Справа № 487/8630/25
Провадження № 1-кс/487/5013/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання парокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001443 від 12.11.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001443 від 12.11.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просила накласти арешт на майно, вилучене 12.11.2025 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: предмет, ззовні схожий на металевий тримач для шторки дитячого ліжка білого кольору, який поміщено до сейф пакетів № QYN0056675, № QYN0056676, № PSP3243225, скріплених між собою клейкою стрічкою; металевий тримач білого кольору, ззовні схожий на ніжку для пляжного зонту, який упаковано в сейф пакети № QYN0056677 та № QYN0056678, скріплені між собою клейкою стрічкою.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що 12.11.2025 близько 00 години 30 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала у квартирі АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у спальній кімнаті вказаної квартири, ОСОБА_5 помітила, що зі стелі її помешкання почала капати вода, у зв`язку з чим вона вирішила звернутися до сусідів, які проживають поверхом вище, щоб повідомити про зазначену подію.

Вийшовши з квартири, ОСОБА_5 попрямувала на другий поверх будинку, де, підійшовши до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 цього ж будинку, почала стукати у двері та голосно кликати мешканців.

У цей час двері квартири відчинив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та потерпіла ОСОБА_5 повідомила йому про те, що з його квартири, ймовірно, відбувається протікання води, та після цього між ними виник словесний конфлікт.

Під час конфлікту у ОСОБА_4 раптово виник умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 під час вказаного конфлікту, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, взявши до рук металеву трубу та знаходячись навпроти ОСОБА_5 , спричинив останній не менше одного удару в область голови. Попри отриманий удар ОСОБА_5 залишилася стояти на ногах, однак ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, руками штовхнув ОСОБА_5 у тулуб, внаслідок цього остання втратила рівновагу, впала сходами вниз і вдарилася об підлогу.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку та субарахноїдального крововилив.

12.11.2025 ОСОБА_4 затримано та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

12.11.2025 в період часу з 20:16 по 22:14, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено предмет, ззовні схожий на металевий тримач для шторки дитячого ліжка білого кольору, який поміщено до сейф пакетів № QYN0056675, № QYN0056676, № PSP3243225, скріплених між собою клейкою стрічкою; металевий тримач білого кольору, ззовні схожий на ніжку для пляжного зонту, який упаковано в сейф пакети № QYN0056677 та № QYN0056678, скріплені між собою клейкою стрічкою.

У клопотанні як на підставу для накладення арешту майна прокурор посилається на те, що вилучені в ході проведення обшуку речі мають значення речового доказу у кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його знаряддями.

В судовому засіданні прокурор не була присутньою, подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що Миколаївським районним управлінням поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001443 від 12.11.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.11.2025 близько 00 години 30 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала у квартирі АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у спальній кімнаті вказаної квартири, ОСОБА_5 помітила, що зі стелі її помешкання почала капати вода, у зв`язку з чим вона вирішила звернутися до сусідів, які проживають поверхом вище, щоб повідомити про зазначену подію.

Вийшовши з квартири, ОСОБА_5 попрямувала на другий поверх будинку, де, підійшовши до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 цього ж будинку, почала стукати у двері та голосно кликати мешканців.

У цей час двері квартири відчинив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та потерпіла ОСОБА_5 повідомила йому про те, що з його квартири, ймовірно, відбувається протікання води, та після цього між ними виник словесний конфлікт.

Під час конфлікту у ОСОБА_4 раптово виник умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 під час вказаного конфлікту, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, взявши до рук металеву трубу та знаходячись навпроти ОСОБА_5 , спричинив останній не менше одного удару в область голови. Попри отриманий удар ОСОБА_5 залишилася стояти на ногах, однак ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, руками штовхнув ОСОБА_5 у тулуб, внаслідок цього остання втратила рівновагу, впала сходами вниз і вдарилася об підлогу.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку та субарахноїдального крововилив.

12.11.2025 ОСОБА_4 затримано та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку від 12.11.2025 у період з 20:16 до 22:14 слідчим СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 проведено обшук у квартирі АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено предмет, ззовні схожий на металевий тримач для шторки дитячого ліжка білого кольору, який поміщено до сейф пакетів № QYN0056675, № QYN005667, № PSP3243225, скріплених між собою клейкою стрічкою; металевий тримач білого кольору, ззовні схожий на ніжку для пляжного зонту, який упаковано в сейф пакети № QYN0056677 та № QYN0056678, скріплені між собою клейкою стрічкою.

Постановою слідчого від 12.11.2025 вилученні предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи встановленні досудовим розслідуванням обставини, спосіб спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, слідчий суддя вважає, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_4 предмети зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

А за такого, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено відповідність вилученого майна критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи приховування вказаного майна.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Клопотання в частині визначення місця зберігання вилученого майна задоволенню не підлягає, оскільки суд розглядає лише клопотання про арешт майна, а питання, пов`язанні зі зберіганням речових доказів врегульовані Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України».

Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 12.11.2025 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: предмет, ззовні схожий на металевий тримач для шторки дитячого ліжка, білого кольору, який поміщено до сейф пакетів № QYN0056675, № QYN0056676, № PSP3243225, скріплених між собою клейкою стрічкою; металевий тримач білого кольору, ззовні схожий на ніжку для пляжного зонту, який упаковано в сейф пакети № QYN0056677 та № QYN0056678, скріплені між собою клейкою стрічкою.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1