Справа № 645/6503/25
Провадження № 1-кп/645/517/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому в залі суду в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0001187 від 27.08.2025 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами), в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 23 год. 50 хв. 07.08.2025 по 00 год. 10 хв. 08.08.2025, перебуваючи поблизу буд. № 179 по вул. Єдності у м. Харкові, помітив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який сидів на лавочці біля під`їзду №4 зазначеного будинку за вищевказаною адресою у стані алкогольного сп`яніння та тримав у руках мобільний телефон.

У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, а саме мобільного телефону «TECNO Spark GO1» об`ємом пам`яті 4/128 Gb IMEI 1- НОМЕР_1 IMEI 2 -НОМЕР_3, що належить потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка надала вищезазначений мобільний телефон своєму сину ОСОБА_5 в користування на деякий час.

У подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що вказаний мобільний телефон належить іншій особі, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного збагачення за рахунок іншої особи, переконавшись, що його протиправні дії не будуть помічені сторонніми особами та ОСОБА_5 , таємно, в період дії воєнного стану, дочекавшись, коли ОСОБА_5 заснув на лавочці, підійшов до останнього та дістав з барсетки ОСОБА_5 мобільний телефон «TECNO Spark GO1» об`ємом пам`яті 4/128 Gb IMEI 1- НОМЕР_1 IMEI 2 -НОМЕР_3, який належить потерпілій ОСОБА_6 , та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №13382 від 11.09.2025 на суму 3959,10 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину свою у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно період часу з 23 год. 50 хв. 07.08.2025 по 00 год. 10 хв. 08.08.2025 при обставинах викладених в обвинувальному акті, із корисливих спонукань, він таємно, коли за його діями ніхто не спостерігав, викрав з барсетки ОСОБА_5 мобільний телефон. У вчиненому розкаявся.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження в судовому засіданні не є доцільним.

Таким чином, суд вважав за можливе з урахуванням положень частини 3 статті 349 КПК України, допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо розміру судових витрат та речових доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд вважає доведеною.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире розкаяння у вчиненому, оскільки обвинувачений визнав свою провину, висловлював жаль з приводу вчиненого. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, офіційно не працює, одружений, має постійне місце проживання, по місцю проживання характеризується в цілому позитивно, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Верховний Суд у своїй сталій практиці неодноразово зазначав, що загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.

Підстав для призначення покарання відповідно до положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

При цьому, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав, розкаявся, раніше не судимий, майно потерпілому повернуто і він не має до обвинуваченого претензій матеріального характеру, враховуючи позицію прокурора щодо призначення покарання, суд доходить висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування ним покарання, призначеного за даним вироком, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід Держави судові витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 13382 від 11.09.2025 в сумі 4240 гривні 80 копійок.

Після набрання вироком законної сили долю речових доказів вирішити таким чином:

- товарний чек від 13.06.2025 на мобільний телефон«TECNO Spark GO1», виданий потерпілою ОСОБА_6 - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0001187;

- мобільний телефон «TECNO Spark GO1» об`ємом пам`яті 4/128 Gb IMEI 1- НОМЕР_1 IMEI 2 -НОМЕР_3, коробку від вказаного мобільного телефону; сім-картку мобільного оператора ПРАТ «Київстар» з мобільним номером НОМЕР_2 , які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - вважати повернутими потерпілій.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Немишлянського районного суду м.Харкова від 02.09.2025 року на мобільний телефон TECNO SPARK GO 1, 128 GB IMEI 1 НОМЕР_1 IMEI 2 -НОМЕР_3, який упакований в сейф пакет WAR 1037008.

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1