Дата документу 25.11.2025
Справа № 334/9845/25
Провадження № 1-кс/334/2962/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002268 від 23.11.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, неодруженому, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштованому на ФОП « ОСОБА_5 », зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2025 року слідчий ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

В клопотанні зазначив, що 22 листопада 2025 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем BMW 320 D, номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині Прибережної автомагістралі в м. Запоріжжя, зі сторони вул. Дніпровської в напрямку вул. Привокзальної. В салоні вказаного автомобіля в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на задньому пасажирському сидінні знаходились ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Під час руху, перебуваючи неподалік АЗК БРСМ-Нафта, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 13, на заокруглені проїзної частини ліворуч по ходу руху автомобіля BMW 320 D, номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_5 діючи із злочинною недбалістю, маючи об`єктивну можливість своєчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки, не врахувавши дорожньої обстановки, а саме заокруглення проїзної частини вліво, змінив напрямок свого руху вправо, при цьому не впевнившись, що це буде безпечним і не створить небезпеку іншим учасникам руху, в результаті чого допустив занос керованого автомобіля, виїхав за межі проїзної частини на праве узбіччя, де в подальшому відбувся наїзд задньою лівою бічною частиною кузова автомобіля на нерухому перешкоду у вигляді стовпа лінії електропередачі з наступним контактом з деревом та бетонним парканом.

Своїми діями водій ОСОБА_5 , порушив вимоги п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких: 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Невиконання водієм автомобіля BMW 320 D, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вимог п.п.10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження від яких загинули на місці події.

Пасажири автомобіля BMW 320 D, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості з якими були доставлені КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР.

23.11.2025 о 00:30 ОСОБА_12 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

23.11.2025, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, громадянину України, українцю, не одруженому, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштованому на ФОП « ОСОБА_5 » зареєстрованому та фактично мешкаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про те, що він підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 :

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання слідчого, просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Крім того звернула увагу, що ОСОБА_5 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості руху, останній раз був притягнутий 09.10.2025 року.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав своє клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 зазначив, що щиро шкодує про вчинене, детально обставини ДТП він не пам`ятає, бажає працювати задля того, щоб відшкодувати матеріальну та моральну шкоди потерпілим та батькам померлих.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 заперечував проти клопотання слідчого, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив визначити заставу. Зазначив, що наразі діям ОСОБА_5 не дана об`єктивна оцінка з точки зору наявності в його діях порушень ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП. Всі вказані слідчим в клопотанні ризики носять гіпотетичний характер та нічим не підтверджені. Можливість ОСОБА_5 переховуватись від органу досудового розслідування та суду не може підтверджуватись лише на основі суворості можливого вироку та того, що підозрюваний має 2-гу групу інвалідності, без урахування даних щодо особи є безпідставним. Слідчим не надано жодних доказів, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, потерпілих або має намір це вчинити. Згідно позиції ОСОБА_5 останній згоден на внесення застави, яка в подальшому може бути звернена судом на виконання вироку.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечував проти клопотання слідчого, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив визначити заставу. Зазначив, що не можна стверджувати, що підозра, яка пред`явлена ОСОБА_5 , на сьогодні, є обґрунтованою, оскільки в справі не проведено ще жодної інженерно-транспортної експертизи, експертиза технічного стану транспортного засобу. З жодною з осіб, яких було допитано не проводився слідчий експеримент. Ризики є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_5 не має мети переховуватись від органу досудового розслідування, оскільки з місця пригоди останній не зник, дій для переховування не вчинив. Свідки та потерпілі є знайомими ОСОБА_5 , отже виходячи з етичних міркувань, останній не зможе здійснювати на них будь-який вплив, а навпаки може здійснити заходи, направлені на відшкодування спричиненої шкоди. Підозрюваний є фізичною-особою підприємцем, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, є інвалідом 2 групи.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 , та захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 23 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 286 КК України, кримінальне провадження № 0002268, відповідно до яких 22 листопада 2025 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем BMW 320 D, номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині Прибережної автомагістралі в м. Запоріжжя, зі сторони вул. Глісерної в напрямку вул. Домаха в м. Запоріжжі. В районі ЛЕП №213 змінив напрямок руху вправо, виїхав за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді стовпа ЛЕП. Унаслідок ДТП пасажири автомобіля BMW 320 D, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці пригоди. Пасажири ОСОБА_13 , ОСОБА_14 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до медичного закладу.

Згідно Протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.11.2025 року, 23.11.2025 року у період часу з 01 год. 20 хв. до 01 год. 50 хв. 23.11.2025 року за адресою м. Запоріжжя, проспект Соборний 191, (час фактичного затримання: 23.11.2025 о 00:30), у присутності захисників ОСОБА_7 , затримано особу, підозрюваного у вчиненні злочину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку ст. 208 КПК України.

