Справа № 583/1559/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2025 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 /в режимі відеоконференції/

його захисника ОСОБА_4 /в режимі відеоконференції/

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника цивільних позивачів - адвоката ОСОБА_5 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по кримінальному провадженню №0000028 від 08.01.2022 стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.126.2025 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, відшкодування втраченого заробітку у зв`язку із втратою працездатності задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 300000 гривень моральної шкоди та 313470 гривень заподіяної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, а всього 613470 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 100000 гривень моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

04.12.2025 від представника цивільних позивачів адвоката ОСОБА_5 надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій він просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_6 по 18280 гривень кожному в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

У судове засідання цивільні позивачі та їх представник не з`явилися, надійшла заява про проведення судового засідання без їх участі.

Засуджений та його захисник у судовому засіданні при вирішенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу прохали заважити, що розмір заявлених витрат не є співмірним зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг не відповідають критерію реальності таких витрат та становитиме надмірний тягар для ОСОБА_3 .

Вивчивши заяву та додані до неї докази, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу віднесено до процесуальних витрат.

У справі № 462/6473/16-ц ВП ВС зазначила, що питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК.

Частиною 1 ст. 124 КПК встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Частиною 1 ст. 126 КПК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК). Оскільки ст. 126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС у Постанові від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 робить висновок, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Отже, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

ВП ВС вважає, що невирішення питання про розподіл процесуальних витрат судами першої або ж апеляційної інстанцій не може бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не є істотним порушенням вимог КПК, не впливає на вирішення питання кримінально-правової кваліфікації, доведеності винуватості, призначення покарання та не може бути єдиною підставою для скасування прийнятих судових рішень.

Водночас ВП ВС вважає, що потерпілий (у цьому випадку цивільні позивачі) можуть звернутися із відповідним клопотанням до суду першої інстанції з метою вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, які мали бути вирішені судом під час прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні (у цьому випадку вироку).

Відповідно до ч. 5 ст. 534 КПК процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Інші питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішує суд, який ухвалив такий вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК).

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення указаних вимог цивільних позивачів.

Керуючись ст.ст. 118, 124, 126, 128, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 16 грудня 2025 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1