Справа №760/1218/26 1-кс/760/1099/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000045, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тернопіль, Тернопільської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого в ОВС 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майор юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000045 від 21.01.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Клопотання обґрунтовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у службових осіб Національної академії статистики, обліку та аудиту, та її структурних підрозділів - Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту та Фахового коледжу економіки та управління Національної академії статистики, обліку та аудиту,виник умисел на перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період, шляхом фіктивного працевлаштування чоловіків призовного віку на посади викладачів до закладів вищої освіти, що дає право на отримання відстрочки від мобілізації осіб, за грошову винагороду.

Діючи на виконання свого спільного умислу, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, ректор Національної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_7 , директор Фахового коледжу економіки та управління Національної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_8 та директор Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_9 , перебуваючи на вказаних посадах, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, дійшли згоди щодо здійснення протиправної діяльності, направленої на перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період.

За для реалізації свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_9 залучив до його виконання працівницю Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_10 , посередника ОСОБА_11 , директора ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Колорит» ОСОБА_5 , та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, вступивши таким чином із ними у попередню змову.

При цьому, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, достовірно знали, що зменшення мобілізаційного потенціалу України шкодить Збройним Силам України, оскільки знижує чисельність особового складу, особливо в умовах повномасштабного вторгнення військ РФ на територію України. В свою чергу, це може призвести до дефіциту людських ресурсів, особливо під час наступу, що може бути використано країною-агресором як тактична перевага.

З метою реалізації спільного плану, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обіймаючи посади керівників навчальних закладів вищої та передвищої освіти, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, перебуваючи у невстановленому місці та часі, домовилися про підшукання осіб чоловічої статі мобілізаційного віку, які бажають за грошову винагороду не виконувати свій обов`язок громадян України із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та уникнути мобілізації до лав ЗС України та інших військових формувань в особливий період, шляхом працевлаштування на посади викладачів та влаштування на навчання до очолюваних навчальних закладів, для здобуття вищої та передвищої освіти, що дає право на отримання відстрочки від мобілізації.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також п. 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 16.05.2024 №560 (зі змінами і доповненнями), призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають: здобувачі професійної, фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти; науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

В подальшому, згідно з розробленим планом дій та розподіленими ролями ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, забезпечували пошук військовозобов`язаних громадян України чоловічої статі, які в порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мали намір ухилитися від обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, та фіктивно працевлаштовувалися на посади викладачів до Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту, Фахового коледжу економіки та управління Національної академії статистики, обліку та аудиту, які є структурними підрозділами Національної академії статистики, обліку та аудиту, а також вступали на денну форму навчання до вказаних навчальних закладів, без фактичного відвідування навчання, що надасть останнім можливість не бути мобілізованими до ЗС України та інших військових формувань, в особливий період, за грошову винагороду, таким чином вступаючи з ними в попередню змову.

Надалі, військовозобов`язані особи, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами, надавали вказаним особам необхідні для фіктивного працевлаштуваннядокументи, а саме: копію паспортів та довідок про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків, копії документів про освіту, які в подальшому передавались директору Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_9 , або за його вказівкою ОСОБА_10 , яка в подальшому, за дорученням ОСОБА_9 , виготовляла необхідні для прийняття на посаду документи, подавала їх на підпис ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та вже готові документи, що дають право на отримання відстрочки від мобілізації, підписані одним з учасників злочину, про зарахування до одного з очолюваних ними навчальних закладів, та відправляла військовозобов`язаним особам для їх подання до Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для отримання відстрочки від мобілізації в особливий період.

У вказаний спосіб, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи як керівники очолюваних навчальних закладів, вчинили дії спрямовані на фіктивне працевлаштування осіб мобілізаційного віку чоловічої статі, чим сприяли останнім в отриманні відстрочки від мобілізації відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також п. 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 16.05.2024 №560 (зі змінами і доповненнями).

Поряд з цим, працевлаштування громадян України на посади викладачів та на навчання до Національної академії статистики, обліку та аудиту, та її структурних підрозділів - Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту та Фахового коледжу економіки та управління Національної академії статистики, обліку та аудиту, не передбачало їх фактичного перебування на робочому місці чи місці навчання та відповідного залучення до викладацької діяльності чи здобуття вищої чи передвищої освіти.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , підозрюється у перешкоджанні, за попередньою змовою групою осіб, законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

20.01.2026 органом досудового розслідування за погодженням із прокурором, в порядку ст. 278 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженцю м. Тернопіль Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Таким чином, з огляду на ці обставини, існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи не під вартою, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а також учинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Тому, на даній стадії, на думку сторони обвинувачення, є доцільним застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засідання прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, просив відмовити у клопотанні в повному обсязі. Заперечення адвоката зводяться до необґрунтованості підозри та заявлених стороною обвинувачення ризиків. Крім того, до матеріалів клопотання було долучено документи, які позитивно характеризують особу підозрюваного, зокрема те, що останній являється керівником і одним із засновників та кінцевих бенефіціарів ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Колорит»». ОСОБА_5 , одружений, його дружина страждає на онкологічне захворювання, виховує неповнолітню доньку.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав доводи захисника та зазначив, що дійсно він є співзасновником зазначеного Товариства, частина його співробітників перебувають на службі у ЗСУ та отримують зарплатню від підприємства, він сплачує налоги та на його утриманні є неповнолітня донька та дружина, яка є онкохворою, і він як чоловік повинен піклуватися ними.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думки сторін кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУ СБУ у м. Києві та Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000045, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Слідчий суддя з урахуванням доводів сторони захисту про необхідність доведення в даному випадку причетності особи поза розумним сумнівом зазначає та дійшов наступних висновків.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України.

