Справа № 695/4411/25
номер провадження 1-кп/695/526/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду у м. Золотоноша кримінальне провадження №0001046 від 17.09.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщане Золотоніського району Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня, одружений, офіційно не працює, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідністю 3 групи, є учасником бойових дій, учасником та ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом будь-якого рівня не є, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 30.09.2025 із Золотоніської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001046 від 17.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Згідно з вказаним обвинувальним актом із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001046 від 17.09.2025 ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він відповідно до постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.06.2024 у справі 695/2319/24, що набрала законної сили 08.07.2024, був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Однак, ОСОБА_4 , 07.12.2024 близько 01 годин 35 хвилин, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, всупереч постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.06.2024 у справі № 695/2319/24, що набрала законної сили 08.07.2024, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, керував транспортним засобом «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Руслана Шеремета в с. Піщане Золотоніського району Черкаської області, на якій був зупинений працівниками поліції, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП згідно з складеними щодо нього протоколами про накладення адміністративного стягнення серія ЕПР1 № 190568 від 07.12.2024, ЕПР1 № 190581 від 07.12.2024.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 29.12.2024, близько 00 годин 40 хвилин, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, всупереч постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.06.2024 у справі № 695/2319/24, що набрала законної сили 08.07.2024, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, керував транспортним засобом «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Сковороди в с. Піщане Золотоніського району Черкаської області, на якій був зупинений працівниками поліції, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП згідно з складеними щодо нього протоколами про накладення адміністративного стягнення серія ЕПР1 № 207597 від 29.12.2024, ЕПР1 № 207597 від 29.12.2024.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 30.06.2025 близько 15 годин 57 хвилин, всупереч постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.03.2025 у справі № 695/4882/24, що набрала законної сили 17.03.2025, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40 800 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 5 років, діючи умисно, систематично, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, керував транспортним засобом «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Черкаській в селищі Чорнобай Золотоніського району Черкаської області, на якій був зупинений працівниками поліції, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП згідно з складеним щодо нього протоколом про накладення адміністративного стягнення серія ЕПР1 № 377161 від 30.06.2025.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

30 вересня 2025 року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 468, 469, 472 КПК України.

Як вбачається з даної угоди підозрюваний ОСОБА_4 та прокурор Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій за ч.1 ст.382 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен нести ОСОБА_4 за ч.1 ст.382 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 17 000 грн 00 коп.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні висловила думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання та вирішити долю речових доказів.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості підозрюваним ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Водночас пунктом першим частини третьої статті 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Згідно з частиною першою статті 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до частини третьої статті 475 КПК України мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Частиною першою статті 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КК передбачено, що підставою для настання кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Складом кримінального правопорушення визнається сукупність закріплених у законі України про кримінальну відповідальність ознак, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається кримінальним правопорушенням.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь дії (перешкоджання) чи бездіяльність (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Невиконання судового акту це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.

Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №319/841/16-к злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, є триваючим злочином, оскільки особа, будучи зобов`язаною рішенням суду, яке набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об`єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст.129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.

Як установлено у ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Як вже було зазначено вище ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у тому, що він керував транспортним засобом без посвідчення водія, достовірно знаючи про наявність постанови суду, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, яка набрала законної сили, однак ОСОБА_4 , умисно не виконав її, востаннє 30.06.2025 він керував транспортним засобом «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Черкаській в селищі Чорнобай Золотоніського району Черкаської області, на якій був зупинений працівниками поліції, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП згідно з складеним щодо нього протоколом про накладення адміністративного стягнення серія ЕПР1 № 377161 від 30.06.2025, що було кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 382 КК.

Зі змісту частини першої статті 32 КПК вбачається, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.

Згідно з приписами пункту 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX.

Водночас селище Чорнобай Золотоніського району Черкаської області, де було востаннє вчинено обвинуваченим адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України до набрання чинності Постановою Верховної ради України «Про утворення і ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807-IX відносилося до адміністративних меж Чорнобаївського району Черкаської області, а отже до підсудності Чорнобаївського районного суду Черкаської області.

Згідно з листом Ради суддів України від 22.07.2020 № 9рс-466/20-вих, адресованому головам місцевих та апеляційних загальних судів, зазначено, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Враховуючи те, що у даному кримінальному провадженні кримінальне правопорушення за частиною першою статті 382 КК України, яке є триваючим та востаннє вчинено на території селища Чорнобай Золотоніського району Черкаської області та на час скерування обвинувального акта із угодою про визнання винуватості Чорнобаївський районний суд Черкаської області здійснює правосуддя, відтак, на переконання суду, обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості помилково направлено до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, з порушенням правил підсудності.

Відповідно до змісту ст. 315, 316 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої ст. 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду і постановляє ухвалу про призначення судового розгляду у загальному порядку.

Отже, умови укладеної між сторонами кримінального провадження угоди про визнання винуватості суперечать вимогам кримінального закону, а тому в затвердженні такої угоди належить відмовити.

У разі відмови суду в затвердженні угоди, укладення якої ініційовано на стадії досудового розслідування, судове провадження за згодою сторін кримінального провадження продовжується в загальному порядку (абзац 8 ч. 7 ст. 474 КПК України).

Так як досудове розслідування кримінального провадження завершене і справа до суду надійшла з обвинувальним актом, суд вважає за необхідне продовжити судове провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 9, 32, 314 - 315, 334, 468, 469, 471, 472, 474 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 30.09.2025 між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001046 від 17.09.2025 відмовити.

Судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, продовжувати у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8