Справа № 729/1346/25
1-кп/729/153/25
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000106 від 25.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Рудьківка Бобровицького району Чернігівської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

25.05.2025 близько 00 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем свого проживання у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , після спільного вживання алкогольних напоїв та подальшої виниклої сварки, з мотивів особистих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із співмешканцем ОСОБА_8 , з яким спільно проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, під час продовжуваної сварки та у присутності дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяла із поверхні столу житлової кімнати будинку кухонний ніж, та тримаючи його у своїй правій руці, завдала лезом ножа один удар в область грудної клітки спереду ОСОБА_10 , який стояв навпроти неї, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді однієї відкритої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва, яка проникає в плевральну порожнину, з ушкодженням навколосерцевої сумки та серця, що має ознаки тяжкого ступеня тяжкості за ознакою небезпеки для життя і знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з причиною настання смерті потерпілого.

Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 на місці події у АДРЕСА_1 , унаслідок відкритої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва, яка проникає в плевральну порожнину, з ушкодженням навколосерцевої сумки та серця, яка супроводжувалась гострою зовнішньою та внутрішньою кровотечею.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (GETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні, або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинила домашнє насильство у формі фізичного насильства.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні вину в пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України визнала, дала показання, що кримінальне правопорушення вчинила при обставинах вказаних в обвинувальному акті. Так,24.05.2025 вона на протязі дня разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 вживала спиртні напої, при цьому час від часу, у неї зі співмешканцем виникали конфлікти на ґрунті побутових питань. 24.05.2025 близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_8 прийшов від сусіда, з яким вживав спиртні напої, будучи в стані алкогольного сп`яніння, почав конфліктувати. Час від часу, виходив з будинку, а потім приходив. Близько 00 годин 00 хвилин 25.05.2025 року ОСОБА_8 знову зайшов до будинку, провокував конфлікт та почав бійку, взявши її рукою за волосся та вдарив рукою по голові, в цей час вона почала його виштовхувати з будинку. Коли вони вже були в другій кімнаті будинку, ближче до виходу вона зі столу взяла ніж та хотіла його налякати ударивши його в плече, що і зробила, а саме нанесла один удар ножем, котрий був у правій руці, виштовхнула його на вулицю, закрила двері та пішла спати. Ранком діти повідомили, що ОСОБА_8 лежить у дворі. Коли вийшла на вулицю, то побачила ОСОБА_8 мертвим з колото-різаною раною в області грудної клітки поряд з будинком на території двору, за вище вказаною адресою. Після чого, вона зрозуміла, що вбила його, а тому накрила труп простирадлом, щоб не бачили діти та викликала поліцію. Свою вину визнає та шкодує про скоєне. Вдаривши його ножем, вона передбачала наслідки, а саме смерть потерпілого, але вбивати наміру його не мала.

Потерпіла у судовому засіданні пояснила, що 25.05.2025 року в ранковий час їй зателефонувала сусідка сина ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , яка повідомила, що вночі між ними відбулась сварка, в ході якої ОСОБА_3 взяла зі столу кухонний ніж та нанесла одного удару ножем ОСОБА_8 в область грудної клітки, чим спричинила колото-різану рану з ушкодженням серця, від якої син помер. Вони разом з чоловіком та донькою одразу поїхали на місце події, проте в селі вже нікого не було, а тому вони поїхали до відділення поліції де їм повідомили, що труп її сина знаходиться в морзі. Вказала на те, що для ОСОБА_3 бажає 12 років позбавлення волі.

