Справа № 392/170/26
Провадження № 1-кп/392/192/26
У Х В А Л А

03 лютого 2026 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000517 від 28.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

У С Т А Н О В И В:

28.01.2026 до суду від заступника начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Кіровоградської обласної прокуратури, прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. 28.08.2025 він, здійснюючи нерегулярні пасажирські перевезення сполученням «Запоріжжя-Львів», керував мікроавтобусом «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» рухаючись автомобільною дорогою М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине» зі сторони м. Кропивницький у напрямку м. Умань. Через порушення Правил дорожнього руху потрапив у дорожньо-транспортну пригоду внаслідок чого загинуло 7 осіб, одна неповнолітня особа отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження а троє інших осіб - легкі. Продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Захисник вказала, що фактично не заперечує проти застосування даного запобіжного заходу, однак просить врахувати суд, що обвинуваченому вже проведено понад 30 операцій, і сьогодні мала відбутися ще одна, яка відкладена внаслідок важкого стану обвинуваченого. Стан здоров`я її підзахисного повністю нівелює усі доводи сторони обвинувачення щодо ризиків, які і без того не доведені жодними доказами. За наведених обставин захисник просить визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.

Представник потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 підтримав прокурора. Зазначив, що ризики порівняно з попереднім періодом не зменшилися, а лише зросли. Обвинуваченого лікують як Папу Римського . За всіма медицинськими правилами він вже мав бути виписаний, але утримується в лікарні зі зрозумілих мотивів. Обвинувачений походить з прикордонної області, і якби не варта, він вже давно опинився б поза межами України. Вину він фактично не визнав, що б не стверджував його захисник, вибачення у потерпілих не попросив. Для нього є харктерним ігнорування правил та законів. Ніхто його не примушував сідати за кермо та перевозити 10 пасажирів, при усвідомленні того, що водійські права відповідної категорії на це у нього відсутні. Одне лиш те, що він вже 23 рази притягувався до адміністративної відповідальності за різноманітні порушення Правил дорожнього руху (серед яких проїзд на червоне світло, перевищення швидкості, перетин суцільної лінії тощо) вже яскраво характеризує особистість обвинуваченого. Хоч формально він і знаходиться під вартою, але користується перевагами вільного життя - телефонує куди хоче, вільно отримує інформацію з інтернету і таке подібне, оскільки лікарнею не передбачено обмежень, характерних для слідчих ізоляторів.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_12 , потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали прокурора та адвоката ОСОБА_10 .

Врахувавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 26.01.2026 до суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000517 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2025.

ОСОБА_4 , на підстав ст. 208 КПК України, 28.08.2025 о 11:05 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

29.08.2025, у порядку та в строки передбачені 277 КПК України, йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 21.10.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави в результаті встановлених наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а ухвалою цього ж суду від 11.12.2025 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.02.2026.

22.01.2026 ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні клопотання про продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що справа знаходиться ще на стадії підготовчого провадження та відомостей, які б спростовували обґрунтованість обвинувачення, суду не надано.

Вирішуючи питання про встановлення ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, суд наголошує, що при встановлення наявності/відсутності таких ризиків, суд має виходити виключно з конкретної оцінки фактів, сукупність яких може доводити або спростовувати вірогідність вчинення обвинуваченим протиправних дій. При цьому, оцінка випливає із: суворості можливого покарання, особи обвинуваченого, характеризуючих даних, та інших обставин, які в кожному випадку є індивідуальними та дають можливість суду прийти до обґрунтованого переконання, що такі дії обвинуваченим можуть бути вчиненні, і без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, його неможливо уникнути, і така поведінка обвинуваченого є потенційно можливою та прогнозованою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час розгляду клопотання судом встановлено продовження існування раніше встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обставини, за яких вони були встановлені, не змінились і стороною захисту не спростовано цього, що підтверджується наступним:

- щодо ризику передбаченого п. 1 - кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжким кримінальним правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до десяти років. Означене покарання в разі визнання ОСОБА_4 винуватим може бути призначене до реального відбування без можливості застосування правил ст. 69, 75 КК України (пільгових інститутів призначення покарання), що в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для обвинуваченого переховуватися від суду. Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ. Зокрема в рішенні від 26.06.2001 у справі «Ilijkov v. Bulgaria» (§ 80, заява № 33977/96) суд зазначив, що суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений;

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження.

Надані захисником в судовому засіданні усні відомості щодо стану здоров`я обвинуваченого вказують, що його захворювання є тяжким, він не може приймати участь у судовому засіданні, потребує поетапних оперативних втручань та не може утримуватись в умовах медичної частини слідчого ізолятору м. Кропивницький, однак, жодних документів на підтвердження цих відомостей суду не надано. Також, зі спливом певного проміжку часу, тяжкість захворювання поступово буде покращуватись та обвинувачений буде виписаний з лікарні. Орієнтовного часу перебування підозрюваного на стаціонарному лікуванні суду не надано.

-щодо ризику передбаченого п. 3 - протоколи допиту свідків та потерпілих, разом з їх анкетними даними, які дають викривальні свідчення щодо обвинуваченого, вже відкриті стороні захисту, що створює передумови для можливої спроби позапроцесуального впливу на них. Отже, загроза того, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на свідків та потерпілих з метою ненадання суду достовірних показань наявна.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, окрім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, але й на стадії судового провадження до моменту їх безпосереднього допиту судом.

-щодо ризику передбаченого п. 5 - у клопотанні зазначено (і не заперечується захистом) про притягнення ОСОБА_4 понад 20 разів до адміністративної відповідальності, в тому числі і за порушення Правил дорожнього руху. Наведене характеризує поведінку ОСОБА_4 , як особи, яка не дотримується встановлених норм та правил, які визначені, в тому числі і в Правилах дорожнього руху. Це також свідчить про можливість вчинення ним нового кримінального правопорушення.

В сукупності все вищевказане свідчать про те, що ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Твердження захисника щодо відсутності ризиків суддею відхиляються, оскільки продовження їх існування доведено прокурором.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Воляник проти України» від 02 жовтня 2014 року зазначено, що допустимими для взяття й утримання особи під вартою є наявність таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. В рішенні ЄСПЛ від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії» зазначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи положення наведеної норми процесуального закону, суд не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Оцінюючи суворість можливого покарання обвинуваченого, суд визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та неможливість запобігання наявним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись статтями 176-178, 183, 314-316, 350, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів - з 03.02.2026 до 03.04.2026.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення та набирає законної сили з моменту закінчення строку на її оскарження. Особі, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1