Зокрема, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1 КК України підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме: повідомлення про підозру від 20.01.2026, протокол за результатами НС(Р)Д - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 07.08.2025; протокол за результатами НС(Р)Д - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 15.06.2025; протоколами за результатами НС(Р)Д - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 19.09.2025.

Що стосується доведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які заявлено слідчим в клопотанні та підтримано прокурором в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку про їх часткове доведення в судовому засіданні з розгляду клопотання.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворо гопокарання. Так, у рішенні ЄСПЛ «Пунцельт протии Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Так, слідчий суддя, враховуючи те, що ОСОБА_5 , згідно ст.12 КК України, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, проти основ Національної безпеки України, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

У п. 36 рішення ЄСПЛ від 20.05.2010, у справі «Москаленко проти України», суд зазначає, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Усвідомлюючи суворість та невідворотність, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, з метою унеможливлення притягнення його до кримінальної відповідальності.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то слідчий суддя враховує наявність даного ризику, який обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може знищити, сховати та спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування ще триває, встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, а відтак з метою уникнути покарання підозрюваний може вчинити дії на їх знищення, оскільки може мати до таких безпосередній доступ.

Стороною обвинувачення також доведено ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КК України, а саме те, що підозрюваний може впливати у будь-який спосіб на свідків з метою змінення показань або від дачі таких показань при розгляді справи по суті, також існує ризик впливу ОСОБА_5 на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки інкриміноване ОСОБА_5 правопорушення вчинено за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Що стосується ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя не знаходить підстав для встановлення ймовірності їх існування, оскільки сторона обвинувачення при їх доведенні обмежилася лише висловленням припущень, при цьому слідчому судді не надано відомостей, які б свідчили про протиправну поведінку підозрюваного, зокрема притягнення його до будь-якого виду відповідальності чи повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення чи порушення раніше застосованого запобіжного заходу, що могло б свідчити про ймовірність вчинення зазначених дій.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич протии Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, обставини вчиненого інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, яке, зокрема, відноситься до тяжкого злочину, з урахуванням наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, положень ч.6 ст.176 КПК України, а також доведеність в судовому засіданні всіх складових ч.1 ст.194 КПК України, до підозрюваного може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 ,у межах досудового розслідування, строком до 20.03.2026.

Слідчий суддя, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому відповідно до абзацу 2 ч.5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя враховує надані підозрюваним пояснення, відповідно до яких він є керівником і одним із засновників та кінцевих бенефіціарів ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Колорит», обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, про підозру в якому повідомлену ОСОБА_5 , його сімейний стан, а саме: дружина страждає на онкологічне захворювання, підозрюваний виховує неповнолітню доньку, а також положення ч. 2 ст. 182 КПК України, які регулюють порядок внесення застави та можливість внесення такої самим підозрюваним та іншою фізичною або юридичною особою, умови за яких було вчинене кримінальне правопорушення, що інкримінується підозрюваному - військовий час, та з урахуванням обґрунтування клопотання в даній частині його ініціатором, слідчий суддя дійшов до висновку, що застава в межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та про необхідність визначення розміру застави в межах, що перевищує вказаний розмір.

Конституційний Суд Украхни у Рішенні від 19 червня 2024 року визнав таким, що відповідає Конституції України положення частини 6 ст. 176 КПК України. Суд дійшов висновку, що в умовах воєнного стану застосування запобіжного азходу у вигляді тримання під вартою щодо осіб, підозрюваних або обвинувачених у вчиненні злочинів протиоснов національної безпеки, допускається за наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та виключно на підставі мотивованого рішення суду. При цьому положення ст. 176 КПК України не встановлюють безальтернативності тримання під вартою, оскільки слідчий суддя (суд), з урахуванням обставин, визначених ст. 177, 178 КПК України, вправі визначити можливість застосування застави.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 166 400 грн (сто шістдесят шість тисяч чотириста) гривень, з покладення на підозрюваного обов`язків, визначених ч. 5 ст.194 КПК України:

- не відлучатися з м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, до дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи викладене вище, клопотання слідчого, погоджене прокурором підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196,197, 199, 303-309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000045, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання.

Визначити розмір застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 166 400 грн (сто шістдесят шість тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок:

Отримувач: ДКСУ в м. Києві, , МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р: UA 1012089 та надати документи, що це підтверджують, до Солом`янського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, а саме:

- не відлучатися з м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, до дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, строк дії яких встановити до 26.03.2026 року з моменту внесення застави.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 26 березня 2026 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в кримінальному провадженні

№ 0000045 від 21.01.2025

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1