Окрім показань обвинуваченої ОСОБА_3 , її вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України у повному обсязі підтверджується сукупністю зібраних доказів, які були досліджені та перевірені судом в судовому засіданні, а саме:

- витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні за № 0000106 від 25.05.2025 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України з викладенням обставин про вчинення кримінального правопорушення, де зазначено, що 25.05.2025, близько 00 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем свого проживання у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , після обопільного вживання алкогольних напоїв та подальшої виниклої сварки, з мотивів особистих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із співмешканцем ОСОБА_8 , з яким спільно проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, під час продовжуваної сварки та у присутності дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяла із поверхні столу житлової кімнати будинку кухонний ніж та тримаючи його у своїй правій руці, завдала лезом ножа один удар в область грудної клітки спереду ОСОБА_10 , який стояв навпроти неї, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді однієї відкритої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва, яка проникає в плевральну порожнину з ушкодженням навколосерцевої сумки та серця, що має ознаки тяжкого ступеня тяжкості за ознакою небезпеки для життя і знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з причиною настання смерті потерпілого. Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 на місці події у АДРЕСА_1 , унаслідок відкритої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва, яка проникає в плевральну порожнину, з ушкодженням навколосерцевої сумки та серця, яка супроводжувалась гострою зовнішньою та внутрішньою кровотечею;

- витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні за № 0000106 від 25.05.2025 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України з викладенням обставин про вчинення кримінального правопорушення, де зазначено, що 25.05.2025 до чергової частини відділення поліції № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області зі служби 102 надійшло повідомлення за зверненням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , котра повідомила, що на території подвір`я за місцем проживання з ознаками насильницької смерті виявила труп співмешканця ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказала, що напередодні разом вживали алкогольні напої та між ними був конфлікт. При виїзді слідчо-оперативної групи відділення поліції №2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області на місце подїї за адресою виклику, що в АДРЕСА_2 , (раніше ОСОБА_11 ), на території подвір`я неподалік житлового будинку на землі в положенні лежачи на правому боці виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з явними ознаками насильницької смерті, з саме в області грудної клітки померлого виявлено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани. Проведеними першочерговими слідчо-оперативними заходами встановлено, що до спричинення тілесних ушкоджень померлому ОСОБА_8 має причетність його співмешканка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що між останніми 25.05.2025 близько 00 години 00 хвилин в приміщенні житлового будинку за місцем проживання останніх, що за вище вказаною адресою відбувся конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 взяла зі столу до правої руки кухонний ніж, яким в подальшому завдала одного удару в область грудної клітки померлого, в результаті якого останній отримав тілесне ушкодження у вигляді відкритої рани грудної клітки з ушкодженням серця, гострої крововтрати, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- рапортом ВП №2 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області від 25.10.2024 року, з якого вбачається, що 25.05.2025 о 08:30 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25.05.2025 о 08:29 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 повідомила, що виявила у дворі без ознак життя чоловіка - гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Повідомила, що вчора прийшли з чоловіком після свята та між ними виникла бійка, після чого о 1-й ночі вигнала його з дому. Тіло у дворі не чіпала. Є сліди побиття, синє обличчя, кров на животі, вся футболка у крові, зі слів заявниці можливо зачепила його ножем, рана невелика. Тіло у дворі на вулиці. Разом вживали алкоголь, були вдома вдвох, не хворів;

- протоколом огляду місця події від 25 травня 2025, з планом - схемою та фото таблицею до нього, за участю ОСОБА_3 та понятих, оглянуто домоволодіння та земельну ділянку поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 ;

- лікарським свідоцтвом про смерть №87 від 25.05.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_8 , 1992 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті: гостра крововтрата, відкрита рана грудної клітки з ушкодженням серця;

