Справа № 145/1677/25
Провадження №11-сс/801/964/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.11.2025, якою до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 368 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 08:32 год. 09 січня 2026 року включно з одночасним визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 242 240 гривень, -

встановив :

Ухвалою суду до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 08:32 год. 09 січня 2026 року включно з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 242 240 гривен.

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, що з урахуванням тяжкості можливого покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя вважав, що саме такий розмір буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В апеляційній скарзі прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.11.2025 відносно ОСОБА_8 , постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді взяття під варту на строк 60 днів, з визначенням застави в розмірі 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Погоджуючись з висновками слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апелянт вважає, що слідчим суддею необхідно було визначити заставу у розмірі істотно більшому за межі, встановлені п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Так, ОСОБА_8 вчинив корупційні злочини в період діє правового режиму воєнного стану, що істотно підвищує ступінь суспільної небезпеки його дій, оскільки ці злочини безпосередньо перешкоджають належному функціонуванню механізмів мобілізації, тобто фактично створюють умови для ухилення від призову та укомплектування військових частин у час збройної агресії проти України. Крім того, злочинна діяльність підозрюваного не була одноразовою, а мала системний, повторюваний та тривалий характер, що підтверджується вимаганням неправомірної вигоди у різні дні, застосуванням службового впливу на значну кількість посадових осіб - Тиврівської селищної ради, членів ЛКК, посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 . Такі дії свідчать про глибоку корумпованість та сформований механізм зловживань, який підозрюваний може продовжити або відновити, перебуваючи на волі навіть за умови внесення мінімальної застави.

Встановлено також, що підозрюваний має вагомі фінансові ресурси та значні активи, що свідчить про спроможність без значних зусиль внести мінімальну заставу, визначену слідчим суддею, не відчувши жодних стримуючих наслідків. Відтак, встановлена сума у 343 240 грн. не відповідає його реальному майновому стану, не є "стримуючим чинником" у розумінні практики ЄСПЛ та фактично не гарантує виконання ним процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній підстав та вважав за необхідне застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підозрюваного та його захисника, які заперечили проти доводів прокурора, стверджували, що застосований запобіжний захід цілком здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, в той час як доводи сторони обвинувачення щодо збільшення розміру застави нічим не обґрунтовані, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційна скарга прокурора -підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У провадженні слідчого відділення відділення поліції №2 Вінницького районного управління поліції ГУНП в Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000366 від 23.09.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 та ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_8 , будучи заступником селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Тиврівської селищної ради вчинив ряд корупційних кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Так, відповідно до п. 1.2 посадової інструкції заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Тиврівської селищної ради (далі Посадова інструкція) - заступник селищного голови є посадовою особою місцевого самоврядування;

Згідно Розділу ІІ посадової інструкції заступник селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Тиврівської селищної ради серед іншого виконує наступні функції:

- Організовує і контролює роботу виконавчого комітету та здійснює підготовку питань, що розглядаються на засіданнях виконкому, готує проекти рішень виконавчого комітету селищної ради.

- Забезпечує моніторинг та контроль за виконанням завдань, визначених за результатами засідань виконавчого комітету, селищного голови.

- Забезпечує своєчасне виконання, а в випадках, що стосуються його особисто, виконує розпорядження голови, рішення виконкому та сесії ради, приписи інших контролюючих організацій.

- Організовує підготовку і внесення на розгляд виконавчого комітету селищної ради проекту програми соціально-економічного розвитку Тиврівської селищної територіальної громади.

- Забезпечує розгляд депутатських запитів та депутатських звернень, виступає в засобах масової інформації, дає інтерв`ю з питань, віднесених до власної компетенції, забезпечує прозорість у діяльності селищної ради.

- Подає до державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ та організацій, громадян інформацію з питань, які входять до його компетенції.

- Організовує виконання повноважень виконавчого комітету селищної ради в сферах соціально-економічного та культурного розвитку, планування та обліку, охорони навколишнього природного середовища, інвестиційної політики, зовнішньоекономічних зав`язків, адміністративно-територіального устрою, забезпечує вирішення питань надзвичайних ситуацій і цивільного захисту населення в межах своїх повноважень.

Згідно рішення № 232 від 16.12.2022 Тиврівської селищної ради Вінницького району, Вінницької області Виконавчим комітетом затверджено персональний склад опікунської ради при виконавчому комітету головою комісії визначено заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_8 .

Відповідно до положення про комісію із встановлення факту здійснення військовозобов`язаними догляду (постійного догляду) комісія Тиврівської селищної ради для розгляду заяв громадян про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (далі-Комісія) утворюється виконавчим комітетом селищної ради з метою встановлення факту здійснення військовозобов`язаним догляду (постійного догляду).

Положення про Комісію, кількісний та персональний склад Комісії затверджується рішенням виконавчого комітету селищної ради.

Комісія в своїй роботі керується Конституцією України, законами України, постановами Кабінету Міністрів України, іншими підзаконними актами, рішеннями селищної ради та її виконавчого комітету, розпорядженнями, а також цим Положенням.

