Пересипський районний суд міста Одеси
Справа №523/3116/26
Провадження №1-кс/523/2358/26
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому, дистанційному судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в приміщенні суду, клопотання слідчого в кримінальному провадженні №0000084 від 09 грудня 2025 рокупро арешт майна,

в с т а н о в и в:

11 лютого 2026 року до Пересипського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_7 , погоджене заступником керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, вилучене у затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого підозрюють одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, отримавши пояснення прокурора в його підтримку, а також заперечення сторони захисту (з підстав необґрунтованості клопотання), слідчий суддя дійшов наступного.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві розслідується кримінальне провадження №0000084 від 09 грудня 2025 року, за ознаками ч.3 ст.368 КК України, в якому процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

В ході досудового розслідування встановлено, що військовослужбовець військової служби за контрактом ОСОБА_4 , обіймаючи посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (далі ДПСУ), будучи, відповідно до примітки 1 до ст.364 КК України, службовою особою, працівником правоохоронного органу, виконуючи 30 грудня 2025 року службові обов`язки з охорони державного кордону у пункті пропуску «Староказаче», познайомився з громадянином України ОСОБА_9 , який в`їжджав на територію України з території Республіки Молдова, в ході спілкування з яким дізнався інформацію, що останній має намір ввести на територію України для власного споживання риб`ячу ікру, вагою 5 кг.

В цей же час у ОСОБА_4 виник неправомірний умисел, спрямований на особисте незаконне збагачення шляхом отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 , за формальне здійснення прикордонного контролю, зокрема, уникнення проведення «поглибленого контролю» у вигляді проведення перевірок особистих речей, тощо, не створення штучних перешкод та сприяння у безперешкодному переміщенні товарів через державний кордон України, а також на особисте збагачення.

Реалізуючи цей умисел ОСОБА_4 надав ОСОБА_9 належний йому номер мобільного телефону НОМЕР_2 та сказав зв`язатися з ним у день, коли той має намір в`їжджати на територію України з риб`ячою ікрою та погодити дату та час, що б ОСОБА_4 виконував свої службові обов`язки із здійснення прикордонного огляду транспортних засобів, а також ОСОБА_4 повідомив в ОСОБА_9 вимогу надати йому неправомірну вигоду у розмірі 500 (п`ятисот) доларів США, за невчинення ним належного огляду його транспортного засобу. Окрім того, ОСОБА_4 додатково повідомив, що в разі відмови у наданні йому таких грошових коштів ОСОБА_9 буде значно ускладнена процедура проходження прикордонного контролю.

Усвідомлюючи, що ОСОБА_4 є службовою особою ДПСУ, яка наділена певними владними повноваженнями та організаційно-розпорядчими функціями, ОСОБА_9 був вимушений погодитись на неправомірні дії останнього.

В подальшому ОСОБА_9 , пам`ятаючи раніше озвучені ОСОБА_4 погрози та сприймаючи їх реально, усвідомлюючи, що останній може ними скористатися для здійснення перепон ОСОБА_9 для перетину державного кордону України, 08 лютого 2026 року з належного йому номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , через додаток «WhatsApp», зателефонував на вищенаведений номер ОСОБА_4 та повідомив, що 09 лютого 2026 року він має намір прибути з території Республіки Молдови на територію України на транспортному засобі, де має намір перевести 10 кг риб`ячої ікри.

Володіючи вищевказаною інформацією, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 повідомив, що період часу з 13 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин 09 лютого 2026 року він буде тимчасово виконувати обов`язки з огляду невантажних транспортних засобів, що прибувають на територію України з Республіки Молдови, а тому ОСОБА_9 повинен прибути на пункт пропуску для проходження прикордонного контролю саме в цей період часу, на що останній вимушено погодився.

Продовжуючи реалізацію вищезазначеного, в період часу з 07 години 05 хвилин до 13 години 05 хвилин 09 лютого 2026 року ОСОБА_4 , використовуючи власний номер мобільного телефону НОМЕР_2 та додаток «WhatsApp», здійснював дзвінки та надсилав повідомлення на номер телефону ОСОБА_9 , в яких здійснював керування його діями щодо проходження ним прикордонного контролю, з метою щоб огляд транспортного засобу ОСОБА_9 було здійснено саме ним, тобто забезпечено в`їзд на територію України без обов`язкового огляду транспортного засобу.

О 13 годині 05 хвилин 09 лютого 2026 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території автомобільного пункту пропуску «Старокозаче-Тудора», розташованого на відстані приблизно 6 км від с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської області, на автошляху Р-72 та, перебуваючи в наряді з огляду транспортних засобів, діючи умисно, з корисливих мотивів та метою особистого збагачення, достовірно знаючи про знаходження в транспортному засобі «Volkswagen Passat», н/з НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_9 товарів, які потребують поглибленого прикордонного огляду, здійснив формальний огляд вищевказаного транспортного засобу та пропустив його на територію України.

