Справа № 128/3848/25
УХВАЛА

14 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2025 за №0000376, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 345 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області подано обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2025 за №0000376, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 345 КК України.

Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 29.09.2025 призначив підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні 13.11.2025 прокурор ОСОБА_3 підтримав подане 13.11.2025 клопотання про зміну запобіжного заходу. Клопотання обґрунтоване тим, що «ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2025 відносно ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою із внесенням застави в розмірі 529 000,00 грн, які 11.09.2025 внесено відповідно до платіжного доручення №198838837 заставодавцем ОСОБА_10 та звільнено ОСОБА_8 з Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1». На даний час у кримінальному провадженні виникла необхідність у зміні із запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку із порушенням ним зобов`язань, визначених судом, а саме: утримуватись від спілкування із особами, які являються свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні. 07.11.2025 до Вінницької окружної прокуратури із письмовими заявами та доданими до них DVD-R дисками з наявними аудіозаписами звернулись потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у яких зазначили, що невідомі особи систематично здійснюють телефонні дзвінки в інтересах ОСОБА_8 з погрозами вчинити фізичну розправу відносно потерпілих, а саме: що «закопає у землю». Дані дзвінки розпочалися потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з моменту звільнення ОСОБА_8 зі слідчого ізолятора у зв`язку із внесенням застави. Крім того, потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звернулися з даного приводу до відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, у зв?язку із чим 11.11.2025 о 16 год 58 хв внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163 за фактом примушування потерпілих до відмови від давання показань в суді, що передбачено ст. 386 КК України. Також підставою зміни вказаного запобіжного заходу на тримання під вартою ОСОБА_8 є наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, оскільки внаслідок суспільної небезпечності дій ОСОБА_8 є об`єктивні підставі вважати, що обвинувачений може ухилитися від суду, залишивши район, область та межі держави, де він проживає, що у свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов?язків. Відповідно, ризик переховування обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для ОСОБА_8 наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки останній вчинив суспільно-небезпечні діяння, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. На теперішній час на території України діє воєнний стан через військову агресію Російської Федерації, деяка чисельність населення залишає територію України, маючи намір уникнути загрози своєму життю та здоров?ю, а тому майже кожен день фіксується величезна кількість протиправного переходу державного кордону України. У зв`язку із цим пильність військовослужбовців Державної прикордонної служби України в умовах сьогодення викликає занепокоєння, а, враховуючи, що ОСОБА_8 є мешканцем Вінницької області, яка межує з кордоном іншої держави, тому існує ймовірність того, що останній може залишити Україну та переховуватися у Придністровсько-Молдавській Республіці, в якій на теперішній час діє політичний режим, що не надає достатніх підстав стверджувати про видачу Україні ОСОБА_8 у разі його переховування у невизнаній державі. Крім того, ОСОБА_8 з місця злочину зник, був затриманий на наступний день 11.06.2025 о 22 год 40 хв. Також існує ризик вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, оскільки він обвинувачується у вчиненні 4-х кримінальних правопорушеннях, які пов?язані із застосуванням насильства. Всі вищевказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м?якого запобіжного заходу до ОСОБА_8 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. Відповідно до інформації, яка міститься у відкритому доступі на інтернет-сторінці, Національний банк України ухвалив рішення відкрити спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України. З метою забезпечення територіальної цілісності та незалежності України у забезпеченні підтримки органів, що покликані забезпечувати територіальну цілісність, державний суверенітет, а також публічний порядок та безпеку громадян України та у зв?язку із введенням воєнного стану в України, враховуючи, що обвинувачений порушив вимоги ст. 182 КПК України, грошові кошти внесені в якості застави підлягають зверненню в дохід держави та перерахуванню на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України. Тому просить змінити запобіжний захід у виді застави відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на тримання під вартою строком на 60 днів, без права внесення застави; звернути в дохід держави кошти в сумі 529 000 грн, перераховані 11.09.2025 відповідно до платіжного доручення №198838837, які внесла заставодавець ОСОБА_10 , як заставу, згідно з ухвалою Вінницького міського суду від 10.09.2025 у справі № 127/28303/25 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , перерахувавши на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України».

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити. Суду зазначив, що з часу звільнення ОСОБА_8 з-під варти до нього почали систематично дзвонити невідомі особи, погрожували та казали, що треба «забрати заяву» та «прийняти правильне рішення». Невідомі особи висловлювали фрази ОСОБА_8 , тому він вважає, що вони діяли в його інтересах. До дня вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення вони товаришували, що сталося у той день, він не розуміє.

