ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3826/24 (1-кп/639/139/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2116/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

секретаря судового засідання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків кримінальне провадження, внесене 07 квітня 2023 року до ЄРДР за №0000376, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Новобаварського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, продовжено строк дії процесуальних обов`язків відповідно до ч.7 ст.194 КПК України на строк 60 днів до 16 листопада 2025 року ,-

УСТАНОВИЛА:

В провадженні Новобаварського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене 07 квітня 2023 року до ЄРДР за №0000376, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.28, ч.4 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду щодо обвинуваченого ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався ухвалами суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 березня 2025 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 грн., з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язків відповідно до ч.5 ст.194 КПК України у разі її сплати.

Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 в порядку, передбаченому ст.331 КПК України, було продовжено строк дії процесуальних обов`язків відповідно до ч.7 ст.194 КПК України на строк 60 днів до 16 листопада 2025 року.

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у виді застави на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Цим же судовим рішенням продовжено запобіжні заходи у виді тримання під вартою - відносно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та у виді домашнього арещту - відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , щодо яких ухвалу не оскаржено.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Новобаварського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2025 року, якою ОСОБА_8 продовжено строк дії процесуальних обов`язків відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді застави, та змінити обраний запобіжний захід на інший у виді особистого зобов`язання.

До початку розгляду апеляційної скарги, вирішуючи питання про можливість перегляду ухвали місцевого суду в апеляційному порядку та заслухавши пояснення прокурора з цього питання, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлений вичерпний перелік рішень суду першої інстанції, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті (окрім рішення про продовження строку тримання особи під вартою), окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Виходячи з правового змісту наведених норм, під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті в апеляційному порядку може бути оскаржено ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою. При цьому ухвала про відмову в обранні, зміні або продовженні цього запобіжного заходу (на відміну від стадії досудового розслідування) не оскаржується.

Як убачається зі змісту поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , останній оскаржує ухвалу суду першої інстанції в частині визначення судомобвинуваченому ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави та продовження дії процесуальних обов`язків, покладених відповідно до ч.5 ст.194 КПК України.

Однак, апеляційне оскарження такої ухвали суду кримінальним процесуальним законом не передбачено, вона не входить до переліку рішень, визначених у ст.392 КПК чи інших статтях цього Кодексу, які містять пряму вказівку на можливість апеляційного оскарження ухвал суду.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим.

Верховний Суд також неодноразово наголошував, що ст.129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, тож чинний КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Зазначений висновок кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2010 р. № 3-рп/2010 у справі щодо офіційного тлумачення положення п. 18 ч. 1 ст. 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі ст. 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду), в якому Конституційний суд, розглядаючи положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, дійшов висновку, що апеляційне оскарження судового рішення можливе в усіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження.

У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження)».

Отже, вищевказана ухвала суду оскаржена захисником з підстав, з яких вона не може бути оскаржена на стадії судового провадження до ухвалення судового рішення по суті.

Виходячи з матеріалів та характеру провадження, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відноситься до переліку ухвал, які визначені ст.392 КПК України, а тому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

За умови якщо ухвала суду не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

У той же час положення чинного кримінального процесуального закону не передбачають такої підстави для закриття апеляційного провадження, яке відкрито за апеляційною скаргою на судове рішення, яке відповідно не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. Тобто, в законодавчому порядку чітко не врегульована ситуація, коли апеляційний суд відкрив апеляційне провадження за відсутності передбачених законом підстав.

У аналогічних випадках Верховний Суд сформував позицію, згідно якої закривав касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою на судове рішення, яке відповідно до ст.424 КПК України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Зокрема, такий підхід був застосований Великою Палатою Верховного Суду, яка вважала за необхідне закрити касаційне провадження, відкрите за скаргою на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (постанова від 23 січня 2019 року у справі №738/1482/16-к; постанова від 15 жовтня 2024 року у справі №638/17812/23).

Відповідно до правового висновку, викладеного в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 569/17036/18 (провадження № 51-598 кмо 19), яка є релевантною до даного кримінального провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Новобаварського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2025 року про продовження строку дії процесуальних обов`язків відповідно до ч.7 ст.194 КПК України обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів до 16 листопада 2025 року слід закрити як таке, що було помилково відкрите, а апеляційну скаргу з доповненнями, невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами, що не суперечить загальним засадам та принципам кримінального провадження.

Керуючись ст. 392, 398, 399 КПК, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Новобаварського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2025 року про продовження строку дії процесуальних обов`язків відповідно до ч.7 ст.194 КПК України обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів до 16 листопада 2025 року - закрити.

Копію ухвали та апеляційну скаргу, з доповненнями, невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5