ОСОБА_3

зберігав, без передбаченого законом дозволу, указані гранати, та запали до них у підвальному приміщенні за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

15.05.2015 року в ході санкціонованого Приморським районним судом м.Одеси обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , старшим слідчим в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_11 було виявлено у підвальному приміщенні указаної квартири, та вилучено 2 корпуси ручних осколкових оборонних гранах Ф-1 та 2 уніфікованих запала ручної гранати модернізованим УЗРГМ-2.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_9 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси, із письмовим та усним клопотанням, у якому просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України, та просив закрити кримінальне провадження №0000216 від 05.08.2015 року, у зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, із підстав зазначених ним письмово.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, та просив звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України, та просив закрити кримінальне провадження №0000216 від 05.08.2015 року, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та йому зрозуміло роз`яснення суду про закриття вище указаного кримінального провадження відносно нього не із реабілітуючих обставин.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Суд, розглянувши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.

Згідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до ч.1 ст.263 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Згідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність. Відповідно до ч.4 ст.286 КК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У кримінальному провадженні №463/5277/16-к Верховний Суд у постанові від 20 березня 2018 року наголосив, що ст.49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону. Процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у ст.ст.285-289 КПК України. Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Відсутність же клопотання сторін про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, згідно з положеннями ч.4 ст.286 КПК України, позбавляє суд можливості самостійно ініціювати вирішення відповідного питання.

Дотримання умов, передбачених частин від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Відповідно до положень ч.4 ст.12 КК України кримами 1 - 3 ст.49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особиінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до категорії тяжкого кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення 15.05.2015 року, таким чином 10 річний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності цього обвинуваченого за вчинення указаного кримінального правопорушення закінчився 15.05.2025 року.

Обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України надійшов до Приморського районного суду м. Одеси 10.11.2016 року, та 11.11.2016 року був переданий для розгляду судді ОСОБА_1 , та того ж дня, а саме 11.11.2016 року було призначено підготовче судове засідання по указаному кримінальному провадженню на 9 годину 15 хвилин 15.11.2016 року. 7.02.2017 року у підготовчому судовому засіданні Приморським районним судом м. Одеси було призначено судовий розгляд указаного кримінального провадження на 9 годину 30 хвилин 16.02.2017 року.

Потім справа систематично призначалась до розгляду із невеликими інтервалами, та із дотриманням засад безперервності здійснення судового засідання у період із 22.02.2017 року по 11.09.2018 року, відповідно до вимог ст.322 КПК України оголошувались перерви у судових засіданнях.

-17.12.2018 року розпорядженням за №5786/16 керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_12 на підставі довідки помічника судді ОСОБА_13 від 6.12.2018 року, а саме у зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_1 на лікарняному було проведено повторний автоматизований розподіл вище указаної справи за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України, та указане кримінальне провадження 19.12.2018 року було передано для розгляду судді ОСОБА_14 ,

-19.03.2019 року Приморським районним судом м. Одеси було задоволено заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_14 від розгляду вище зазначеного кримінального провадження, та 29.03.2019 року указане кримінальне провадження було розподілено судді ОСОБА_15 ,

-25.07.2019 року розпорядженням за №1365/19 керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_12 на підставі довідки помічника судді ОСОБА_16 від 22.07.2019 року, а саме у зв`язку із відрахуванням судді ОСОБА_15 із штату Приморського районного суду м. Одеси було проведено повторний автоматизований розподіл вище указаної справи за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України, та указане кримінальне провадження 25.07.2019 року було передано для розгляду судді ОСОБА_17 ,

-18.02.2022 року Приморським районним судом м. Одеси було задоволено заяву прокурора ОСОБА_18 про відвід судді ОСОБА_17 від розгляду вище указаного кримінального провадження, та зазначене кримінальне провадження 28.06.2022 року було повторно перерозподілено судді ОСОБА_1 , та 29.06.2022 року указане кримінальне провадження було передано судді ОСОБА_1 для розгляду.

Потім справа під головуванням судді ОСОБА_1 систематично призначалась до розгляду із невеликими інтервалами, та із дотриманням засад безперервності здійснення судового засідання у період із 11.08.2022 року по 14.11.2025 року, відповідно до вимог ст.322 КПК України.