- висновком експерта № 88 від 28.06.2025 року судово-медичної експертизи, згідно якогов результаті проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлено одну відкриту колото-різану рану передньої поверхні грудної клітки зліва, яка проникає в плевральну порожнину з ушкодженням навколосерцевої сумки та серця і спричинена по механізму удару. Дане тілесне ушкодження має ознаки тяжкого ступеня тяжкості за ознакою небезпеки для життя і знаходиться в прямому причино-наслідковому зв`язку з причиною настання смерті. Тілесне ушкодження у вигляді 1-єї відкритої проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва з ушкодженням навколосерцевої сумки та серця спричинене дією гострого предмету і могло бути заподіяним 25.05.2025 року внаслідок нанесення одного удару гострим предметом в напрямку спереду назад зліва направо в горизонтальному направленні і яке виникло від дії одностороннє- гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обушок з добре вираженими ребрами. Громадянин ОСОБА_8 в момент заподіяння тілесного ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва яка проникає в плевральну порожнину з ушкодженням навколосерцевої сумки та серця міг знаходиться як в вертикальному або близькому до нього положенні при цьому був звернутим передньою поверхнею тіла (тобто лицем) до нападника по відношенню до травматичної дії гострого колюче - ріжучого предмету. Тілесні ушкодження які характерні для самозахисту не виявлені. При заподіянні тілесного ушкодження у вигляді однієї відкритої колото-різана рани на передній поверхні грудної клітки зліва, яка проникає в плевральну порожнину з ушкодженням серця і яка супроводжувалась гострою внутрішньою кровотечею не міг виконувати цілеспрямовані дії такі як пересуватись, розмовляти та тому подібні. Судово-медичні дані про переміщування тіла трупа та про зміну пози трупа після заподіяння та настання смерті громадянина ОСОБА_8 відсутні. Але після настання смерті гр. ОСОБА_8 поза трупа змінювалась при виїзді слідчо-оперативної групи в процесі огляду трупа на місці його виявлення, а також поза трупа змінювалась при переміщуванні та транспортуванні тіла трупа до моргу. Безпосередньою причиною смерті громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є відкрита колото-різана рана передньої поверхні грудної клітки зліва яка проникає в плевральну порожнину з ушкодженням навколосерцевої сумки та серця яка супроводжувалась гострою зовнішньою та внутрішньою кровотечею. Відкрита колото-різана рана грудної клітки з ушкодженням навколосерцевої сумки та серця є несумісною для життя та вважає, що смерть настала в момент її заподіяння. Причина смерті потерпілого знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманою відкритою колото-різаною раною грудної клітки з ушкодженням серця. Враховуючи дані, що були отримані під час дослідження трупних явищ (трупні плями при натисканні пальцем руки зникають та відновлюють первісний стан протягом 1 хвилини, трупне заклякання виражене, температура тіла в під пахвовій ділянці дорівнює 24 градусам) вважає, що смерть його могла настати не раніше як за 12-14 години до часу розтину трупа-12 години 40 хвилин 25.05.2025 року. При судово-токсикологічній експертизі крові, сечі, жовчі від трупа громадянина НОМЕР_1 ОСОБА_8 виявлений етанол в концентраціях: в крові-2,9 г/л., в сечі-4,0 г/л., що відносно живої людини може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння. В сечі, жовчі не виявлені морфін, кодеїн;

- висновком експерта № 524 від 30.05.2025 року судово-медичної експертизи рідкої крові трупа ОСОБА_8 , згідно якого в результаті проведеної судово-медичної експертизи кров трупа ОСОБА_8 , 1992 року народження відноситься до групи О (І) з ізогемаглютиніном анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО;

- висновком експерта № 1469 від 30.05.2025 року судово-токсикологічної експертизи, згідно якого при судово-токсикологічній експертизі крові, сечі, жовчі від трупа громадянина ОСОБА_8 виявлений етанол в концентраціях: в крові-2,9 г/л, в сечі-4,0 г/л; в сечі, жовчі не виявлений морфін, кодеїн;

- висновком експерта № 73-МК від 20.06.2025 року медико-криміналістичної експертизи, згідно якого на клапті шкіри з грудної клітки зліва, від трупа громадянина ОСОБА_8 , 1992 р.н., виявлене одиничне, наскрізне ушкодження (рана), яке має ознаки колото-різаного (лінійна, щілиновидна форма рани, рівні, неосаднені края, наявність загостреного та П-подібного кінців, дрібнобугристість й скошеність стінок та додатковий надріз), яке виникло від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обушок з добре вираженими ребрами. По краях рани виявлені сліди заліза;

