ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2721/25

04 листопада 2025 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинувальним актом № 0004648 від 01.05.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, Українця, з середньою спеціальною освітою, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше неодноразово судимого, востаннє 13.10.2023 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі, покарання відбув повністю, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, курсанта 2-ї навчальної роти 3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

за участю сторін та учасників кримінального: прокурора- ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України та проходячи військову службу по мобілізації на посаді курсанта 2-ї навчальної роти 3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, за відсутності поважних причин, 12.02.2025 близько 08 год. 00 хв. не з`явився з лікувального закладу до розташування військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та відправився за місцем постійного проживання, що за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль та почав проводити час на власний розсуд не пов`язаний із проходженням військової служби, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України.

Ці дії ОСОБА_3 , які виразилися у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, надав показання на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 зазначеними вище діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану, нез`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, які помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України є рецедив кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання та обставину, що його обтяжує, особу обвинуваченого, який у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його відношення до скоєного, та те, що він щиро кається у вчиненому, та вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень, слід обрати обвинуваченому покарання за ч. 5 ст. 407 КК України - у виді позбавлення волі в межах санкції статті.

Окрім того, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 , неможливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ухвали Костопільського районного суду Рівненської області від 09 вересня 2025 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07.11.2025 року, без визначення розміру застави.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов - відсутній.

Судові витрати - відсутні.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись ст.374,376,395, 615 КПК України, 75-76 КК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України на підставі якої, призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 19 травня 2025 року.

До набрання вироком законної сили, залишити засудженому ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але не довше 60 (шістдесяти) днів з дня проголошення цього вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1