Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1826/24
Провадження №: 1-кп/332/138/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судових засідань: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду міста Запоріжжя судовий розгляд в порядку ч. 3 ст. 323 КПК України (in absentia) у кримінальному провадженні за № 0000145 від 29.01.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василівка Василівського району Запорізької обл., громадянина України, розлученого, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, який у період з 23.05.1994 по 10.06.2010 проходив службу в УМВС України в Запорізькій області, звільнений за власним бажанням з посади начальника конвою групи конвойної служби міліції Василівського районного відділу, в спеціальному званні - старший прапорщик міліції, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Незалежність України визнано значною кількістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 Російською Федерацією.

За загальновідомими фактом, в порушення норм міжнародного права, приблизно о 5 годині 00 хвилин 24 лютого 2022 року підрозділи збройних сил та інших збройних формувань РФ на виконання наказів вищого військового та політичного керівництва РФ шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з занесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі і Пологівського району Запорізької області, який був захоплений 26.02.2022.

Указом Президента України ОСОБА_10 від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який неодноразово був продовжений та діє на теперішній час.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207- VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав. За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Порядок створення органів місцевого самоврядування, обрання сільських, селищних, міських голів, встановлюється Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування України» та іншими Законами та ґрунтується на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Починаючи з 10.03.2022 м. Василівка Василівського району Запорізької області тимчасово окуповане представниками збройних формувань держави- агресора Російської Федерації (наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією»), що у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022) є незаконним і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

Після остаточної військової окупації міста Василівка Василівського району Запорізької області, представниками збройних формувань Російської Федерації узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади, шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях Василівського району Запорізької області, представники збройних формувань РФ, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави- агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, створили на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконний правоохоронний орган - Управління внутрішніх справ по м. Василівка і Василівському району Головного управління внутрішніх справ в Запорізькій області (мовою оригіналу «Управление внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления внутренних дел по Запорожской области») на захопленій матеріально-технічній базі ГУ НП в Запорізькій області, наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення поліцейського контролю місцевого населення.

Починаючи з квітня 2022 (точна дата та час досудовим розслідуванням та судом не встановлені), Управлінні внутрішніх справ по м. Василівка і Василівському району Головного управління внутрішніх справ в Запорізькій області (мовою оригіналу «Управление внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления внутренних дел по Запорожской области») очолила особа (обвинувальний акт відносно якого у кримінальному провадженні № 000334 від 28.04.2022 за ч.7 ст. 111-7 КК України перебуває на розгляді в Заводському районному суді м. Запоріжжя) під керівництвом якого почалося формування нового особового складу вказаного територіального підрозділу незаконного правоохоронного органу держави-агресора.

Далі у невстановлений досудовим розслідуванням та судом час, але не пізніше серпня 2022 року, громадянин України ОСОБА_9 , перебуваючи на території міста Василівка Василівської міської територіальної громади Василівської району Запорізької області, яке з 26.02.2022 та на час ухвалення вироку є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора Російської Федерації (далі - зф держава- агресор РФ), діючи умисно, маючи відповідну освіту, фахові знання, управлінські навички та досвід роботи у правоохоронному органі понад 16 років, діючи із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, усвідомлюючи протиправність своїх дій прийняв пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, відповідальних за правоохоронну діяльність на тимчасово окупованих територіях Запорізької області та добровільно зайняв посаду (мовою оригіналу): «Инспектора спецчасти изолятора временного содержания подозреваемых и обвиняемых УВД по г. Васильевка и Васильевскому району» у незаконному правоохоронному органі - т.зв. Управлінні внутрішніх справ по м. Василівка і Василівському району Головного управління внутрішніх справ в Запорізькій області (мовою оригіналу «Управление внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления внутренних дел по Запорожской области»), створеному на тимчасово окупованій території міста Василівка Запорізької області, який у подальшому, не пізніше 21.02.2023, реформований у т.зв. відділ Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації «Василівський» (мовою оригіналу «Отдел Министерства внутренних дел Российской Федерации «Васильевский»), за адресою: м. Василівка Запорізької області вул. Чекістів, буд. 9, в якому ОСОБА_9 зайняв посаду (мовою оригіналу): «Помощник оперативного дежурного дежурной части».

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК - а саме добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

3. Позиція обвинуваченого.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 (in absentia), який показань суду не надавав та з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування, а також, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснювалось у спеціальному провадженні, згідно ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2024 року (т. 1 а.п. 121-124), то виходячи зі змісту ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2024 року було прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження у даному кримінальному провадженні (т. 1 а.п. 135-136) і, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченого.

У зв`язку з цим обвинуваченого ОСОБА_9 не було допитано судом в якості обвинуваченого по суті пред`явленого його обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_9 до слідчого (прокурора), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя.

Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомлена мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самим захисника; в) бути засудженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безплатно.

Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Так, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року; «F.C.B. проти Італії» від 28 серпня 1991 року; «Т. проти Італії» від 12 жовтня 1992 року; «Пуатрімоль проти Франції» від 23 листопада 1993 року; «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року; «Меденіца проти Швейцарії» від 14 червня 2001 року; «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року; «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» від 24 травня 2007 року висвітлено пункт про здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого в аспекті вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює право кожного на справедливий суд, коли немає підстав вважати, що обвинувачений не був належно повідомлений про розпочате щодо нього судове провадження; якщо він згодом може домогтися ухвалення нового судового рішення за його участі, в якому містилася б оцінка обґрунтованості висунутих проти нього обвинувачень, а також під час дотримання інших гарантій його конвенціальних прав. Це свідчить про те, що здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого не суперечить вимогам цього нормативно-правового акту міжнародного значення.

