Справа № 496/2383/24
Провадження № 1-кп/496/26/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Троїцьке, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, тимчасово непрацюючого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286-1 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 11 листопада 2023 року, близько 19 годин 45 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «BMW 520» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не будучи позбавленим права керування транспортним засобом, однак не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, з завантаженням - водій та пасажир, по асфальтному зволоженому та чистому дорожньому покриттю, у нічний час доби, в умовах освітлення вуличними ліхтарями, здійснював маневр розвороту в бік вул. Виноградна по вул. Карла Маркса, в с. Троїцьке, по якій організований двосторонній рух, по одній смузі руху в кожному напрямку, після чого застосував різке прискорення. Вказаними діями ОСОБА_6 створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху, застосував не вірні прийоми керування транспортним засобом, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, відволікся від керування цим засобом, не враховував дорожню обстановку, гарантовано не забезпечив рух керованого автомобіля в межах своєї смуги руху, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, а навпаки нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, втратив контроль над керуванням свого транспортного засобу, в результаті чого у порушення вимог пунктів 1.5., 2.1. (а), 2.3. (б, д), 2.9. (a), 11.3., 12.1., 12.2., 12.3 Правил, якими передбачено: 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; 2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 11.3. «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об?їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу»; 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», здійснив неконтрольований виїзд свого транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення передньою частиною транспортного засобу з автомобілем марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у прямому зустрічному напрямку. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який сидів на задньому сидінні зліва, отримав наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, забій м`яких тканин лобної області; закритий перелом середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день) та згідно п. 2.2.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Шляхом належного виконання вимог пункту 12.1 Правил, водій автомобіля «BMW 520» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти події, його дії знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом дорожньо-транспортної пригоди та отриманням ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування. Пояснив, що 11.11.2023 року в с. Троїцьке керував автомобілем марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед цим із сусідом вживав алкоголь, а саме пиво у кількості 3,5 літра. Після чого сів за кермо і поїхав до магазину так як вдома не було хліба, а дітей потрібно було годувати. На вулиці було темно, дорога була слизькою так як був дощ і він здійснюючи маневр повороту був необережний та не впоравшись з керуванням автомобіль занесло на зустрічну смугу руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після вчинення ДТП він відшкодував заподіяну шкоду потерпілому та допомагає й зараз. У вчиненому щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Законним представником потерпілого ОСОБА_9 надано заяву, в якій просить міру покарання обвинуваченому призначити у вигляді позбавлення права керування, будь-яких матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_6 немає.

Прокурор просила визнати обвинуваченого винним та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення та визнає свою вину повністю у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, з`ясувавши при цьому те, що обвинувачений правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд, ураховуючи відсутність будь-яких сумнівів в добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а також переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відтак обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримується вимог кримінального закону, зокрема, ст. 65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких, слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Ще суд враховує і поведінку обвинуваченого під час вчинення правопорушення та після його вчинення, а саме те, що останній не мав наміру ухилятися від відповідальності, відшкодував завдану його діями шкоду, щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свій вчинок.

Вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має середню освіту, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, але працює по найму, від якого має дохід.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зауважила про те, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Під час судового розгляду судом проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність у нього будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_6 характеризується позитивно, також обвинувачений в добровільному порядку відшкодував заподіяну шкоду, з огляду на що у законного представника потерпілого до нього не має будь-яких претензій, також суд враховує думку прокурора, яка просила призначити покарання ОСОБА_6 не пов`язане із позбавленням волі із застосуванням вимог ст. 69 КК України.

За таких обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з метою виправлення ОСОБА_6 і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, враховуючи особу винного, а також, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_6 доцільно призначити покарання за ч.1ст.286-1КК України із застосуванням ст.69 КК України, тобто перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі в 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років. Суд вважає за необхідне призначити максимальний строк додаткового покарання, оскільки кримінальне правопорушення вчинено у стані алкогольного сп`яніння та пов`язане з реальною загрозою життю і здоров`ю учасників дорожнього руху

Відповідно до ч.1 ст.53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного, у встановлених цією нормою межах.

На переконання суду дане покарання, буде відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи Бакланов проти Росії від 09 червня 2005 року; Фрізен проти Росії від 24 березня 2005 року; Ісмайлова проти Росії від 29 листопада 2007 року) та перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_6 не обирався та підстав для обрання запобіжного заходу відносно нього, суд не вбачає.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Питання про судові витрати вирішити відповідно до ст.124 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Враховуючи, що арештоване майно не підлягає конфіскації за вироком, суд вважає за можливе накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 14.11.2023 року арешт скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі в 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати у загальній сумі 12873,76 грн. (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят три гривні сімдесят шість копійок) за проведення експертиз.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді від 14.11.2023 року по справі №496/7832/23 провадження№ 1-кс/496/2437/23 скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власникам за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1