01 грудня 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має вищу освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України
18 червня 2025 року, приблизно о 16 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «CHEVROLET BOLT EV», р.н. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Дмитра Донцова зі сторони вул. Патріотичної в напрямку просп. Соборного в м. Запоріжжі, плануючи виконати маневр повороту праворуч на просп. Соборний в напрямку вул. Української на увімкнену для нього зелену стрілку у додатковій секції світлофора, при увімкненому основному червоному сигналі світлофора.
В цей час, попереду, на регульований світлофором пішохідний перехід, що позначений розміткою 1.14.1 (Зебра) та дорожніми знаками - 5.38.1, 5.38.2 (Пішохідний перехід) Правил дорожнього руху, та розташований в районі буд. 3 по вул. Дмитра Донцова в м. Запоріжжі, вийшла пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка почала перетинати проїзну частину вул. Дмитра Донцова справа-наліво відносно руху вищевказаного автомобіля «CHEVROLET BOLT EV».
Під час руху по зазначеній проїзній частині, водій ОСОБА_7 , наближаючись до вищевказаного регульованого світлофором пішохідного переходу, маючи об?єктивну можливість виявити основний червоний сигнал світлофора, діючи зі злочинною недбалістю, порушуючи вимоги п. п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху, відповідно до яких:
- п. 8.7.3 «Сигнали світлофора мають такі значення:
е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»;
не зменшив швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу перед лінією дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) Правил дорожнього руху, виїхав на червоний сигнал світлофора на зазначений пішохідний перехід, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, потерпілій ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження: закритий перелом лобкової кістки ліворуч з множинними гематомами ділянки тазу, закритий перелом великогомілкової кістки лівої гомілки, що кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалий розлад здоров?я.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв?язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
25.11.2025 року від потерпілої ОСОБА_6 надійшла заява, зі змісту якої вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 , враховуючи відшкодування обвинуваченим завданої потерпілій матеріальної та моральної шкоди, просить суд звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку із примиренням потерпілого з обвинуваченим. Разом з цим, потерпіла просить суд кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст.286 КК України закрити.
Разом з цим, 25.11.2025 року від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшла заява про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим. В обґрунтування поданої заяви, ОСОБА_4 , зазначає, що свою вину визнав повністю. Після скоєння кримінального правопорушення, відшкодував потерпілій ОСОБА_6 спричинену матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі, у зв`язку з чим, на думку обвинуваченого наявні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із примиренням з потерпілим. Разом з цим, обвинувачений просить суд закрити кримінальне провадження відносно нього та скасувати арешт з транспортного засобу «CHEVROLET BOLT EV», р.н. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2025 року.
У підготовчому судовому засіданні судом поставлено на обговорення заява обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим та заява потерпілої про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням.
В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтримали заяву та просили звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні 25.11.2025 року підтримала заяву про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з їх примиренням.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України.
Заслухавши думку прокурора, потерпілої, захисника, обвинуваченого, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
У даному кримінальному провадженні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є злочином з необережною формою вини.
У судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 було роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, що не відноситься до реабілітуючих підстав, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України, і роз`яснено право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, на що останній проти такого звільнення від кримінальної відповідальності не заперечував та надав свою згоду на закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.06.2025 № 4331, виданий Комунальним некомерційним підприємством «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, свідчить про те, що ОСОБА_4 момент проведення огляду 18.06.2025 о 17:45 не перебував у будь-якому стані сп`яніння.
Також суд приймає до уваги й те, що ОСОБА_4 несудимий, за даними наявної документації під наглядом лікаря-нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався, що свідчить про його осудність, а також на те, що потерпіла у судовому засіданні підтвердила, що вони з обвинуваченим дійсно примирилися, жодного неправомірного впливу ні на обвинуваченого, ні на потерпілу здійснено не було.
В результаті кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілій особі була спричинена шкода.
Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
В підготовчому судовому засіданні 25.11.2025 року надано заяву, в якій потерпіла вказала, що заподіяна їй шкода, обвинуваченим була відшкодована, у зв`язку з чим, вона просить суд звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням сторін. Разом з цим, потерпіла ОСОБА_6 у судому засіданні 25.11.2025 року також не заперечувала щодо закриття кримінального провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він своїми необережними діями, які виразилися у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, спричинив потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, вказане діяння кваліфікується за ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. ст. 12, 25 КК України відноситься до нетяжкого злочину з необережною формою вини і не є корупційним, свою провину обвинувачений повністю визнав, відшкодував заподіяні потерпілій збитки та примирився з нею, що підтверджено письмовою заявою потерпілої, при цьому, під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, не перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, внаслідок чого у суду є підстави для закриття кримінального провадження за примиренням - за ст. 46 КК України, у відповідності до п. 1 ч.2 ст. 284, ч. 4 ст. 286 КПК України.
При закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується. Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.
За таких обставин кримінальне провадження необхідно закрити, а обвинуваченого - звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.
Статтею 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.
Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), Кримінальний процесуальний кодекс України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Разом з цим, як встановлено судом, у ході досудового розслідування даного кримінального провадження слідчим суддею були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.
Так, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2025, накладено арешт на автомобіль «CHEVROLET BOLT EV», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , з позбавленням його власника права користування, розпорядження та володіння майном.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2025 частково скасовано арешт, накладений 30.06.2025 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/4929/25, номер провадження №1-кс/334/1598/25, на транспортний засіб марки «CHEVROLET BOLT EV», р.н. НОМЕР_1 , шляхом його передачі на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , з правом користування вказаним майном.
Вказаний арешт підлягає скасуванню, відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, оскільки у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному проваджені не застосовано. Цивільний позов потерпілим не заявлено.
Питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 126, 174, 284, 286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд,
Клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з його примиренням з потерпілою.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів у загальному розмірі 15 153 (п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят три) грн. 80 коп.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 30.06.2025 на автомобіль «CHEVROLET BOLT EV», р.н. НОМЕР_1 скасувати.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1