Комісія реалізує свої повноваження на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України, та у разі його продовження.

Положення визначає порядок складення та видачі акту про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду), відповідно до п. 61 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024№ 560.

Основним завданням Комісії є розгляд заяв військовозобов`язаних щодо встановлення факту здійснення військовозобов`язаними догляду (постійного догляду):

- які мають право на відстрочку відповідно до п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю(батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду;

- які мають право на відстрочку відповідно до п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та які мають одного своїх батьків з інвалідністю І чи II групи або одного з батьків дружини чоловіка) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших осіб. які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю І чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю;

- які мають право на відстрочку відповідно до п.14 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та є члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю 1 або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю І або II групи.

Так, ОСОБА_8 , будучи заступником селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Тиврівської селищної ради та одночасно головою комісії із встановлення факту здійснення військовозобов`язаними догляду (постійного догляду) Тиврівської селищної ради, обіймав посаду пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою.

В ході досудового розслідування встановлено, що у вересні 2025 року (точна дата і час не встановлено, але не пізніше 23.09.2025), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся до голови комісії із встановлення факту здійснення військовозобов`язаними догляду (постійного догляду) ОСОБА_8 , з метою встановлення факту постійного догляду за своєю матір`ю ОСОБА_10 у зв`язку із тим, що його мати ОСОБА_10 , є інвалідом ІІ групи.

В ході телефонної розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що відбулась 29.09.2025, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 про необхідність прибуття з відповідними документами матері до Тиврівської селищної ради з метою подачі відповідно заяви на отримання відстрочки.

У подальшому, 30.09.2025 у ході особистої зустрічі між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , що відбулась у робочому кабінеті останнього, за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, що полягало у встановленні факту здійснення постійного догляду за матір`ю, що в подальшому буде підставою для отримання відстрочки від мобілізації ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , будучи службовою особою, діючи умисно, з прямим умислом, з метою незаконного збагачення, під час спілкування з ОСОБА_9 , що мало місце 30.09.2025 висунув протиправну вимогу останньому про надання неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США за вчинення дій, пов`язаних зі створенням умов, що нададуть підставу останньому отримати відстрочку від мобілізації, шляхом винесення позитивного рішення комісії Тиврівської селищної ради під час розгляду заяви про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду), головою, якої останній і являвся. При цьому він створив у заявника переконання, що без такої передачі позитивне рішення ухвалене не буде.

В свою чергу, ОСОБА_9 на вимоги ОСОБА_8 вимушено погодився, оскільки був переконаним, що за інших умов він не отримає відстрочку від мобілізації, у зв`язку з чим, надав ОСОБА_8 усі документи, необхідні для отримання відстрочки від мобілізації в період дії правового режиму воєнного стану.

Після чого, цього ж дня, ОСОБА_8 , будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, діючи з використанням службового становища та всупереч інтересам служби використовуючи особисті відносини з членами комісії із встановлення факту здійснення військовозобов`язаними догляду (постійного догляду), в якій останній є головою комісії, без наявності необхідного пакета документів, зокрема медичних висновків про те, що хвора за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, без здійснення обстеження за місцем проживання ОСОБА_10 , виготовив акт від 30.09.2025 про встановлення факту здійснення постійного догляду за ОСОБА_10 , який надав ОСОБА_9 для подальшого звільнення від мобілізації.

Надалі, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, діючи умисно, з прямими умислом, під час особистої зустрічі з ОСОБА_9 , що мала місце 10.11.2025 у приміщенні Тиврівської ОТГ, знову висунув вимогу ОСОБА_9 про надання неправомірної вигоди - талонів на пальне в кількості 500 літрів бензину та 500 літрів дизельного пального, частина з яких передбачалась за видачу акту від 30.09.2025 про встановлення факту здійснення постійного догляду за ОСОБА_10 .

В подальшому, 11.11.2025 о 08:24 годині, ОСОБА_9 , на виконання вищевказаної домовленості, перебуваючи у приміщенні Тиврівської селищної ради, що за адресою: смт. Тиврів, вул. Тиверська, 40, діючи під контролем правоохоронних органів, передав ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді талонів на пальне в розмірі 500 літрів бензину та 500 літрів дизелю, частина з яких передбачалась за видачу акту від 30.09.2025 про встановлення факту здійснення постійного догляду за ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто у одержанні службовою особою, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Окрім цього, ОСОБА_8 , розуміючи той факт, що ОСОБА_9 отримав акт від 30.09.2025 про встановлення факту здійснення постійного догляду за ОСОБА_10 , 02.10.2025 в денну пору доби, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення здійснив телефонний дзвінок до ОСОБА_9 , та домовився про зустріч з останнім.

В ході зустрічі, що мала місце 02.10.2025 поруч з приміщенням Тиврівської територіальної громади, за адресою: смт. Тиврів, вул. Тиверська, 32, ОСОБА_8 , переслідуючи злочинний умисел щодо незаконного збагачення повідомив ОСОБА_9 щодо перебування останнього в полі зору посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 , у той же час повідомив, що дане питання зможе вирішити шляхом впливу на вищезазначених посадових осіб після передачі йому додаткової неправомірної вигоди, а також повідомив про необхідність прибуття ОСОБА_9 до Прозорого офісу та подачі відповідних документів, які є підставою отримання відстрочки.