Крім того, усі учасники судового провадження наполягали про допит у судовому засіданні свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 по зазначеному кримінальному провадженню.

У матеріалах указаного кримінального провадження відсутні адреси місця проживання свідків ОСОБА_22 , та ОСОБА_19 , що свідчить про неможливість повідомлення судовою повісткою указаних свідків про необхідність їх явки до суду, що у свою чергу також позбавило суд здійснити привід вище указаних свідків до судового засідання, відповідно до вимог ст.140 КПК України.

Як вбачається, із матеріалів кримінального провадження, свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 не проживають за адресами, що зазначені у реєстрі до матеріалів указаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України.

Крім того, клопотання від сторін кримінального провадження про встановлення процесуального строку для надання доказів у вище указанному кримінальному провадженні до суду не надходило, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України.

На підставі зазначеного, враховуючи, що судові засідання призначались із невеликими інтервалами, із дотриманням засад безперервності здійснення судового засідання, та прокурорами, згідно до вимог ч.3 ст.23 КПК України не було забезпечено явку до судового засідання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , місцезнаходження яких суду невідоме, та про допит яких наполягали усі учасники судового провадження, а також у зв`язку із систематичними клопотаннями захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9 про відкладення судових засідань, суд вважає, що судовий розгляд вище указаного кримінального провадження був проведений, та завершений протягом розумного строку.

Враховуючи наявність як матеріальних, так і процесуальних підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_9 є обґрунтованим, та підлягає задоволенню, так як із моменту його вчинення минуло більше ніж десять років, та відсутні відомості про вчинення указаним обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

На підставі вище зазначеного, з огляду на вище викладене, а також враховуючи положення п.1 ч.2 ст.284 КПК України, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, від кримінальної відповідальності за вчинення указаного кримінального правопорушення, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Так як обвинувачений ОСОБА_3 звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту. Такої правової позиції дотримується також і Касаційний кримінальний суд Верховного Суду, згідно до постанови від 12 вересня 2022 року (справа №203/241/17, провадження № 51-4251кмо21).

Міру запобіжного заходу у зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Суд вважає необхідним скасувати частково арешт, згідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2015року у частині накладення арешту на речові докази, а саме на металеві пристрої, які ззовні схожі на запали до гранат у кількості 2 (двох) одиниць з позначеннями «82-86 УЗРГМ-2 583», та «82-86 УЗРГМ-2 583», металеві предмети, які ззовні схожі на гранати Ф-1 у кількості 2 (двох) одиниць з позначеннями «386 299 81 Т» та «386 299 81 Т», так як у подальшому застосуванні такого арешту відпала потреба, на підставі ст.174 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ч.2 ст.100 КПК України. Керуючись ст.ст.27, 100, 174, п.1 ч.2 ст.284, 286, 287, 288, ст.369-372, 376, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України, та про закриття кримінального провадження №0000216 від 05.08.2015 року, у зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000216 від 05.08.2015 року від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження №0000216 від 05.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України закрити, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Витрати пов`язані із проведенням судової експертизи вартістю 1920 грн. віднести за рахунок державного бюджету України.

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2015 року, а саме на:

-металеві пристрої, які ззовні схожі на запали до гранат у кількості 2 (двох) одиниць з позначеннями «82-86 УЗРГМ-2 583» та «82-86 УЗРГМ-2 583»,

-металеві предмети, які ззовні схожі на гранати Ф-1 у кількості 2 (двох) одиниць з позначеннями «386 299 81 Т» та «386 299 81 Т».

Речові докази:

-2 корпуси ручних осколкових оборонних гранат Ф-1, та 2 уніфікованих запала ручної гранати модернізованим УЗРГМ-2, які згідно висновку вибухо-технічної експертизи за N?152B/106/Д від 25.06.2015 року є конструктивно сумісні і в сукупності являються двома ручними осколковими оборонними гранатами Ф-1, які є бойовими припасами промислового виробництва - звернути в дохід Держави України, шляхом передачі до Збройних Сил України.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1