Справа № 186/2541/25
Провадження № 1-кс/0186/341/25
У Х В А Л А

08 грудня 2025 року м.Шахтарське.

Слідчий суддя Шахтарського міського суду Дніпропетровської області - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Шахтарському клопотання дізнавача СД ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 від 04 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

05 грудня 2025 року до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання дізнавача про арешт майна по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 від 04 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 04 грудня 2025 року на стаціонарному блокпосту Х-9, розташованому за адресою: вул. Першотравнева, 1-г, с. Миколаївки, Синельниківського району, Дніпропетровської області, був зупинений транспортний засіб, марки «Фольксваген Гольф», з номером іноземної реєстрації, під керуванням військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав для перевірки посвідчення водія, серії НОМЕР_1 від 02 березня 2025 року, видане ТСЦ 1242, на ім`я ОСОБА_3 , з ознаками підробки.

По вказаному факту СД ВП № 3 Синельниківського РУП ГУНП було внесено відомості до ЄРДР за № 0000119 від 04 грудня 2025 року з правовою кваліфікацією ч.4 ст.358 КК України.

У ході огляду вищевказаного посвідчення водія, що мав місце 04 грудня 2025 року на стаціонарному блокпосту Х-9, було виявлено явні ознаки підробки. За результатами огляду посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02 березня 2025 року, видане ТСЦ 1242, на ім`я ОСОБА_3 , було вилучене та опечатане до спец. пакету НПУ ICR 0242738.

05 грудня 2025 року вилучене посвідчення водія у відповідність ч.1 ст. 98 КПК України визнано у кримінальному провадженні речовим доказом.

Підставами, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вилученого майна, є забезпечення належного зберігання речових доказів стороною кримінального провадження та фактичне позбавлення осіб, причетних до вчинення кримінального проступку, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном.

Враховуючи вищезазначене, з метою запобігання приховування або знищення речових доказів, дізнавач просить слідчого суддю накласти арешт на вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02 березня 2025 року, видане на ім`я ОСОБА_3 .

Дізнавач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання у її відсутність.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1 та 3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий (дізнавач), прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого (дізнавача), прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий (дізнавач), прокурор звертається з клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно з вимогами ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати існування обґрунтованої підозри щодо вчинення правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого (дізнавача), прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися, відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка, в силу закону, несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі, кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого (дізнавача), прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої його було вилучено.

Витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000119, відомості про яке внесені до реєстру 04 грудня 2025 року, підтверджується, що правова кваліфікація вчиненого - ч.4 ст.358 КК України.

До матеріалів клопотання про арешт майна долучено копії наступних документів: рапорту помічника чергового ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 04 грудня 2025 року; заяви ОСОБА_3 від 04 грудня 2025 року про добровільне надання для огляду посвідчення водія; протоколу огляду посвідчення водія від 04 грудня 2025 року та фототаблиці до нього, під час якого було вилучене: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02 березня 2025 року, видане на ім`я ОСОБА_3 ; постанови від 05 грудня 2025 року про визнання вилученого під час огляду майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

У ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане, вилучене під час огляду, майно, яке є знаряддям вчинення правопорушення, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення необхідних оглядів з участю відповідних спеціалістів, призначення відповідних експертиз.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами та тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт, слідчим суддею не встановлено.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення клопотання дізнавача про накладення арешту, з метою збереження речових доказів, проведення необхідних оглядів з участю відповідних спеціалістів, призначення відповідних експертиз та запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Незастосування цього заходу зумовить труднощі в частині збереження речових доказів, а також у проведенні відповідних оглядів та експертиз, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України,- слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання дізнавача СД ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна - задовільнити.

Накласти арешт на вилучене 04 грудня 2025 року в ході огляду майно: посвідчення водія, серії НОМЕР_1 від 02 березня 2025 року, видане ТСЦ 1242, на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_4