Представник потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні підтримала клопотання прокурора, вважає, що його слід задовольнити, оскільки очевидно, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: погрози потерпілим. Дзвінки до потерпілих розпочалися саме з моменту звільнення ОСОБА_8 з-під варти, у потерпілих є страх за життя та здоров`я. Наполягає на задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що ухвалою суду йому встановлені обов`язки, які він розумів. З його боку жодних дзвінків та погроз здійснено не було, він чудово відноситься до ОСОБА_11 , про що останній знає. Крім того, справа уже перебуває в суді, тому доручати комусь дзвонити потерпілим, щоб вони «забрали заяву», є безглуздим. Він готовий пройти поліграф, щоб довести, що нікому не доручав здійснювати якісь дзвінки. У нього немає ні друзів, ні знайомих, які використовують таку лексику. Наміру переховуватися від суду у нього немає, увесь час він виконував покладені на нього обов`язки та відвідував усі слідчі дії. У нього є дружина та неповнолітня дитина, від яких він не планує кудись їхати, а старша дочка навчається в іншій країні, тому йому треба заробляти кошти на її навчання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні зазначила, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_8 повністю виконує покладені на нього судом обов`язки. Ризик, що ОСОБА_8 може виїхати за кордон, не відповідає дійсності, оскільки одразу після звільнення з-під варти він здав свій закордонний паспорт. Крім того, покладені на ОСОБА_8 обов`язки діяли до 01.10.2025. На усі виклики слідчого та суду ОСОБА_8 прибуває. У ОСОБА_8 вилучені телефон та ноутбук, наразі слідством перевіряється причетність ОСОБА_8 до здійснення погроз потерпілим, а тому не можна стверджувати, що за його дорученням здійснювалися дзвінки.

Також у підготовчому судовому засіданні 13.11.2025 було переглянуто відеозаписи на дисках, які прокурор долучив до клопотання про зміну запобіжного заходу.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилися, хоч у встановленому законом порядку повідомлялися про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання. Інтереси потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні представляє адвокат ОСОБА_7 .

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

У частині третій статті 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 200 КПК України, у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У статті 178 КПК України зазначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка являється частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, визначено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою слідчого судді від 10.09.2025, ксерокопія вступної та резолютивної частини якої долучена прокурором до клопотання, постановив «продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 22 (двадцять два) дні, тобто до 01 жовтня 2024 року (включно), в межах строку досудового розслідування. Ухвала про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 діє до 01 жовтня 2025 року. Одночасно визначити ОСОБА_8 заставу в розмірі ста сімдесяти п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 529 900,00 грн (п`ятсот двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України. Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування із особами, які являються свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю. Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. У разі невиконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору».

Установлено, що 11.09.2025 внесено заставу у визначеному слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області в ухвалі від 10.09.2025 розмірі та у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_8 звільнений з ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

У частині четвертій (абзац 3) статті 202 КПК України зазначено, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У частині першій статті 182 КПК України визначено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Згідно з частинами восьмою та десятою статті 183 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , обгрунтовуючи клопотання про зміну запобіжного заходу, вказує, що « ОСОБА_8 порушив визначені судом зобов`язання, зокрема, 07.11.2025 до Вінницької окружної прокуратури із письмовими заявами та доданими до них DVD-R дисками з наявними аудіозаписами звернулись потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у якій зазначили, що невідомі особи систематично здійснюють телефонні дзвінки в інтересах ОСОБА_8 з погрозами вчинити фізичну розправу відносно потерпілих, а саме: що «закопає у землю». Дані дзвінки розпочалися потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з моменту звільнення ОСОБА_8 зі слідчого ізолятора у зв`язку із внесенням застави».

На думку прокурора, ОСОБА_8 порушив обов`язок утримуватись від спілкування із особами, які являються свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що прокурором не надано переконливих доказів, які б свідчили, що ОСОБА_8 з часу внесення застави (11.09.2025) порушує визначені ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2025 обов`язки, зокрема, спілкується із особами, які являються свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

З клопотання прокурора убачається, що потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у поданих до Вінницької окружної прокуратури заявах зазначають, що телефонні дзвінки їм здійснюють саме невідомі особи, а не обвинувачений ОСОБА_8 . Припущення потерпілих про те, що невідомі особи здійснюють такі дзвінки саме в інтересах ОСОБА_8 , не можуть бути ключовою підставою для звернення застави у дохід держави та застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу.

Крім того, Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою слідчого судді від 10.09.2025 термін дії покладених судом на ОСОБА_8 обов`язків визначив до «01 жовтня 2024 року», однак суд враховує, що у даній ухвалі продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 01 жовтня 2025 року.

