Справа № 489/7932/25
Провадження № 1-кп/489/522/26
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

22 січня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження №0000097 від 31.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

встановив:

До суду надійшли клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строку тримання під вартою, у зв`язку з продовженням існування ризиків переховування обвинувачених від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, які існували при застосуванні запобіжних заходів.

Прокурор підтримав клопотання та просив їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи можливим застосувати більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою, вважаючи можливим застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 02.04.2025 відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29.05.2025 без визначення розміру застави, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою суду від 26.11.2025 до 24.01.2026.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 09.04.2025 відносно ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 31.05.2025 без визначення розміру застави, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою суду від 26.11.2025 до 24.01.2026.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи заявлені прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованих їм кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, особи обвинувачених, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує». Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень є свідченням їх обґрунтованої підозри. При цьому, на даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про винуватість чи невинуватість обвинувачених в інкримінованих їм діяннях, що буде вирішуватися судом в нарадчій кімнаті при ухваленні остаточного рішення у справі.

На переконання суду, на даний час продовжують існувати ризики вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, які існували при застосуванні ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні ряду умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачене найсуворіше покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, має достатню обізнаність, щоб розуміти тяжкість інкримінованих злочинів та покарання за їх вчинення. Також на даний час частина території України перебуває під тимчасовою окупацією рф, внаслідок чого обвинувачений може переховуватися на вказаній території від суду.

Крім того, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів проти власності, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак це не сприяло його виправленню, та йому інкримінується протягом короткого періоду часу після останнього звільнення 13.09.2024 з місць відбування покарання вчинення ряду умисних тяжких та особливо тяжких злочинів. Також ОСОБА_5 не працює та не має стабільного джерела доходів, а також міцних соціальних зв`язків та постійного зареєстрованого місця проживання, що свідчить про відсутність чинників, які могли б утримати його від продовження злочинної діяльності.

За такого, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів, що є підставою для задоволення клопотання прокурора.

Крім того, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, наявність декількох істотних ризиків, кількість інкримінованих кримінальних правопорушень та обставини їх вчинення, особу обвинуваченого, суд вважає доцільним не визначати розмір застави відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Також, на переконання суду, на даний час продовжують існувати ризики вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, які існували при застосуванні ОСОБА_6 запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні умисних тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачене найсуворіше покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, має достатню обізнаність, щоб розуміти тяжкість інкримінованих злочинів та покарання за їх вчинення. При цьому, на даний час частина території України перебуває під тимчасовою окупацією рф, внаслідок чого обвинувачений може переховуватися на вказаній території від суду.

Також суд враховує відомості щодо особи ОСОБА_6 , який хоч і вважається таким, що не має судимості, однак його минулий кримінальний досвід, а також характеристика з місця проживання як особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності за правопорушення, що посягають на громадський порядок та громадську безпеку, свідчать про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень. Також ОСОБА_6 не працює та не має стабільного джерела доходів, неодноразово перебував на лікуванні як наркозалежна особа, що свідчить про відсутність чинників, які могли б утримати його від продовження злочинної діяльності.

За такого, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів, що є підставою для задоволення клопотання прокурора.

При цьому, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, наявність декількох істотних ризиків, кількість кримінальних правопорушень та обставини їх вчинення, особу обвинуваченого, суд вважає доцільним не визначати розмір застави відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Крім того, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, суд враховує положення ч. 6 ст. 176 КПК України, за якими під час дії воєнного стану до особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 113 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього кодексу, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також згідно з п. 6.2 Рішення Конституційного Суду України від 19.06.2024

№ 7-р(II)/2024, «застосування за частиною шостою статті 176 КПК під час дії воєнного стану запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яку підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, громадської безпеки, миру, безпеки, людства та міжнародного правопорядку, за наявності ризиків, визначених статтею 177 Кодексу, є потрібним засобом для забезпечення ефективності розслідування цих злочинів і виконання завдань кримінального провадження в умовах воєнного стану, що обумовлено потребою посиленого захисту суверенітету, територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України».

Таким чином, встановлені обставини є підставою для задоволення клопотань прокурора та необхідність продовження обвинуваченим строку запобіжних заходів.

Керуючись статтями 314 - 316, 370, 372 КПК України, суд

постановив:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів - до 22.03.2026 включно без визначення розміру застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів - до 22.03.2026 включно без визначення розміру застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Строк дії ухвали до 22.03.2026 включно.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3