печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

представника власника майна - адвоката: не з`явився,

слідчого: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі cуду в м. Києві провадження за клопотанням представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2015 року по справі 757/27113/15-к, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 (далі - представник власника майна, адвокат ОСОБА_3 ), який діє в інтересах ОСОБА_4 (далі - власник майна, ОСОБА_4 ) звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2015 року по справі 757/27113/15-к.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 14.10.2024 року ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав стало відомо, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2015 року по справі 757/27113/15-к накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Однак, право власності на квартиру ОСОБА_4 набула на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 та зареєстрованого у реєстрі за № 8282.

Крім того, адвокат звертає увагу на те, що при ознайомленні зі змістом ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2015 року було виявлено, що арешт накладено на майно, що належить підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , однак ОСОБА_3 вказує, що власник майна, в інтересах якої діє, має аналогічне прізвище, однак дата народження та РПНКПП не співпадають, оскільки це різні особи.

Зокрема ОСОБА_4 також не є підозрюваною у кримінальному провадження, тому вважає, що арешт на квартиру накладено помилково, а відтак є необґрунтованим та просить скасувати вказаний захід забезпечення кримінального провадження.

22.09.2025 року на адресу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, в заявах просили розглядати справу за їх відсутності.

Оскільки особа, яка подала клопотання та прокурор про розгляд клопотання повідомлені належним чином, адвокат подав заяву про розгляд справи без його участі, слідчий суддя визнав можливим розглянути клопотання на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування провадження технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2015 року клопотання старшого слідчого СВ ІНФОРМАЦІЯ_3 погоджене прокурором, задоволено та накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зокрема на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном може бути застосована лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2015 року вбачається, що арешт накладено у зв`язку з тим, що були наявні підстави вважати, що вказане є предметом кримінального правопорушення у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Разом з тим, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Як визначено у п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суд м. Києва від 03.08.2015 року у справі № 757/27113/15-к, арешт накладено на майно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , однак особа яка звернулась зі скаргою ОСОБА_4 не є підозрюваною у даному кримінальному провадження, слідчому судді не надано документів на підтвердження того, що зазначена особа має статус підозрюваної .

Відповідно до матеріалів справи, у яких міститься копія паспорту громадянина України ОСОБА_4 , вказана дата народження останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 , крім того відповідно до змісту ухвали, зазначено РНОКПП НОМЕР_1 , однак згідно з до наданої копії картки платників податків ОСОБА_4 , яка міститься в матеріалах справи, зазначено РНОКПП НОМЕР_2 , що не збігається із зазначеним в ухвалі слідчого судді про накладення арешту.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що з моменту накладення арешту на майно минуло вже майже десять років, відтак, у органу досудового розслідування, до моменту подачі клопотання про скасування арешту майна, було достатньо часу для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, проте, на даний час слідчому судді органом досудового розслідування не надано доказів необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України, визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2015 року по справі 757/27113/15-к, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107. 170, 174. 307. 309. 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2015 року по справі 757/27113/15-к - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2015 року по справі 757/27113/15-к, на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1