Житомирський апеляційний суд
Справа №275/1319/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/552/25
Категорія ч.4 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар

судового засідання ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого

ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 27 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України, а кримінальне провадження № 0000180 від 05.11.2024 відносно ОСОБА_7 закрито.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави понесені процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 1989, 75 грн.

Скасовано арешт накладений на автомобіль «Шкода Октавія» д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 .

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Суд вмотивував своє рішення тим, що у судовому засіданні встановлено факт добровільного звернення обвинуваченого до лікувального закладу і проходження лікування від наркоманії, обвинувачений згоден на закриття провадження за вказаних нереабілітуючих підстав, а тому суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції із стадії підготовчого судового засідання.

Вважає ухвалу суду про закриття кримінального провадження незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи сторони обвинувачення проти звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності в частині відсутності діагнозу «наркоманія» в його медичних документах.

Зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином з`ясовано, чи був встановлений ОСОБА_7 діагноз «наркоманія» за результатами проходження медичного обстеження, оскільки в медичних документах, які подані стороною захисту та дослідженні судом, ОСОБА_7 був встановлений діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів. Синдром залежності».

Окремо звертає увагу суду на тому, що стороною захисту до суду було подано лист за підписом директора КНП «Обласний медичний спеціалізований центр Житомирської обласної ради» з якого вбачається, що лікарсько-консультаційною комісією закладу ОСОБА_7 було встановлено діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів. Синдром залежності», проте самого висновку лікарсько-консультаційної комісії надано не було, а тому, висновки суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України без наявності вищевказаного висновку лікарсько-консультаційної комісії є помилковими.

В письмових запереченнях захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 27.03.2025 без змін.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції даних вимог закону дотримався.

Відповідно до ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України.

Підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності у такому випадку слугують два елементи, а саме: добровільне звернення особи до лікувального закладу і початок її лікування від наркоманії.

При цьому вказана норма права є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.

Таким чином, встановлення цих обставин є достатнім для ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК.

Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України, суду, відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 квітня 2019 року (справа №213/1425/17), необхідно з`ясовувати, чи реально особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи добровільно вона звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування, а не вимушено, і чи дійсно ставила за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Перевіряючи дані обставини, колегія суддів враховує при цьому норми Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР, якими визначено, що добровільне лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; наркоманія психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; зловживання наркотичними засобами або психотропними речовинами умисне систематичне незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до закону, встановлено діагноз «наркоманія»; медичне обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія».

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що відповідно до довідки від 22.11.2024, виданої КНП «Коростишівська центральна районна лікарня ім. Д.І. Потєхіна», відповідно до якої ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 09.11.2024 по 19.11.2024 з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання канабіоїдів. Активна залежність. Пройшов курс добровільного стаціонарного лікування з приводу залежності від канабіоїдів. Згідно виписки-епікризу від 22.11.2024, ОСОБА_7 лікувався з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів, синдром залежності, код за МКХ-10 АМ : F 12.2.» (а.п. 121).

Згідно довідки від 25.12.2024, ОСОБА_7 перебуває на диспансерному обліку при наркологічному кабінеті КНП «Коростишівська ЦРЛ ім. Д.І.Потєхіна» з 2024 року (а.п. 119).

Згідно відповіді КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради від 24.03.2025 № 1603 вбачається, що ОСОБА_7 дійсно було встановлено діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіоїдів. Синдром залежності» лікарсько-консультативною комісією закладу (а.п. 127).

Згідно інформованої добровільної згоди пацієнта на проведення діагностики лікування та проведення операції та зневолення від 09.11.2024 ОСОБА_7 підписав застереження про добровільну згоду на лікування в лікарні (а.п. 120).

Згідно із відповіддю на адвокатський запит № 257 від 14.02.2025 головний лікар КНП «Коростишівська ЦРЛ» вказав, що з 1999 року в медичній практиці не використовується діагноз «Наркоманія», так як впроваджено міжнародну класифікацію хвороб (МКХ-10), якою усі види залежності від психоактивних речовин кодуються в рамках діагностичного модуля, що об`єднує «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психотропних речовин». Тому довідку з інформацією про те, що ОСОБА_7 було встановлено діагноз «Наркоманія» - надати не можуть (а.п. 125).

Зазначені вище медичні довідки, якими посвідчено наявність у ОСОБА_7 хвороби наркоманія, проходження ним добровільного лікування мають усі необхідні реквізити як документи, що видані лікувальним закладом, а саме штамп, печатку, зареєстровані у вихідній кореспонденції, мають підписи директора медичного спеціалізованого центру, завідуючого відділенням та головного лікаря, а тому жодних сумнівів щодо зазначеної у ній інформації, надання цієї довідки повноважними особами у колегії судів не має.

Окрім того, у відповідних Стандартах, затверджених МОЗ України, діагноз «наркоманія» не використовується через відсутність такого захворювання у Міжнародній класифікації хвороб десятого перегляду (МКХ-10). При цьому згідно із шифром МКХ-10 Клас V Розлади психіки та поведінки (НО - Н9) передбачено «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин».

Вказана правова позиція міститься в постанові ВС від 20.07.2022 у справі № 621/3334/20.

Як зазначено в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 357/11205/19, добровільним слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу в контексті ч.4 ст.309 КК України, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні.

Варто також зауважити, що відповідно до наказу МОЗ № 297 від 08 жовтня 1998 року «Про перехід органів і закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду» в Україні здійснено перехід на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (МКХ-10), як єдиного міжнародного нормативного документу для формування системи обліку і звітності в охороні здоров`я - з 01 січня 1999 року. Згідно з чинним Класифікатором хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я НК 025:2021 (далі - НК 025:2021) Міністерства охорони здоров`я України, узгодженим з МКХ-10, у системі обліку і звітності в охороні здоров`я хворобу за класифікацією «наркоманія» не зазначено. У НК 025:2021 усі види залежності від психоактивних речовин кодуються в межах діагностичного модуля F10-F19, що об`єднує «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин».

Таким чином, встановивши підстави для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України, а саме наявність в останнього захворювання, пов`язаного з наркоманією, а також факту добровільного його звернення з цього приводу до лікувального закладу та проходження курсу лікування, суд першої інстанції обґрунтовано застосував відносно обвинуваченого положення ч.4 ст.309 КК України, а тому доводи сторони обвинувачення з цього приводу, колегія суддів вважає безпідставними.

Що стосується доводів апелянта про відсутність в матеріалах кримінального провадження висновку лікарсько-консультаційної комісії КНП «Обласний медичний спеціалізований центр Житомирської обласної ради», якою ОСОБА_7 було встановлено діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів. Синдром залежності», варто зазначити наступне.

Згідно відповіді КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради від 24.03.2025 № 1603, яка була надана адвокату ОСОБА_8 на її адвокатський запит від № 47 від 10.03.2025 року, вбачається, що ОСОБА_7 дійсно було встановлено діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіоїдів. Синдром залежності» встановлено саме лікарсько-консультативною комісією закладу (а.п. 127).

Дана відповідь та інші медичні документи, що містяться в матеріалах провадження, на переконання колегії суддів, відповідають вимогам ст.ст. 84-86 КПК України та не викликають сумнівів щодо їх змісту та достовірності інформації стосовно наявності висновку лікарсько-консультаційної комісії КНП «Обласний медичний спеціалізований центр Житомирської обласної ради», якою ОСОБА_7 було встановлено діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів. Синдром залежності», а тому доводи прокурора з цього приводу апеляційний суд вважає безпідставними.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 27 березня 2025 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України та закриття кримінального провадження № 0000180 від 05.11.2024 відносно нього без змін.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: