Справа № 509/398/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 погодженого прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000607 від 11.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000607 від 11.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадяни України в умовах дії правового режиму воєнного стану налагодили канал незаконного переправлення через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску осіб чоловічої статі призовного віку, які не мають законних підстав для виїзду за кордон.

З метою збереження майна та недопущення його подальшого знищення або зміни властивостей 19 січня 2026 року проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено транспорті засобі на яких здійснювався підвіз осіб чоловічої статті до державного кордону України, а саме:

- автомобіль ВАЗ 2121 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрація транспортного засобу № НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- автомобіль ВАЗ 2121 реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрація транспортного засобу № НОМЕР_4 , належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання на користь особи, яка його ініціювала, слідчий суддя враховує наявність правової підстави для арешту майна, а саме: можливість приховування та знищення предмету, що може зберігати в собі сліди злочину. Суддя враховує і ту обставину, що майно, про накладення арешту на яке просить слідчий, відповідає критеріям речових доказів, а також визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні. Без накладення арешту на майно існує реальна загроза його втрати, тому слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

1. Накласти арешт на майно вилучене в ході проведення огляду від 19 січня 2026 року, а саме:

- автомобіль ВАЗ 2121 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрація транспортного засобу № НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- автомобіль ВАЗ 2121 реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрація транспортного засобу № НОМЕР_4 , належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2. Визначити місцем зберігання транспортних засобів, що вилучені 19.01.2026, а саме автомобіля марки ВАЗ 2121 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрація транспортного засобу № НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та автомобіля марки ВАЗ 2121 реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрація транспортного засобу № НОМЕР_4 , належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , територію відділу прикордонної служби, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1