Дата документу 22.01.2026
Справа № 334/4775/25
Провадження № 1-кп/334/294/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 111, ч.2 ст.194 КК України,

встановив:

На розгляді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.111 ч.2, ст.194 ч.2 КК України.

23.12.2025 ОСОБА_6 подав до суду заяву про відвід захисника. Свою заяву обвинувачений мотивував тим, що захисник ОСОБА_7 не виконує своїх обов`язків, жодного разу не приходив до нього в слідчий ізолятор, не запропонував написати апеляційну скаргу, не надає йому юридичної допомоги.

В судовому засіданні ОСОБА_6 доводи заяви підтримав.

Адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що він приймає участь у кримінальному провадженні з моменту затримання обвинуваченого, приїздив до нього в Запорізький слідчий ізолятор та розмовляв з ним. Потім ОСОБА_6 перевели в Кропивницький слідчий ізолятор і у захисника не було можливості поїхати до нього. Заперечував проти задоволення клопотання.

Прокурор заперечив проти задоволення заяви обвинуваченого, зазначивши, що підстави для задоволення заяви відсутні.

Заслухавши заяву обвинуваченого та думку учасників судового засідання, колегія суддів дійшла до наступного.

Так, підстави для заявлення відводу захиснику викладені в статті 78 КПК України, а саме: ч.1 та ч.2 передбачено, що захисником, представником не має права бути особа, яка брала участь у цьому ж кримінальному провадженні як слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, експерт, спеціаліст, перекладач; особа не має права брати участь у цьому ж кримінальному провадженні як захисник або представник також у випадках:

1) якщо вона у цьому провадженні надає або раніше надавала правову допомогу особі, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулася з проханням про надання правової допомоги;

2) зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю (зупинення дії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або його анулювання) в порядку, передбаченому законом;

3) якщо вона є близьким родичем або членом сім`ї слідчого, прокурора, потерпілого або будь-кого із складу суду.

Обґрунтованих підстав щодо відведення захисника за призначенням - адвоката ОСОБА_7 , обвинувачений не навів, а тому судом сприймається його заява як відмова від захисника.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право, зокрема, на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів для оплати такої допомоги.

За приписами ч. 1 ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.

Отже, на всіх стадіях кримінального провадження закон забезпечує особу, яка підозрюється, обвинувачується або засуджена у вчиненні кримінального правопорушення, можливістю мати захисника як обраного нею, так і призначеного їй. Забезпечена така особа й можливістю відмовитися від захисника або замінити його відповідно до вимог процесуального закону.

Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не поширюється на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу до правосуддя.

Під час реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки на підставі ст. 49 КПК України захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Тому особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника за призначенням з особистих мотивів за відсутності обґрунтованих підстав для цього.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа має право обрати собі адвоката в разі, якщо є можливість оплатити його послуги. Особа, якій надається безоплатна юридична допомога, не має права обирати захисника. У випадках, коли безоплатно призначений захисник явно не виконує своїх обов`язків, органи влади мають позитивне зобов`язання замінити його.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що зі стадії досудового розслідування для захисту ОСОБА_6 було залучено захисника за призначенням ОСОБА_7 , який надалі також бере і участь у судовому провадженні.

На даний час у суду немає підстав стверджувати, що захисник ОСОБА_7 не застосовує передбачені законом засоби для належного захисту прав та інтересів обвинуваченого, жодних відомостей, які б свідчили, що такий захист якимось чином ставить під загрозу реалізацію права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд, не здобуто.

Тому відмова від захисника за призначенням з вимогою залучити іншого захисника за рахунок держави ґрунтується, на думку суду, лише на особистих мотивах обвинуваченого, не пов`язаних з неналежним забезпеченням його захисту, тому в цьому конкретному випадку немає підстав вважати порушеним його право на захист та заміну йому захисника за призначенням.

Ефективність захисту не є тотожним досягненню за результатами судового розгляду бажаного для обвинуваченого результату, а полягає в наданні йому належних і достатніх можливостей з використанням власних процесуальних прав та кваліфікованої юридичної допомоги, захищатися від обвинувачення в передбачений законом спосіб. Незгода обвинуваченого з позицією і тактикою захисту не свідчить про його неефективність. (Постанова ККС ВС від 21 листопада 2024 року, справа № 748/1972/19).

Отже, заяву обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід захисника за призначенням та його заміну на іншого захисника за призначенням, слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 78,81 КПК України, суд

постановив:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 23.01.2026 о 10:10 год.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2