Справа № 749/916/24
№ провадження 1-кп/738/12/2026
УХВАЛА

05 лютого 2026 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області:

у складі головуючого - судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 ОСОБА_3 про доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент з участю обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000010 від 11.01.2024 року про обвинувачення ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,-

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

У провадженні Менського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Під час судового розгляду захисником обвинуваченого ОСОБА_2 ОСОБА_3 було подано клопотання про доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент з участю обвинуваченого з метою визначення точної швидкості, з якою рухалася потерпіла, та встановлення місця знаходження автомобіля в момент виникнення небезпеки.

Клопотання мотивовано тим, що в основу висновку експерта № СЕ-19/125-24/1067-ІТ від 28.03.2024 було покладено вихідні дані, які були отримані під час проведення слідчого експерименту, та які, на думку сторони захисту, були зібрані з порушення норм КПК України та судової практики. За доводами клопотання слідча дія проводилася не в той час доби та не в тих умовах, в яких сталася подія ДТП, не було дотримано вимог методики до проведення слідчого експерименту: дублер (статист) за віком, статурою та фізичним станом не відповідає пішоходу; швидкість руху встановлювалася шляхом одного наїзду, а не трьох, у протоколі слідчого експерименту не зазначено про участь у ньому статиста на присутність якого вказують фотографії. Також сторона захисту посилається на те, що у слідчому експерименті ОСОБА_2 брав участь у процесуальному статусі свідка, попри те, що останній весь час визнавав, що саме він був водієм, а тому відповідно до положень п.1 ч.3 ст. 87 КПК України протокол слідчого експерименту є недопустимим доказом.

Виклад позиції учасників судового розгляду.

Захисник ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини, просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просила в задоволенні клопотання відмовити, оскільки вважає, що протокол слідчого експерименту є належним та допустимим доказом, слідча дія була проведена у відповідності до вимог КПК України. Зазначила, що експерт під час експертного дослідження не ставив під сумнів вихідні дані та виходив з усіх наданих йому матеріалів кримінального провадження, а не лише з протоколу слідчого експерименту. ОСОБА_2 під час слідчого експерименту добровільно та послідовно показував та демонстрував місце, де він знаходився, з якою швидкістю рухався, місце звідки він побачив силует, який рухався у попутному напрямку, місце, звідки його було засліплено світлом фар від зустрічного автомобіля, після чого він продовжив рух, та місце первинного контакту між автомобілем та пішоходом. Прокурор вважає, що немає необхідності проводити новий слідчий експеримент.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про проведення судового засідання без їх участі.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до ч.1 ст.240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Згідно з ч. 3 ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.

З положень вказаної норми вбачається, що обов`язковими умовами для її застосування є: необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження; вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом.

Із заявленого клопотання вбачається, що сторона захисту просить провести слідчий експеримент з метою визначення швидкості руху потерпілої та встановлення місця знаходження автомобіля в момент виникнення небезпеки.

Проте, у клопотанні не зазначено, яким чином заявлена мета проведення слідчого експерименту пов`язана із обставинами, що входять до предмету доказування у цій справі.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, а саме у порушенні ним вимог підпункту б) пункту 2.3 та пункту 19.3 Правил дорожнього руху, що є причиною та умовою виникнення та настання дорожньо-транспортної пригоди.

Суд вважає, що підстав для задоволення клопотання не має, вказані захисником мотиви для надання доручення слідчим не є достатніми для задоволення клопотання. Так, на досудовому слідстві зібрані докази, які слідчий та прокурор вважали необхідними для доведеності вини ОСОБА_2 .. Обставини, на які вказує захисник містяться в наданих суду доказах, даним доказам суд надасть оцінку в нарадчій кімнаті при винесенні остаточного рішення по кримінальному провадженню.

Крім того, суд зауважує, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторону захисту законодавець також наділив правом збирати докази (ст. 93 КПК України). У даному кримінальному провадженні захист не був позбавлений можливості ініціювати проведення відповідного слідчого експерименту на досудовому слідстві, шляхом подання клопотань, стороні захисту були відомі обставини, які вказані у клопотанні, проте аналогічних клопотань під час досудового розслідування не заявлялось.

Керуючись статтею 333 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 ОСОБА_3 про доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Повний текст ухвали виготовлений 10 лютого 2026 року.

Суддя ОСОБА_1