ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

засудженого (відеоконференція ) ОСОБА_6

захисника (відеоконференція ) ОСОБА_7

представника колонії (відеоконференція ) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2025 року за клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Липовецького районного суду Вінницької області за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, відбуває покарання в ДУ «Сокирянська ВК (№67)»,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

На вказану ухвалу надійшла апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 в якій він не погоджується із прийнятим рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що він на даний час працює і раніше також працював, що підтверджується наявністю 7 подяк.

Зазначає, що офіційно працював на промзоні 4 місяці, в ДУ «Сокирянська ВК (№67) не йшов на промзону по стану здоров`я, робить роботу яку дозволяє йому стан здоров`я.

Просить не відмовляти в клопотанні про умовно дострокове звільнення від відбування покарання

ЄУНСС: 722/2316/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_9

НП: 11-кп/822/43/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 та представника колонії ОСОБА_8 про відсутність підстав для скасування судового рішення, дослідивши матеріали провадження та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, що передбачає його оцінку відповідності нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що даних вимог закону районним судом було дотримано.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, відповідним чином умотивувавши свої висновки.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 24.09.2018 року за ч. 2 ст. 121 України до 8 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 17.03.2018 року, кінець строку 17.03.2026 року.

Починаючи з 17.07.2023 року ОСОБА_6 відбув дві третини строку покарання, призначеного судом.

03.10.2025 року ОСОБА_6 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області із клопотанням про застосування щодо нього вимог ст. 81 КК України.

Оскаржуваною ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Вказане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що з досліджених матеріалів особової справ засудженого не вбачається, шо після поміщення до місць позбавлення волі він зробив для себе належні висновка та став на шлях виправлення.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками районного суду виходячи з наступного.

Згідно матеріалів особової справи, ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 17.03.2018 року.

З 17.03.2018 року по 08.11.2023 року перебував в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)», де за час перебування до дисциплінарної відповідальності не притягувався, та 7 разів заохочувався.

З 09.11.2023 року відбуває покарання в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)», де за час перебування в установі 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності (стягнення погашено), та не заохочувався.

По прибуттю до установи та по даний час до будь-яких оплачуваних робіт не залучається у зв`язку із стійким небажанням працювати. З приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався.

Неодноразово етапувався до лікувальних закладів при установах виконання покарань, під час перебування в даних закладах стягнень та заохочень не має.

По відношенню до персоналу установи напоказ тактовний. У відношенні до інших засуджених вживчивий, стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості.

Роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань виконує неохоче та лише під контролем.

На заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні реагує посередньо, не завжди робить для себе відповідні висновки.

Перебуває на профілактичному обліку як особа, схильна до вчинення самогубства.

Бажає змінити своє життя, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності. Стверджує, що має бажання брати участь у програмах/заходах, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності, або, відвідуючи заходи програми, особа не бере активної участі в діяльності групи/відвідує не систематично. На даний час приймає участь у ПДВВ «Підготовка до звільнення». Усвідомлює, що саме треба змінювати, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи. Має певні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити.

Відповідно до Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, в підсистемі «КАСАНДРА», засудженому ОСОБА_6 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, на основі чого визначено низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень небезпеки засудженого для суспільства.

За висновками начальника відділення СПС №3 ОСОБА_10 , які погодженні в.о. заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи ДУ «Сокирянська виправдна колонія (№67)» ОСОБА_11 від 13.10.2025 року, засуджений ОСОБА_6 на даний час не досяг необхідного ступеню виправлення, передбаченого вимогами ст. 81 КК України, тому не заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Так, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - це виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи, відсутності порушень дисципліни.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Однак, як вірно встановлено районним судом, засуджений ОСОБА_6 за весь час відбування покарання до оплачуваних робіт не залучався у зв`язку із стійким небажання працювати.

Крім того, ОСОБА_6 виховні заходи відвідує лише в якості спостерігача, бажання реалізовувати будь-які програми диференційованого впливу не виявляє.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання дійшов правильного висновку, що мета покарання щодо виправлення засудженого в даному випадку не досягнута та відсутні усі правові ознаки, які б переконливо свідчили, що засуджений став на шлях виправлення.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Посилання засудженого на наявність 7 заохочень у виді подяк за виконання покладених оповзів, не є самостійними і достатніми для висновку щодо можливості застосування вимог ст. 81 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що засуджений ОСОБА_6 дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Рішення районного суду про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а тому її слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537-539 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2025 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

21.01.2026 року

(дата засвідчення копії)