- висновком експерта № 1167 від 27.06.2025 року судово-гістологічної експертизи, згідно якого при судово-медичній гістологічній експертизі шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_8 , 1992 р.н. крововиливи без реактивних змін в м`яких мозкових оболонках представленого фрагменту мозку. Крововиливи в препараті: «Серце правий шлуночок з раною» без видимої клітинної реакції. Незначна ішемія корового шару нирок;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.05.2025 року за участю підозрюваної ОСОБА_3 , її захисника адвоката ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого ОСОБА_3 розповіла про обставини та події заподіяння смерті ОСОБА_8 , а саме 25.05.2025 року близько 00:00 год. у неї та ОСОБА_8 за місцем свого проживання в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , відбулась бійка в ході якої ОСОБА_8 наносив їй тілесні ушкодження. У відповідь вона почала виганяти його з будинку, штовхаючи до виходу. Коли вони перебували в житловій кімнаті, вона взяла зі столу кухонний ніж до правої руки та нанесла вказаним ножем ОСОБА_8 один удар в область грудної клітки спереду, на що ОСОБА_8 сказав їй «що ти зробила». Після чого, ОСОБА_3 виштовхала його з будинку та пішла спати, зачинивши вхідні двері. Надалі, вранці остання виявила мертвим свого співмешканця на своєму подвір`ї. ОСОБА_3 в ході слідчого експерименту свою вину визнала в повному обсязі та додала, що вчинила вбивство будучи в стані алкогольного сп`яніння;

- протоколом огляду трупа від 25.05.2025 року з доданою ілюстративною фототаблицею, де оглянуто труп ОСОБА_8 .

Допитавши обвинувачену, потерпілу, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні всі докази у кримінальному провадженні, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, що в тому числі закріплено положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України щодо застосування кримінального процесуального законодавства України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як один з принципів законності, визначених серед інших засадами кримінального провадження.

Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Євпропейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain, judgment of December 1998, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Аналогічне відображення принципів презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини міститься і в положеннях ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України.

Зокрема, відповідно до положень ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з вимогами ч. 4 даної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 18 КПК України жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У відповідності до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Частина 2 статті 9 КПК України вказує, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Окрім того, суд, вважає за необхідне зазначити, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинуваченого, потерпілого, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

За результатами аналізу доказів, суд приходить до висновку, про те, що надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази, є належними і допустимими і стороною захисту не спростовані, порушення норм КПК України при зборі даних доказів не було встановлено. Порушення права на захист обвинуваченої на досудовому розслідуванні у судовому засіданні не встановлено.

Тому, суд в основу доведеності вини обвинуваченої у пред`явленому обвинуваченні покладає не тільки показання обвинуваченої, а також всі зазначені докази, які детально досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, які не містять логічних протиріч, підтверджують викладені фактичні обставини вчинення обвинуваченою протиправних дій, в яких її обвинувачують.

Суд, критично ставиться до показів обвинуваченої про відсутність умислу на вбивство співмешканця ОСОБА_8 і вважає таку позицію непереконливою з наступних підстав.

Так, умисне вбивство, передбачене статтею 115 КК України, з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Згідно зі ст. 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Отже, умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і припускав її настання. Верховний Суд України в своїх рішеннях (справи № 5-10кс14, № 5-32кс14) неодноразово вказував, що вирішуючи в справах про злочини проти життя та здоров`я особи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий, суд має виходити із сукупності всіх обставин справи й ураховувати не тільки поведінку винуватого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, але й спосіб учинення злочину, застосовані засоби і знаряддя, сам характер заподіяних потерпілим поранень.