На виконання вимоги ОСОБА_8 , ОСОБА_9 звернувся у Прозорий офіс з метою подачі документів, однак йому надали список необхідних документів, які потрібні для їх подачі, серед яких обов`язком є довідки ЛКК, яких у останнього не було.

Враховуючи вищевказаний факт, 03.10.2025 ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_8 про необхідність отримання довідок ЛКК з метою подачі документів для отримання відстрочки від мобілізації, на що ОСОБА_8 , використовуючи свої службові повноваження зателефонував керівнику КНП «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради - ОСОБА_11 та повідомив, що ОСОБА_9 приїде до неї за довідкою ЛКК.

В свою чергу, ОСОБА_9 , діючи за вказівкою ОСОБА_8 07.10.2025 прибув до КНП «Багатопрофільна лікарня Тиврівської селищної ради», після чого при спілкуванні з керівником вищезазначеного закладу ОСОБА_11 остання здійснила телефонний дзвінок голові ЛКК ОСОБА_12 та повідомила, що про необхідність надання позитивного висновку про встановлення необхідності здійснення постійного стороннього догляду, при цьому повідомивши ОСОБА_9 про можливість отримання відповідного висновку ЛКК на протязі години.

В подальшому, 08.10.2025 ОСОБА_9 , отримавши відповідний висновок ЛКК, прибув до Прозорого офісу у м. Вінниця де здійснив подачу документів для оформлення опікунства на матір`ю, з метою отримання відстрочки від мобілізації.

Надалі, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, діючи умисно, з прямими умислом, під час особистої зустрічі з ОСОБА_9 , що мала місце 10.11.2025 у приміщенні Тиврівської ОТГ, знову висунув вимогу ОСОБА_9 про надання неправомірної вигоди - талонів на пальне в кількості 500 літрів бензину та 500 літрів дизельного пального, за те, що він здійснив вплив на членів лікарської консультаційної комісії та ІНФОРМАЦІЯ_2 , за те, що ОСОБА_9 отримав відповідну відстрочку від мобілізації.

В подальшому, 11.11.2025 о 08:24 годині, ОСОБА_9 ,на виконання вищевказаної домовленості, перебуваючи у приміщенні Тиврівської селищної ради, що за адресою: смт. Тиврів, вул. Тиверська, 40, діючи під контролем правоохоронних органів, передав ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді талонів на пальне в розмірі 500 літрів бензину та 500 літрів дизелю, за видачу акту від 30.09.2025 про встановлення факту здійснення постійного догляду за ОСОБА_10 та здійснення впливу на посадових осіб, уповноважених на виконання функцій держави, зокрема членів лікарської консультаційної комісії та ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

11.11.2025 о 08:32 ОСОБА_8 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України.

11.11.2025 о 22:19 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 та ч. 3 ст. 368 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що слідчий суддя вірно врахував, що вагомість наявних доказів, які можуть переконувати, що підозрюваний міг вчинити кримінальні правопорушення, в яких підозрюється, їх тяжкість, дані про особу ОСОБА_8 , його вік та стан здоров`я, сімейний стан, відсутність попередніх притягнень до кримінальної відповідальності та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, приховати або спотворити речі і документи, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як прокурором у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності всі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Щодо незгоди сторони обвинувачення з рішенням слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_8 розміру застави, то колегія суддів звертає увагу на те, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Отже, вказавши, що суд має право не визначати розмір застави, законодавець відніс можливість визначення розміру застави у кримінальних провадженнях щодо злочинів певних категорій до дискреційних повноважень суду.

13 січня 2022 року Європейський Суд ухвалив рішення в справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15), у якому зазначив, що застава має на меті передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Обов`язок суду призначити такий розмір застави, щоб була забезпечена процесуальна поведінка особи.

Визначаючи розмір застави в сумі 242 240 гривень, слідчий суддя залишив поза увагою, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні двох тяжких злочинів, а саме у одержання неправмірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди та одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, особу підозрюваного, його службове становище і визначив заставу у передбачених межах, яка не здатна забезпечити виконання підозрюваною особою процесуальних обов`язків.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, розмір застави визначається слідчим суддею, судом, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В свою чергу, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , ризики можливої неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та тяжкість можливого покарання, дають підстави колегії суддів визначити заставу в 100 (сто) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 грн. (триста дві тисячі вісімсот) гривень.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвалу суду, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177-178 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а ухвалу слідчого судді слід скасувати.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , -задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.11.2025, якою до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 08:32 год. 09 січня 2026 року включно з одночасним визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 242 240 гривень, - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання начальника Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_13 , - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 09 січня 2026 року включно.

Визначити заставу у 100 (ста) розмірах прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 грн. (триста дві тисячі вісімсот) гривень.

В разі внесення застави на ОСОБА_8 покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою ними періодичністю.

- не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

- утриматись від спілкування із особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні.

- здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорта) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4