23.11.2025 року, в ході розслідування кримінального провадження № 0002268 від 23 листопада 2025 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Згідно з вимогами ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.11.2025, в ході якого зафіксовано усю слідову інформацію, в тому числі розташування та довжину слідів гальмування автомобіля BMW 320 D, номерний знак НОМЕР_1 , а також його кінцеве положення та наявні пошкодження;

- протоколом проведення обшуку автомобіля BMW 320 D, номерний знак НОМЕР_1 , в ході якого було вилучено автомобіль BMW 320 D, номерний знак НОМЕР_1 . Також, в ході обшуку вилучено біологічні зразки з салону та з зовнішніх частин автомобіля, а також мікрочастини та вирізи з подушок безпеки;

- заявою та протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 , яка в ході свого допиту пояснила, що 22.11.2025 приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи на задньому пасажирському сидінні автомобіля BMW 320 D, номерний знак НОМЕР_1 , рухалась по Прибережній автомагістралі, за напрямком від вул. Дніпровської до вул. Привокзальної у м. Запоріжжя, зі швидкістю близько 120 км/год. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_5 , на передньому пасажирському ОСОБА_8 , на задньому поруч з нею ОСОБА_10 , ОСОБА_9 . Під час руху, перебуваючи в районі залізничного переїзду, потерпіла відчула як автомобіль на деякий час перестав контактувати з проїзної частиною, так як вона підлетіла з сидіння та вдарилась головою об дах автомобіля, після чого втратила свідомість. Прийшла до тями, коли почула чоловічий голос, який казав їй щоб вона не рухалась. Після чого, вона повернула голову та побачила на задньому пасажирському сидіння ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не видавали ознак життя. Далі, її дістали з автомобіля, помістили до автомобіля швидкої медичної допомоги та доставили до лікарні;

- довідкою з КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР, відповідно до якої внаслідок ДТП ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини праворуч, забою правої легені, розриву паренхіми нижньої частки правої легені, травматичний шок І-ІІ ступеня;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що 22.11.2025 в період часу з 18:00 до 22:15 він перебував в закладі «Амбар». Разом з ним в одній компаній також перебували: ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . Приблизно о 22:15 вони вийшли з закладу «Амбар» та домовились, що зустрінуться на заправці «Окко», що розташована на Прибережній автомагістралі неподалік «Дубовки». Так як на автомобілі в заклад приїхав лише ОСОБА_5 , який не вживав алкогольних напоїв, вони вирішили викликати таксі, щоб усі могли дістатись до заправки «Окко». Першими на таксі від закладу «Амбар» поїхали: свідок, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , та ОСОБА_21 . Після свідка поїхали ОСОБА_5 на своєму автомобілі BMW 320D, номерні знаки НОМЕР_1 в якому сиділи ОСОБА_22 за кермом, на місці переднього пасажира був ОСОБА_23 ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 на задньому пасажирському сидінні. Приїхавши на заправку свідок зайшов в приміщення та вийшовши з нього почув звук екстреного гальмування, та глухий удар. О 22:32 йому зателефонував ОСОБА_23 , який був на передньому пасажирському сидінні BMW 320D, номерні знаки НОМЕР_1 , та повідомив йому, що вони потрапили в аварію, дещо далі проїжджаючи повз АЗК «Окко». Про почуте він повідомив іншим з компанії, які були поруч, та вони побігли по Прибережній автомагістралі. Приблизно через 100 метрів через залізничні колії, які йдуть поперек проїзної частини Прибережної автомагістралі побачили автомобіль ОСОБА_5 на правому узбіччі із ушкодженнями кузова, який контактував вочевидь з електроопорою та деревом на узбіччі. Підбігши до автомобіля, вони відчинити задні праві двері автомобіля, в той же час на місці з`явились військові з каретою ШМД, які допомогли ОСОБА_26 витягнути ОСОБА_16 , яка була в свідомості та плакала. Відразу після свідок заглянув в салон, та побачив, що на задньому сидінні залишились сидіти ОСОБА_25 , та ОСОБА_24 , які ознак життєдіяльності не подавали. Ще через декілька хвилин на місце прибули відповідні служби. В свою чергу, ОСОБА_5 самостійно вийшов з місця водія, однак нічого не пояснював, був розгублений.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_27 , який в частині перебування в закладі «Амбар» та маршруті до АЗС «Окко» надав аналогічні до свідка ОСОБА_15 покази. Також, свідок зазначив, що виїхав від закладу «Амбар» на окремому від ОСОБА_15 таксі та прибувши на АЗС «Окко» він не виявив там ні автомобіля BMW 320D, номерні знаки НОМЕР_1 водієм якого був ОСОБА_5 , ні іншим осіб з якими вони домовлялись зустрітись. Після чого, він зателефонував ОСОБА_15 та останній повідомив, що наразі біжить до автомобіля BMW 320D, номерні знаки НОМЕР_1 , так як ОСОБА_5 керуючи вказаним автомобілем потрапив в ДТП. В подальшому, підійшовши до місця ДТП виявив автомобіль BMW 320D, номерні знаки НОМЕР_1 , який знаходився на узбіччі з деформаціями кузова. В салоні, на задньому сидінні він побачив ОСОБА_28 , та ОСОБА_24 , які не видавали ознак життя, а ОСОБА_5 сидів на краю проїзної частини. На цей момент на місці вже були екстрені служби;

- заявою та протоколом допиту потерпілої ОСОБА_29 , яка пояснила, що є рідною сестрою загиблої ОСОБА_9 . В ході допиту остання зазначила, що 23.11.2025 у нічний час їй зателефонував ОСОБА_30 та повідомив, що її сестра потрапила в ДТП в результаті якого від отриманих тілесних ушкоджень померла. Про обставини та механізм ДТП їй нічого невідомо. Про те, що її сестра на момент ДТП перебувала в автомобілі BMW 320D, номерні знаки НОМЕР_1 в якості пасажиру, а за кермом перебував ОСОБА_5 їй стало відомо лише під час проведення допиту;

- лікарським свідоцтвом про смерть № 6606 від 24.11.2025 на ім`я ОСОБА_9 ;

- лікарським свідоцтвом про смерть № 6605 від 24.11.2025 на ім`я ОСОБА_10 ;

- заявою та протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що 22.11.2025 в період часу з 18:00 до 22:15 він перебував в закладі «Амбар», разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та дівчиною на ім`я ОСОБА_36 . Під час перебування у закладі усі окрім ОСОБА_5 вживали алкогольні напої, але вживали у міру та усі були у адекватному стані. Приблизно о 22:15 усі вони вийшли з закладу «Амбар» та домовились, що зустрінуться усі на заправці «Окко», що розташована на Прибережній автомагістралі неподалік «Дубовки». Так як на автомобілі в заклад приїхав лише ОСОБА_5 , який не вживав алкогольних напоїв, вони вирішили викликати таксі, щоб усі могли дістатись до заправки «Окко». Першими на таксі від закладу «Амбар» поїхали ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_37 та ОСОБА_36 . Далі, свідок, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_16 сіли в автомобіль BMW 320D, номерні знаки НОМЕР_1 . За кермом автомобіля перебував ОСОБА_5 , на передньому пасажирському сидінні перебував свідок, на задньому пасажирському з правого боку ОСОБА_16 , по центру ОСОБА_9 , з лівого ОСОБА_10 . На другому таксі, після них поїхали ОСОБА_20 та ОСОБА_38 . Приблизно о 22:20, вони виїхали від закладу «Амбар» та поїхали в напрямку Прибережної автомагістралі. В подальшому, з`їхавши з перехрестя з круговим рухом на вул. Дніпровській, ОСОБА_5 рухався у правій смузі для руху та проїхавши деяку відстань, в районі нерівності дороги у вигляді високого горбу, ОСОБА_5 з`їхав у ліву смугу для руху та розпочав набирати швидкість. Побачивши це, свідок сказав йому, що їм потрібно на заправку, яка в цей момент вже була з правого боку від автомобіля, проте ОСОБА_5 ніяк на це не відреагував та продовжив набирати швидкість. В цей час в автомобілі гучно грала музика. Далі, свідок майже одразу сказав йому ще раз «куди ти їдеш?», на що він посміхнувся та відповів йому «все нормально» та продовжив рух у лівій смузі. Після його слів, через 2-3 секунди, перебуваючи в районі залізничних колій, які йдуть поперек проїзної частини Прибережної автомагістралі, автомобіль в якому він знаходився підкинуло на нерівності дороги в районі вказаних колій, від чого автомобіль змістився ближче до лівого краю проїзної частини по ходу їх руху, майже на розділювальний газон, але в межах проїзної частини, після чого ОСОБА_5 намагаючись втримати автомобіль почав зміщуватись у правий бік та відбувся занос задньою частини автомобіля вліво, внаслідок чого вони продовжили рух в некерованому стані, в напрямку правого узбіччя, де в подальшому відбулось зіткнення спочатку з опорою електропередачі, а потім з деревом. Після зіткнення, свідок втратив свідомість на якийсь час, та прийшовши до тями, одразу почув голос, який лунав з колонок автомобіля. Через деякий час, коли почав розуміти, що трапилось, він почав розмову з оператором екстреної служби, та повідомив оператору про подію ДТП.. Увесь цей час усі інші пасажири та водій ОСОБА_5 перебували без свідомості. Потім, він почав кричати та звертатись то ОСОБА_5 від чого він прийшов до тями. В подальшому, ОСОБА_5 відчинив спочатку свої двері, а потім його та вийшовши з автомобіля побачив ОСОБА_10 , яка частково, а саме верхні кінцівки та тулуб, знаходилась на вулиці, а нижні в салоні автомобіля, тобто висіла на задній лівій двері в місці розбитого скляного покриття. Також, помітив голову ОСОБА_9 , яка була затиснута між задніми дверима та заднім лівим крилом. В цей момент підійшов ОСОБА_5 та почав питати у ОСОБА_10 чи вона жива, але на той момент ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вже не видавали ознак життя. В цей час, до них підбігли ОСОБА_17 та ОСОБА_37 , які в цей час перебували на заправці «Окко». Далі, до них під`їхав військовий евакуаційний автомобіль, з якого вийшли військовослужбовці допомогли дістати ОСОБА_39 з автомобіля. В подальшому, свідок та військові перенесли Аду в їх автомобіль та він разом з нею поїхав до 5-ї Міської лікарні. Зазначити швидкість руху автомобіля свідок не може, проте вказав, що швидкість була значно вищою за максимально допустиму;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , який в ході допиту пояснив, що у нього у власності є автомобіль BMW 320D, номерні знаки НОМЕР_1 . 22.11.2025 приблизно о 22 годині 30 хвилин, він керуючи зазначеним вище автомобілем, здійснював рух по проїзній частині Прибережної автомагістралі, від вул. Дніпровської в напрямку вул. Привокзальної. Він перебував за кермом, на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_23 , на задньому зліва ОСОБА_40 , по центру Стельмах Д, з правого ОСОБА_41 . При подальшому русі, перебуваючи в районі залізничних колій неподалік АЗС «БРСМ», при проїзді заокруглення проїзної частини, втратив керування та почав гальмувати, однак відновити контроль не вдалося, після чого автомобіль занесло та він в некерованому стані виїхав на праве узбіччя, де відбулось зіткнення задньою бічною частиною автомобіля з опорою електропередачі. Подальші свої дії точно не пам`ятає.

