Провадження № 1-кп/537/359/2025
Справа № 537/7013/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 жовтня 2025 року за №0000505, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, який не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,

у с т а н о в и в:

31 жовтня 2025 року до Крюківського районного суду м. Кременчука надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України.

31 жовтня 2025 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначене кримінальне провадження передано до провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 31 жовтня 2025 року призначено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України на 17 листопада 2025 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав, що обвинувальний акт відповідає положенням ст.291 КПК України, угода в кримінальному провадженні на даний час не укладалась, відсутні підстави для закриття провадження, передбачені п.п. 4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, тому за можливе призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у відкритому судовому засіданні.

Крім того прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів проти власності, а саме за ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а також за ч.4 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 є запобігання спробам останнього переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, не працює. Неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення проти власності, вчинив дані кримінальні правопорушення після скерування 29 вересня 2025 року відносно нього обвинувального акту до Крюківського районного суду м. Кременчука за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, який перебуває на стадії судового розгляду. Також 17 жовтня 2025 року за заявою ОСОБА_6 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження №0000519 за ч.4 ст.186 КК України, у вчиненні якого також є підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 . Враховуючи тяжкість визначеного законом покарання за вчинені кримінальні правопорушення, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може вчинити фізичний та психологічний тиск на свідків з метою зміни ними показів щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень. Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню вище перерахованих ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 вважали за можливе призначити судовий розгляд за обвинувальним актом. Заперечували щодо обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що прокурор не довів наявність в діях обвинуваченого ризиків, передбачених ст.177 КПК України оскільки 05.11.2025 року ОСОБА_4 був засуджений вироком Крюківського районного суду м. Кременчука до покарання у виді позбавлення волі, щодо нього застосовано запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили з метою забезпечення його виконання.

На розгляд учасників судового провадження головуючим винесено питання про визначення розміру застави при вирішенні клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор не заперечував при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу у максимальному розмірі, встановленому законом для тяжкого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 зазначили, що не заперечують щодо визначення розміру застави.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У п.4 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

У відповідності до ст.5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.10.2025 року у справі №537/6553/25, провадження № 1-кс/537/665/2025, до підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів з 17.10.2025 року по 06.12.2025 року із визначенням застави.

Слідчий суддя, застосовуючи до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою установив обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вирішуючи в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою із визначенням застави, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, за які за сукупністю злочинів передбачено максимальне покарання до 10 років позбавлення волі.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів, ухилення від суду, тиску на потерпілих, свідків.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, та той факт, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, вчинення даних злочинів після направлення 29 вересня 2025 року до Крюківського районного суду м. Кременчука відносно нього обвинувального акту за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, за що він вже засуджений вироком суду від 05.11.2025 року, який ще не набрав законної сили, схильність обвинуваченого до девіантної поведінки, вказує на вірогідність переховування від суду, вчинення незаконного тиску на потерпілих та свідків з метою зміни ними показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, вчинення нових злочинів за відсутністю легальних доходів та стійких соціальних зв`язків, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, суд з дотриманням положень ст.178 КПК України враховує особу обвинуваченого.

ОСОБА_4 є особою працездатного віку із задовільним станом здоров`я, не одружений, не працює, що вказує на відсутність стійких соціальних зв`язків та відсутність легальних джерел доходу, тому є ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення, ухилення від суду.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень, зокрема проти власності.

Щодо ОСОБА_4 розглянуто інше кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, з ухваленням обвинувального вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.11.2025 року, який на теперішній час не набрав законної сили. А тому суд не вбачає за можливе вважати, що на теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання в місцях позбавлення волі, і не погоджується з думкою сторони захисту про відсутність з моменту ухвалення вироку для обвинуваченого ризиків, наведених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Оскільки в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід тримання під вартою з 17.10.2025 року по 06.12.2025 року, а вирок Крюківського районного суду від 05.11.2025 року не набрав законної сили, тому суд вважає за необхідне розглянути по суті клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу в цьому кримінальному провадженні, оскільки саме в ньому до ОСОБА_4 раніше застосовано запобіжний захід тримання під вартою, а в разі набрання вироком від 05.11.2025 року законної сили переглянути це питання. Також 15.10.2025 року ОСОБА_4 ще повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню вище перерахованих ризиків, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків.

До суду не зверталися особи, що заслуговують на довіру, з письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язується за необхідності доставити його до суду. До суду не зверталися власники житлового приміщення з клопотанням про надання дозволу щодо використання належного їм приміщення для виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, в разі застосування до них запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Суду не подані відомості про те, що ОСОБА_4 має право власності чи користування житловим приміщенням. В підготовчому засіданні ОСОБА_4 повідомив суду, що навіть не має зареєстрованого місця постійного проживання.

Суд погоджується з думкою прокурора про можливість на підставі ч.4 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи наведені вище підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, визначити ОСОБА_4 максимальний розмір застави у кримінальному провадженні щодо тяжких злочинів, в яких він обвинувачується, а саме вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 , з метою запобігання ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів із визначенням розміру застави.

Відповідно до ч.1 ст.316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше 10 днів після постановлення ухвали про його призначення.

Враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за необхідне завершити підготовче провадження, призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників процесу.

Учасники судового провадження мають право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, з дотриманням положень ст.317 КПК України, якщо вони про це заявлять клопотання.

Керуючись ст.ст. 55, 61, 62, 128, 206, 334, 370-372, 383, 392, 393 КПК України, суд

у х в а л и в:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 жовтня 2025 року за №0000505, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, на 19 листопада 2025 року о 15 годині 00 хвилин у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука, розташованого за адресою м. Кременчук вул. Троїцька буд.37/49.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 17.11.2025 року по 15.01.2026 року включно.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.183 КПК України, визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 242240 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Полтавській області, ЄДРПОУ: 26304855, МФО:820172, Банк: Державна казначейська служба України, м. Київ, рахунок у форматі IBAN р/р UA0015950, призначення платежу запобіжний захід до спливу терміну тримання під вартою ОСОБА_4 .

При внесенні визначеної застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі м. Кременчук Полтавської області без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну місця свого проживання або перебування;

- носити електронний засіб контролю.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України, роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які за сукупністю злочинів законом установлено покарання до 10 позбавлення волі та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до прокурора, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечити належну поведінку обвинуваченого; забезпечити явку, належно повідомленого обвинуваченого до прокурора, суду; повідомлення прокурора, суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або перебування.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала в частині обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

В іншій частині ухвала не підлягає окремому оскарженню, а заперечення можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складений та оголошений 19.11.2025 о 08 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1