КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/6419/2025 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , вирішуючи питання відкриття провадження по апеляційній скарзі з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2025 року задоволено клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у межах кримінального провадження №0000853 від 01.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - задоволено.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 02.10.2023 року, а саме: з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 ; ключів від автомобілю MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 ; автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 , який переданий на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20-Б та повернути власнику.

Не погоджуючись з судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2025 року, якою скасовано арешт, накладений ухвалою Київського апеляційного суду від 02.10.2023 на автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про його державну реєстрацію та ключі від нього та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання представника власника майна про скасування арешту.

Перевіривши матеріали провадження, не вбачаю підстав для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Апеляційне провадження характеризується встановленим переліком судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку (ст. 392 КПК України), визначеним колом суб`єктів апеляційного оскарження (ст. 393 КПК України), особливостями апеляційного оскарження окремих судових рішень (ст. 394 КПК України), його порядком і строками (ст. 395 КПК України), визначеною формою апеляційної скарги та наслідками її недотримання (ст. ст. 396, 399 КПК України), а також умовами, підставами, порядком і наслідками апеляційного розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що законодавець не передбачив форму та процедуру окремого оскарження ухвали суду про скасування арешту на майно, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України.

Судами в процесі здійснення правосуддя реалізовуються повноваження щодо правозастосування, а повноваження щодо нормотворення належать саме законодавчому органу. Удосконалення нормативно-правових актів шляхом прийняття законів, внесення до них змін і доповнень є прерогативою законодавчої гілки влади і не належить до повноважень суду.

Натомість, одночасне оскарження ухвали суду щодо скасування арешту на майно разом із вироком у кримінальній справі прямо передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 392 КПК України.

Отже, ухвала суду першої інстанції про скасування арешту на майно, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК, не підлягає окремому апеляційному оскарженню.

Зазначені норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які ухвали суду першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні та не суперечать вимозі імперативності.

Згідно п.4 ст.399 КПК України, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

За таких обставин, приходжу до висновку, що оспорювана ухвала суду першої інстанції не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому у відкритті провадження за поданою апеляційною скаргою необхідно відмовити на підставі ч.4 ст.399 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 399 КПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2025 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою з доповненнями та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя ОСОБА_2