Слідчий суддя приходить до висновку, що матеріалами, зібраними під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та долученими до клопотання, підтверджується на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Слідчий суддя приймає до уваги, що по даному кримінальному провадженню ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, а тому, побоюючись покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, підозрюваний може переховуватись органів досудового розслідування та суду у подальшому.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вказана позиція узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд враховує, що у підозрюваного ОСОБА_5 наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а також наявна ІІ-група інвалідності, яка дає підстави для перетину державного кордону України. Враховуючи вказані факти, є можливість того, що ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, може залишити межі державного кордону України та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зокрема, таку правову позицію Європейський суд з прав людини виклав в п. 79 рішення у справі «Харченко проти України від 10 лютого 2011 року.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 особисто знайомий з основними свідками у кримінальному провадженні, тобто подальше спілкування підозрюваного з останніми дає змогу впливати на свідків, останній шляхом погроз або вмовляння може схилити останніх давати неправдиві показання відносно механізму пригоди.

З огляду на викладене, при розгляді даного клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1), 3), ч. 1 ст. 177 КПК України, є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд не може погодитись з доводами захисників, які зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим при вказаних обставинах.

На думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки, при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, житла, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, розуміння невідворотності покарання, він може залишити своє місце проживання і таким чином буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності, а також перебуваючи поза межами місця позбавлення волі, буде впливати на них умовляннями чи погрозами, схиляючи таким чином їх до зміни показів.

В рішенні Європейського суду з прав людини, у справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Також суд звертає окрему увагу на наслідки злочину, а саме: настання смерті двох потерпілих, тілесні ушкодження інших двох потерпілих, суспільний резонанс викликаний діянням та його наслідками .

Тому, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою відповідає нормам національного та міжнародного законодавства.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є доведеним і обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Згідно п.2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Вирішуючи питання можливості обрання альтернативного заходу забезпечення кримінального провадження, суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину який спричинив загибель двох осіб, тому суд вважає можливим не визначати розмір застави, відповідно до п.2 ч. 4 ст.183 КПК України.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши долучені до клопотання додатки, слідчий суддя дійшов висновку, що є достатні підстави для задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, про що свідчать зазначені вище обставини.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 194, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002268 від 23.11.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк 60 діб до 00 год. 30 хв. 21 січня 2026 року, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0002268 від 23.11.2025 року .

У задоволенні клопотання адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або застави відмовити.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали слідчого судді доручити Запорізькому РУП ГУНП в Запорізькій області.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Оголошення повного тексту ухвали 26 листопада 2025 року о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1