Про направленість умислу обвинуваченої ОСОБА_3 на вбивство ОСОБА_8 свідчать фактичні обставин вчиненого нею діяння, зокрема, спосіб нанесення, характер і локалізація тілесних ушкоджень, а саме обвинувачена завдала лезом ножа один удар в область грудної клітки спереду ОСОБА_10 , який стояв напроти неї, спричинивши останньому тілесне ушкодження у життєво важливі органи, а саме у вигляді однієї відкритої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва, яка проникає в плевральну порожнину з ушкодженням навколосерцевої сумки та серця і знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з причиною настання смерті, поведінка обвинуваченої, яка після заподіяння ножового поранення, після слів потерпілого, що вона накоїла, не намагалася надати першу медичну допомогу, викликати швидку допомогу, а навпаки виштовхнула його з будинку, а сама пішла спати, не пересвідчившись у його стані здоров`я, проявивши байдужість. Таким чином, заподіяння тілесних ушкоджень в область життєво-важливих органів ОСОБА_8 , ОСОБА_3 у період інкримінованих подій могла повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними, що вказує на те, що обвинувачена ОСОБА_3 діяла з умислом на позбавлення життя свого спімешканця ОСОБА_8 . Окрім того, як вказала сама обвинувачена в судовому засіданні, завдаючи удар ножем потерпілому ОСОБА_8 , вона передбачала наслідки такого удару, що також свідчить про мету на умисне вбивство потерпілого.

Суд, також вважає, що не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , оскільки, як було встановлено в судому засіданні, конфлікти між обвинуваченою та потерпілим були взаємні на ґрунті побутових питань. Будь-які дані, що потерпілий систематично вчиняв домашнє насильство відносно обвинуваченої в матеріалах кримінального провадження відсутні, а стороною захисту не надано.

Таким чином, оцінюючи досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності та керуючись законом, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 01.04.1994 року про призначенні покарання винним особам у здійснені вказаних злочинів судам необхідно безукірно виконувати вимоги закону про індивідуалізації покарання, не допускаючи застосування безпідставно м`яких мір покарання, і особливо за умисні вбивства та умисні тяжкі тілесні ушкодження. Призначаючи покарання, суди повинні враховувати характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, сукупність усіх обставин конкретного діяння (форму вини, мотив, засіб, стадію здійснення злочину, тяжкість наслідків, наявність в діях кваліфікаційних ознак), данні, які характеризують особу винного, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якої людини, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3 - визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу засудженого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку, його матеріальний стан.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КПК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_3 , кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України є собливо тяжким злочином.

Що стосується щирого каяття обвинуваченої, про яке вона наголошувала в судовому засіданні, суд вважає зазначити наступне.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі № 759/7784/15-к у своєму рішенні від 22 березня 2018 року роз`яснив, що щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

Щире каяття - це обставина, яка відображає психічний стан особи, котра вчинила злочин. Каяття передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління. Тобто щире каяття - це передусім морально-психологічне явище, яке виявляється у самозасудженні особою вчиненого нею злочину, його наслідків, прагненні усунути заподіяну шкоду та рішенні особи більше не вчиняти злочинів. Такий психічний стан особи може свідчити про позитивну перебудову свідомості особи та втрату або зниження ступеня її суспільної небезпечності, про реальну можливість виправлення цієї особи. Виходячи із змісту терміна «щире каяття», для визнання наявності у справі даної обставини, яка пом`якшує покарання, суду необхідно встановити щирість висловлювань особи про те, що вона шкодує про вчинене, засуджує свою поведінку та бажає виправитися. Для цього щире каяття, як внутрішнє переживання особи, повинно віднайти свій зовнішній прояв. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує фактичні обставини вчиненого злочину, визнає свою вину частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

В судовому засіданні обвинувачена визнала себе винуватою у пред`явленому обвинуваченні, проте вказала, що вбивати потерпілого намірів не мала, про що неодноразово заявляла. Окрім того, зазначала, що намірів брати в руки ніж не мала, а думала, що взяла виделку і завдавала шкоди нею і тільки в кінці судового засідання заявила, що вдарила потерпілого ножем. Таке визнання вини обвинуваченою і її поведінка в судовому засіданні не свідчить про її повне визнання вини у вчиненні злочину та не свідчить про її розкаяння, конкретних дій, які вказували б на щире каяття, нею виконано не було, зокрема, не відшкодована повністю або частково моральна шкода, що завдана кримінальним правопорушенням. Таким чином, обвинувачена хоч і зазначає про щире каяття та виявляє готовність понести покарання, однак суд такого каяття не вбачає.

