КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 05 листопада 2025 року апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: договори купівлі-продажу майнових прав від 20.06.2025 № 24 нж/1/3, № 25нж/1/3, № 2нж/1/3, № 27нж/1/3, № 28нж/1/3 та телефон «Huawei», що були вилучені в ході обшуку 11.07.2025 за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Решту майна, що було тимчасово вилучено 25 листопада 2024 в ході здійснення особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України громадянина України ОСОБА_8 а саме: паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 18.02.1997 на ім`я « ОСОБА_8 », орган, що видав Старокиївський РУ ГУ МВС України в м. Києві та Київській області, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я « ОСОБА_8 » № НОМЕР_2 від 07.10.1999 на 1 аркуші, конверт у якому міститься 5 фотознімків ОСОБА_8 розміром 3,5 на 4,5 - негайно повернути особі, у якої його було вилучено, або її представнику.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

На переконання апелянта, підстави для накладення арешту на вилучене майно, відсутні та воно не відповідає ознакам, передбачених ст. 98 КК України.

В судове засідання представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , та прокурор не з`явились, хоча про час та дату судового засідання їх повідомлено у встановлений законом спосіб. 05 листопада 2025 року на електронну адресу суду представник власника майна надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутність. Того ж дня, прокурором надіслано заперечення на апеляційну скаргу, в яких, просив відмовити у її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін. Крім того, зазначив, що не заперечує щодо розгляду апеляційної скарги без його участі. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників судового провадження, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001103 від 13 червня 2023 року, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у вчиненні злочинів ч. 4 ст. 190 (в редакції Кримінального кодексу України від 28.04.2023), ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України, а також за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб за участі ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою між собою та колом невстановлених осіб, керуючись корисливими мотивами шляхом введення в оману, надаючи недостовірні відомості про здійснення господарчої діяльності в сфері садівництва, ягідництва та виноградарства незаконно заволоділи грантовими коштами, передбаченими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2022 року №738 «Деякі питання надання грантів бізнесу».

З метою реалізації злочинного плану, були використані наступні підприємства:

- «ТОВ АДАМАНТІК» () згідно наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 1728 від 28.09.2023 р. надано грант для створення або розвитку тепличного господарства на суму 2 000 000 грн.;

- ТОВ «ГОРІХОВІ САДИ» () згідно наказу Мінагрополітики від 23.03.2023 р. № 612 надано грант в загальній сумі 5 270 000 грн. для створення або розвитку садівництва, ягідництва та виноградарства;

- ТОВ ФГ «ФРУКТОВІ САДИ» () згідно наказу Мінагрополітики від 27.03.2023 р. № 633 надано грант в загальній сумі 5 390 000 грн. для створення або розвитку садівництва, ягідництва та виноградарства;

- ТОВ «ФГ САДИ КИЇВЩИНИ» () згідно наказу Мінагрополітики від 28.03.2023 р. №645 надано грант в загальній сумі 5 245 000 грн., для створення або розвитку садівництва, ягідництва та виноградарства.

11 липня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено договори купівлі-продажу майнових прав та мобільний телефон.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 від 12 липня 2025 року зазначені речі та документи, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

24 липня 2025 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт на тимчасово вилучене майно, за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2025 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001103 про накладення арешту на договори купівлі-продажу майнових прав від 20.06.2025 №24нж/1/3, №25 нж/1/3, №26 нж/1/3, №27 нж/1/3, №28 нж/1/3, та телефон «Huawei», слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у право власності ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи власника майна, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,- без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 761/34678/25-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_16

Справа № 11сс/824/6708/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК