ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/471/25
Номер справи місцевого суду: 766/5954/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

15 жовтня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2025 року в кримінальному провадженні №0000420 від 08 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2025 року задоволено клопотання прокурора та стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, терміном до 27 вересня 2025 року, включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2025 року та звільнити його з під варти.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений зазначив, що продовжуючи за клопотанням прокурора дію запобіжного заходу, суд першої інстанції не надав належної оцінки його запереченням на клопотання прокурора чим порушив його право на захист.

Вказує, що пред`явлене йому обвинувачення є необґрунтованим, оскільки станом на момент інкримінованих йому діянь до мешканців м.Херсон не були доведені зміни в законодавстві, що встановлювали кримінальну відповідальність за колабораційну діяльність. Таким чином закон №2108-ІХ, яким Кримінальний кодекс України було доповнено ст.111-1 КК України для мешканців міста Херсон набув чинності після деокупації 11 листопада 2022 року.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили її задовольнити та відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, які в судових дебатах залишилися на своїх позиціях, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу, відповідно до якої під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту вказаних статей, суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу на стадії судового провадження, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Окрім цього, суд має врахувати у сукупності також інші відомості, зокрема про тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, а також соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Лише за результатами аналізу всіх перелічених факторів суд може прийти до висновку щодо необхідності продовження стосовно обвинуваченого раніше обраного запобіжного заходу чи щодо недоцільності цього.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог законодавства.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження №0000420 від 08 вересня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 24 березня 2023 року стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19 травня 2023 року.

Дія вказаного запобіжного заходу неодноразово продовжувалася, востаннє - ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.06.2025 року.

29 липня 2025 року в ході судового провадження у даному кримінального провадженні прокурор звернувся до суду із клопотанням в якому просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Своє клопотання прокурор мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 України добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Крім того, прокурор послався на те, що продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків (п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України).

На думку сторони обвинувачення запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, адже інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2025 року вказане клопотання прокурора задоволено та обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою, терміном до 27 вересня 2025 року.

Таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що продовжують існувати ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу та дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки лише шляхом застосування даного запобіжного заходу можливо запобігти наведеним ризикам. Крім того, суд послався на приписи ч.6 ст.176 КПК України, які визначають особливості застосування запобіжних заходів до осіб, які підозрюються/обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2 КК України.

Перевіривши зазначене судове рішення у відповідності із доводами апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що місцевим судом дотримано вимоги процесуального законодавства та обґрунтовано продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосування (продовження) запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Рішення про продовження одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Так, зі змісту ухвали вбачається, що аналізуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд першої інстанції надав оцінку, як відомостям про тяжкість та характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення в контексті застосування запобіжного заходу, так і питанню існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України у поєднанні із відомостями про особу обвинуваченого. За результатом аналізу вказаних відомостей місцевий суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 такі висновки суду не спростовують.

Відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, пов`язаного із взаємодією з державою-агресором, що має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки в умовах воєнного стану колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території. За вчинення вказаного злочину передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Питання обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення було предметом перевірки під час досудового розслідування. На даний час в кримінальному провадженні здійснюється судовий розгляд в ході якого, судом першої інстанції перевіряється доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Оскільки на даний час судом першої інстанції досліджуються докази щодо скоєння обвинуваченим зазначеного кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції в ході перевірки ухвали суду про продовження дії запобіжного заходу не вправі надавати оцінку питанню доведеності вини щодо вчинення інкримінованого злочину.

Посилання обвинуваченого на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки його доводам з приводу необґрунтованості обвинувачення внаслідок недоведення до жителів міста Херсон змін до законодавства, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в оскаржуваній ухвалі міститься детальна оцінка даного питання. Зокрема суд зазначив, що відповідні посилання обвинуваченого ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті норма законодавства, зокрема ЗУ «Про правотворчу діяльність».

Що стосується питання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України то суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про подальше існування ризику переховування обвинуваченого від суду, адже з огляду на особливу тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину, суворість можливого покарання, перебуваючи на волі, обвинувачений може вдатися до переховування від суду. При цьому в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

Крім того, з огляду на те, що допит свідків у даному кримінальному провадженні не завершено, суд першої інстанції встановив подальше існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків. В даному випадку апеляційний суд погоджується із такими висновками місцевого суду з огляду на те, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Слід зазначити, що при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення. В даному випадку, наявні у кримінальному провадженні відомості в повній мірі свідчать про подальше існування заявлених стороною обвинувачення ризиків.

Таким чином існування наведених ризиків виправдовує необхідність подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому суд першої інстанції не встановив підстав для зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який, оскільки відсутні будь-які дані про зменшення чи відсутність встановлених ризиків.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність правових підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прийняте судом рішення відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Посилання обвинуваченого на тривалість його утримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки чинними положеннями КПК України тривалість тримання обвинуваченого під вартою в ході судового розгляду не є обставиною, що враховується під час розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу.

Крім того, із вказаного приводу місцевий суд зазначив, що тривалість дії запобіжного заходу пов`язана з об`єктивними причинами пов`язаними з перебігом судового розгляду, зокрема розглядом клопотань обвинуваченого та необхідності забезпечення явки свідків для їх допиту

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст.404,405,407,419,422-1 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2025 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4