На думку суду, щире каяття обвинуваченої ОСОБА_3 є сумнівним, не доведеним і вказану обставину не можна враховувати при призначенні покарання як обставину, що його пом`якшує.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, які пом`якшують покарання обвинуваченої є активне сприяння розкриттю злочину. Дана обставина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини; вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою ОСОБА_3 перебувала у сімейних відносинах; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченій, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до особливо тяжкого відповідно до ст. 12 КК України, його суспільну небезпечність, внаслідок якого було завдано смерть особі, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , яка знижує ступінь суспільної небезпеки, як активне сприяння розкриттю злочину, раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої, думку потерпілої, яка просила призначити сувору міру покарання, а також те, що покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку призначити обвинуваченій покарання в межах санкції інкримінованого їй злочину за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Щодо заявленого цивільного позову в даному кримінальному провадженні, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведенності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження заявив цивільний позов про відшкодування з обвинуваченої моральної шкоди, завданої ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням в сумі 200 000,00 грн.

Потерпіла та її представник в судовому засіданні позов заявлений до обвинуваченої ОСОБА_3 підтримують в повному обсязі, окрім витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 позовні вимоги потерпілої ОСОБА_12 визнала.

Завдану обвинуваченою ОСОБА_3 моральну шкоду, потерпіла обгрунтовує тим, що син був її опорою та надією, вона з нетерпінням очікувала онуків, бажала кращої долі своїй дитині, розраховувала на те, що покійний син допомагатиме їй у похилому віці. Внаслідок навмисного позбавлення життя її сина, потерпіла зазнала глибоких і тривалих моральних страждань, пов`язаних із непоправною втратою найближчої людини, вона втратила сенс життя, постійно переживає почуття болю, туги, вини й безпорадності. Смерть сина спричинила тяжкі психоемоційні наслідки, які не можуть бути усунуті лікуванням або часом. Стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 200 000,00 грн може лише частково полегшити страждання через можливість тимчасової зміни обстановки (поїздка в санаторно-лікувальний заклад, будь- які інші активності, що можуть відволікти сім`ю від трагедії, тощо).

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я.

Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачена можливість відшкодування моральної шкоди грішми. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, судам слід звернути увагу на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Згідно з п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у з`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У п. 9 Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» (п. 53), від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України» (п. 79), які є остаточними, в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, вважаючи на характер та обсяг завданої шкоди потерпілій, який пов`язаний здушевними стражданнями та психічними переживаннями, тяжким фізичним болем, отриманними негативними емоціями внаслідок поховання свого сина, порушенням звичного устрою і ритму життя, сильним емоційним потрясінням, постійним стресовим станом, втратою стану спокою, суд, дійшов висновку про необхідність задоволення позову та рахує за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої завдану моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч ) гривень.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити утримання під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання за цим вироком ОСОБА_3 необхідно рахувати з дня її затримання по даному кримінальному провадженню, а саме з 25.05.2025 року.

Питання про речові докази слід вирішити, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт накладений на речові докази у справі скасувати.

Витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити їй покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня її фактичного затримання з 25 травня 2025 року.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Цивільний позов потерпілої - цивільного позивача ОСОБА_5 до обвинуваченої - цивільного відповідача ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 200 000 (двісті тисяч) грн. завданої моральної шкоди.

Скасувати арешт накладений на: ніж сріблястого кольору на лезі якого містяться сліди речовини бурого кольору; кофту жовтого кольору на якій маються сліди речовини бурого кольору.

Речові докази:

- трава зі слідами речовини бурого кольору; змив речовини бурого кольору з зовнішньої сторони вхідних дверей до житлового будинку; ніж сріблястого кольору на лезі якого містяться сліди речовини бурого кольору; кофту жовтого кольору на якій маються сліди речовини бурого кольору; змиви правої та лівої руки ОСОБА_3 ; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_3 ; шорти; футболку; змиви правої та лівої руки трупа ОСОБА_8 ; змиви піднігтьового вмісту з правої та лівої руки трупа ОСОБА_8 - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1