10 лютого 2025 року, завершуючи реалізацію вищенаведеного неправомірного умислу, ОСОБА_4 призначив ОСОБА_9 зустріч за адресою: Одеська обл., м. Білгород - Дністровський, пров. Бебеля, 2А, де близько 10 години 40 хвилин цієї ж доби, перебуваючи в автомобілі «Volkswagen Passat», н/з НОМЕР_4 , на виконання раніше озвучених вимог, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 1000 доларів США (що відповідно до офіційного курсу Національного Банку України, станом на 10 лютого 2025 року становило 43020 грн) за формальне здійснення прикордонного контролю, зокрема, уникнення проведення «поглибленого контролю» у вигляді проведення перевірок особистих речей, тощо, не створення штучних перешкод та сприяння у безперешкодному переміщенні товарів через державний кордон України, що мали місці 09 лютого 2026 року.

Після отримання неправомірної вигоди дій неправомірна діяльність ОСОБА_4 була припинена та його затримано в порядку ст.208 КПК України, а 11 лютого 2025 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Під час затримання у підозрюваного було виявлено та вилучено: мобільний телефон «iPhone 12 Pro Max», імей 1: НОМЕР_5 , імей 2: НОМЕР_6 , з номером мобільного телефону № НОМЕР_2 , який поміщено та упаковано в сейф-пакет №S000743; 10 предметів, зовні схожих на купюри, номіналом 100 доларів США, з яких 2 із серійними номерами HB94185888G, KB08033800D та 8 із серійним номером KL30774911B, які поміщено та упаковано в сейф-пакет №S000744.

Постановою слідчого від 10 лютого 2026 року вищезазначене майно було долучено до провадження в якості речових доказів.

Слідчий та прокурор просять накласти на вилучене під час огляду майно арешт з метою збереження у відповідному статусі.

Слідчий суддя вважає необхідним клопотання задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речового доказу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч.1 ст.98 КПК України).

Так, не виключається, що вилучене під час особистого обшуку затриманого майно можливо використано як засіб вчинення кримінального правопорушення, (або) зберегло на собі його сліди, а також одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що відповідає положенням ч.1 ст.98 КПК України, тобто вилучене майно містить ознаки речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зазначена мета досягається шляхом зібрання та надання правової оцінки усієї сукупності доказів, в тому числі проведенням допитів підозрюваних, свідків, витребуванням речей та документів, призначенням та отриманням результатів різних видів експертиз, здійсненням інших слідчих та розшукових дій, що в даний час ще не завершено, а тому передчасно стверджувати про неправомірність дій слідчого в даному кримінальному провадженні в аспекті тимчасового вилучення майна, яке містить ознаки речового доказу, та наступного звернення до слідчого судді із клопотанням про його арешт.

Слід погодитися із слідчим та прокурором, що проведення огляду та можливого експертного дослідження стосовно інформації з телефону, дозволить отримати відомості, які можуть мати доказове значення в питанні причетності (чи не причетності) власника вилученого майна чи інших осіб до розслідуваного кримінального правопорушення.

При цьому вилучений мобільний телефон може містити наявну та видалену інформацію як про спілкування між учасниками розслідуваних подій, так і про виготовлення документів (проектів документів), які мають доказове значення в провадженні. Відновлення видалених файлів (фото, відео тощо) та пошук наявних файлів на зазначеному пристрої проводиться із застосуванням спеціалізованого технічного обладнання та криміналістичного забезпечення, що в ході попереднього огляду вилученого мобільного телефону безпосередньо під час його вилучення зробити неможливо.

Окрім того, 10 предметів, зовні схожих на грошові купюри, номіналом 100 доларів США, загальною сумою та серійними номерами відповідають розміру неправомірної вигоди, яку ОСОБА_9 передавав ОСОБА_4 , а тому вони також можуть мати доказове значення в питанні причетності (чи не причетності) затриманого до розслідуваного кримінального правопорушення та підлягають проведенню огляду та можливого експертного дослідження.

З урахуванням викладеного, необхідно дійти загального висновку, що накладення арешту на вилучене майно обумовлюється необхідністю збереження речових доказів, що відповідає вимогам пунктів 1 та 4 ч.2 ст.167 та ч.3 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167,170-173 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_7 - задовольнити.

На підставі пунктів 1 та 4 ч.2 ст.167 та ч.1 ст.170 КПК України, з метою збереження майна, яке має ознаки речових доказів, накласти арешт, із забороною користуватися, володіти та розпоряджатися, на вилучене 10 лютого 2026 року, в кримінальному провадженні №0000084 від 09 грудня 2025 року, за ознаками ч.3 ст.368 КК України, під час особистого обшуку затриманого підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступне майно: мобільний телефон «iPhone 12 Pro Max», імей 1: НОМЕР_5 , імей 2: НОМЕР_6 , з номером мобільного телефону № НОМЕР_2 , який поміщено та упаковано в сейф-пакет №S000743; 10 предметів, зовні схожих на купюри, номіналом 100 доларів США, з яких 2 із серійними номерами HB94185888G, KB08033800D та 8 із серійним номером KL30774911B, які поміщено та упаковано в сейф-пакет №S000744.

Дозволити слідчому, здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження, самостійно визначитись з місцем та суб`єктом зберігання арештованого майна до часу остаточного вирішення його долі правомочним органом.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1