печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001246 від 27.06.2025,

В С Т А Н О В И В :

11.12.2025 прокурор Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на мобільні телефони, комп`ютерну техніку належну ОСОБА_4 , вилучену 02.12.2025 в ході обшуку за місцем мешкання останнього в квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що зазначені речі мають доказове значення, відповідно до постанови слідчого від 02.12.2025 визнанні речовими доказами, оскільки відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, яка відповідає п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу на підставі абз. 1 ч. 3 цієї статті підлягає арешту.

До початку розгляду клопотання учасники судового провадження подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні, оскільки вилучені речі містять інформацію, яка вказує про причетність ОСОБА_4 до інкримінованих події пов`язаних із незаконним ухиленням від мобілізації шляхом безпідставного оформлення групи інвалідності.

Власник майна в судове засідання не з`явився, правову позицію не надав.

Вивчивши клопотання прокурора, письмові заперечення представника власника майна, дослідивши додані до них документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури м.Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001246 від 27.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 332 КК України, які полягають у діях групи осіб з організації схеми ухилення від мобілізації шляхом виготовлення відповідного пакету мед документації з подальшим направленням на МСЕК для встановлення групи інвалідності, з метою подальшого виїзду за державний кордон України

02.12.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 від 19.11.2025 № 757/57660/25-к проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Iphone», який поміщено до спец пакету WAR 0103747;- мобільний телефон марки «Iphone», який поміщено до спец пакету WAR 0103732;- ноутбук з флеш пристроєм марки «НР», який поміщено до спец пакету QHY 0132538.

02.12.2025 слідчим СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 вилучені мобільні телефони та ноутбук, визнані речовими доказами та приєднані матеріалів кримінального провадження № 0001246 від 27.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332 КК України, оскільки відповідають ознакам речових доказів та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

Згідно квитанції поштової організації, 03.12.2025 Печерським УП ГУНП у м. Києві відправлено до суду клопотання про накладення арешту. Оцінюючи питання дотримання строків звернення для арешту тимчасово вилученого майна, слідчий суддя виходить з вимог ч.2 ст. 115 КПК України, яка регламентує, що при обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години.

Вимогами абз.2 ч.5 ст.171 КПК України визначено 48-годинний термін звернення слідчого, прокурора із клопотанням до суду, у разі тимчасово вилученого майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 КПК України.

Оскільки, слідча дія - обшук, згідно протоколу від 02.12.2025 завершена о 11:11год., то сплив часу звернення настає у відповідний час 04.12.2025.

Відповідно до ст.116 КПК України строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту. Приймаючи до уваги, що 03.12.2025 клопотання було здано до поштової організації, то слід дійти висновку про дотримання прокурором строку звернення до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

За містом клопотання прокурора стверджується, що вилученні за обшуком речі є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже метою арешту в даному випадку за п.1 ч.2 ст.170 КПК України є необхідність збереження речових доказів.

На даний час прокурор вказує, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження, а також з метою збереження речових доказів виникла необхідність у вжитті заходу забезпечення цього провадження, такого як арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі на кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках, чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що не все майно, на арешті якого наполягає прокурор, відповідає критеріям речового доказу у кримінальному провадженні №0001246. Належним чином не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, необхідність накладення арешту на комп`ютерну техніку та всі мобільні телефони, вилучені внаслідок слідчої дії.

Висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України може бути зроблений лише на підставі постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Водночас, в протоколі обшуку слідчий зазначає, що 02.12.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone», який поміщено до спец пакету WAR 0103747;- мобільний телефон марки «Iphone», який поміщено до спец пакету WAR 0103732;- ноутбук з флеш пристроєм марки «НР», який поміщено до спец пакету QHY 0132538;

У відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 168 КПК, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Водночас, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК, арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 2 цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Крім викладеного вище, в клопотанні прокурором не наведено існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що електронні засоби збереження інформації (мобільні телефони та ноутбук), вилучені у ОСОБА_4 є доказом злочину. Також з клопотання не вбачається наявність достатніх підстав вважати, що наведена техніка відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, водночас постанова слідчого не містить жодного обґрунтування того, що вказані носії інформації містять відомості щодо роботи із документами, які є предметом досудового розслідування, а також листування осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відтак може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

Існування такої підозри у тому, що конкретна річ або предмет містить певні відомості, які є предметом досудового розслідування протягом розумного проміжку часу досудового розслідування має бути перевірена, підтверджена або спростована.

Натомість, із наданих документів, а також представлених аргументів сторони обвинувачення не убачається того, що з 02.12.2025 із вилученим майном провадяться якісь дії, на підтвердження або на спростування їх значення речового доказу у кримінальному провадженні, зокрема проведенням огляду та/або експертного дослідження.

Тому, на думку слідчого судді, за відсутності даних про наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вказані носії інформації, на арешті яких наполягає прокурор є доказом розслідуваних злочинів, сам факт їх визнання речовими доказами (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), не може бути правовою підставою для їх арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу.

Враховуючи наведені мотиви та аргументацію клопотання прокурора, слідчий суддя вважає, що в розумінні вимог ст. 132 КПК України прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, а тому у відповідності до ст. 94 КПК України слідчий суддя оцінюючи надані докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, приходить до висновку, що у такому випадку не можливо досягти інтересів досудового розслідування, забезпечивши збереження речових доказів, які у подальшому можуть досліджуватись судом, а тому у задоволенні клопотання прокурора в накладенні арешту на вилученні мобільні телефони та комп`ютерну техніку належить відмовити.

Тому, на думку слідчого судді, за відсутності даних про наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вказані речі, на арешті яких наполягає прокурор є доказом інкримінованих злочинів за ч.2 ст.332 КК України, сам факт їх визнання речовими доказами (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), не може бути правовою підставою для їх арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2025 у справі № 757/57660/25-к дозвіл на обшук домоволодіння належного ОСОБА_4 надавався з метою вилучення медичних документів, блокнотів, робочих записів, чернеток, листів пов`язаних із отриманням групи інвалідності та зняттям з військового обліку.

Відмова у задоволенні вимог клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна відповідно до п. 2 ч.1 ст. 69 КПК України, тягне за собою його повернення.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно ОСОБА_4 вилученого 02.12.2025 в ході проведення обшукув квартирі АДРЕСА_1 , відмовити.

Зобов`язати прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , якого включено до групи прокурорів у кримінальному проваджені № 0001246 від 27.06.2025, негайно повернути власнику або уповноваженим (довіреним) від його імені особам - мобільний телефон марки «Iphone», який поміщено до спец пакету WAR 0103747;- мобільний телефон марки «Iphone», який поміщено до спец пакету WAR 0103732;- ноутбук з флеш пристроєм марки «НР», який поміщено до спец пакету QHY 0132538.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6