Підставою для зміни запобіжного заходу за ініціативою прокурора є істотні для вирішення питання про його вид та/або обсяг обставини, які виникли після прийняття рішення про застосування первісного запобіжного заходу, або існували на той час, втім не були відомі стороні обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави на даний час довів свою дієвість і є достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки, оскільки останній за першою вимогою з`явився до Вінницького районного суду Вінницької області та надав вичерпні пояснення, а прокурором не доведено належними доказами, що ОСОБА_8 ухиляється від виконання покладених на нього ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2025 обов`язків не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування із особами, які являються свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Крім того, клопотання прокурора не містить достатнього обґрунтування, що раніше встановлені щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ризики істотно збільшилися або з`явилися нові ризики, які б виправдовували тримання ОСОБА_8 виключно під вартою, оскільки запобіжний захід у виді застави діє відносно ОСОБА_8 з 11.09.2025, і за цей час відомостей про недостатню дієвість цього запобіжного заходу судом не отримано.

Згідно з ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Звертаючись до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, прокурор вказує, що наявні ризики, зазначені у статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду та вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, оскільки він обвинувачується у вчиненні 4-х кримінальних правопорушеннях, які пов?язані із застосуванням насильства.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому суд враховує не тільки положення, які передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

У пунктах 154-157 рішення ЄСПЛ «Корбан проти України» від 04.07.2019 (Korban V. Ukraine, заява №26744/16) зазначені загальні принципи, які випливають з практики Суду стосовно пункту 3 статті 5 Конвенції, які передбачають належне обґрунтування органами влади ризиків, яке не може бути абстрактним, загальним або шаблонним.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, які наведені в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення може ініціювати обрання (продовження) запобіжного заходу лише у зв`язку з необхідністю запобігання спробам особи, які мають виявлятися в реальних діях, а не через їх уявну можливість вчинення чи у припущеннях таких дій у майбутньому. Якщо дослівно тлумачити термін «запобігання спробам», то за змістом воно є тотожним поняттю «припинення розпочатої дії». Умовно його можна вважати співмірним з категорією «замах», що застосовується у визначенні стадій вчинення злочину, та вважається вчиненням особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на настання наслідків, у цьому випадку, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність спроб, яким слід запобігати, має бути підтверджене доказами. Припущення прокурора про їх наявність, якщо вони не ґрунтуються на доказах, визначених у статті 84 КПК України, не може вважатися належною метою обрання запобіжного заходу у розумінні частини першої статті 177 КПК України, оскільки по суті є припущенням.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 177 КПК).

Припис першого речення частини другої статті 177 КПК України визнає достатньою підставою для суду його переконаність, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Водночас комплексний аналіз приписів частини першої та другої статті 177 КПК свідчить, що суд повинен надавати оцінку законності та обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, в якому має бути доведено «існування спроб», перелічених у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК. Одного лише припущення прокурора про те, що такі спроби можуть потенційно виникнути, недостатньо для ухвалення рішення про застосування запобіжного заходу (особливо, якщо йдеться про тримання під вартою).

Окрім власне припущень, суду мають бути подані конкретні докази реального існування спроби/спроб.

Ризик переховування обвинуваченого від суду не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу або ж терміновою купівлею квитків до іншої країни.

Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»).

Слід зазначити, що прокурор не надав жодних доказів, які б свідчили, що з моменту внесення застави 11.09.2025 обвинувачений ОСОБА_8 вчиняв будь-які дії, які б могли свідчити про вчинення ним спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. ОСОБА_8 , виконуючи свої обов`язки, до суду з`явився за першою вимогою. Крім того, припущення прокурора про наявність ризику вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення без обґрунтування конкретних обставин та фактів не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, на момент розгляду клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу судом не встановлено підстав для звернення застави в дохід держави та зміни обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу у виді застави, тому клопотання прокурора слід залишити без задоволення.

Водночас, суд враховує, що оскільки на даний час не доведено ризику незаконного впливу на потерпілих ОСОБА_8 , однак припущення потерпілих щодо здійснення їм телефонних дзвінків від невідомих осіб в інтересах ОСОБА_8 стали підставою для відкриття кримінального провадження, про що 11.11.2025 внесено відомості у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000163, та під час досудового розслідування будуть встановлюватися обставини причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України (примушування до відмови від давання показань), суд, з метою захисту прав та інтересів потерпілих у даному кримінальному провадженні, вважає доцільним на даному етапі зобов`язати ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування із особами, які являються свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись статтями 177, 182, 183, 184, 200, 202, 314, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2025 за №0000376, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 345 КК України, залишити без задоволення.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою до Вінницького районного суду Вінницької області та покласти строком на 2 (два) місяці до 14 січня 2026 року такі обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування із особами, які являються свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

СУДДЯ