Натомість, ОСОБА_9 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.

Таким чином, ОСОБА_9 , в силу п. 3 ч. 3 ст. 323 КПК України, обізнаний, тобто повинен був знати, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру та обвинувальний акт спрямовано до суду, втім до слідчого та до суду жодного разу не з`явився. Про причини неявки суду не повідомив, можливістю взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не скористався.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_9 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Крім того, інтереси обвинуваченого ОСОБА_9 в судовому процесі належно і якісно були представлені захисником ОСОБА_8 , яка була забезпечена державою з Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Отже, судом виконаний обов`язок щодо вжиття усіх заходів, необхідних для забезпечення обвинуваченому у колабораційній діяльності ОСОБА_9 , права на кваліфікований захист, у тому числі і призначення захисника, який би надавав практичну юридичну допомогу ефективно, оскільки такий захист не може бути ілюзорним заради «видимості судового процесу», що є одним із основоположних елементів справедливого розгляду, на що неодноразово наголошував і наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Позиція сторони захисту.

Так, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначила, що стороною обвинувачення не було доведено склад злочину. Зауважила, що під час розгляду вказаної справи було порушено право на захист обвинуваченого, оскільки судом був допитаний лише один свідок, покази решти свідків були переглянуті у судовому засіданні, відповідно сторона захисту не змогла поставити перехресні уточнюючі запитання. Також вважає, що стороною обвинувачення не була доведена добровільність зайняття посади у правоохоронному органі, тому просила виправдати обвинуваченого.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Василівка Запорізької області, документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 08.11.2001 року, є громадянином України, що підтверджується інформацією про особу Державної міграційної служби України (т. 1 а.п. 192).

Отже, обвинувачений ОСОБА_9 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Також судом приймається до уваги, що загальновідомими обставинами є те, що 24.02.2022 збройні сили рф вторглись на визнану міжнародним співтовариством територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі і Василівського району Запорізької області.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого неодноразово продовжувалась, і який продовжує існувати станом на час ухвалення цього вироку.

Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована рф територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1-1 Закону № 1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Тимчасова окупація рф територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для рф жодних територіальних прав.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 12 серпня 2022 року», Василівська міська територіальна громада Василівського району Запорізької області внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та перебувала у ньому протягом всього періоду чинності вказаного наказу, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022.

Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 втратив чинність на підставі наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025.

Відповідно до нині діючого наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 Василівська міська територіальна громада також віднесена до тимчасово окупованих територій України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором під час судового розгляду, суд вважає, що вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується такими доказами:

- показами свідка ОСОБА_11 , який суду повідомив, що із обвинуваченим знайомі більше 15 років, спілкувались не як друзі, а просто знайомі.

Свідок повідомив, що він виїхав з окупованої території в червні 2022 року, до цього часу в квітні бачив ОСОБА_9 , який неодноразово виходив та заходив до райвідділку поліції за адресою вул. Шевченка б.39. Він був одягнений в чорний одяг, був без розпізнавальних знаків. Спілкувався з іншими працівниками окупаційної поліції. Обвинувачений виконував там поліцейські функції. Про те, що ОСОБА_9 співпрацює в окупаційній поліції дізнався від близьких знайомих. Обвинуваченого бачили люди, як останній був в черговій частині та приймав дзвінки. Наразі ні з ким з окупованої території не спілкується. Виїхати з окупованої території була можливість, всі хто хотів - виїхали.

До співпраці з окупантами, ОСОБА_9 працював охоронцем в магазині, а перед цим все життя працював в українській міліції. Вважає, що він пішов на співпрацю з окупантами добровільно, він вільно себе з ними відчував, розмовляв, сміявся, почував себе як вдома. Свідку не відомо, що після примусу хтось пішов би співпрацювати.

Від виклику та допиту інших свідків прокурор відмовився у судовому засіданні через неможливість встановлення їх місця перебування та доставку до суду.

Разом з тим, у судовому засіданні з урахуванням приписів ч. 11 ст. 615 КПК України були досліджені протоколи допиту свідків ОСОБА_12 від 27.11.2023 року, ОСОБА_13 від 01.12.2023 та ОСОБА_14 від 07.12.2023.

Так, під час допиту свідка ОСОБА_15 , що було зафіксовано та записано на відеозапис, останній повідомив, він виїхав з окупованої території на початку повномасштабного вторгнення. Знає, що ОСОБА_9 до окупації працював охоронцем в магазині. Коли була окупація в обвинуваченого була проукраїнська позиція, чекав коли звільнять його місто, а потім перейшов працювати до новоствореної на території м. Василівка поліції. Бачив його біля райадміністрації та біля райвідділку. Зробив висновок, що ОСОБА_16 там працює, оскільки просто так біля райвідділку ніхто не стояв.

Під час допиту свідка ОСОБА_12 , що було зафіксовано та записано на відеозапис, останній повідомив, що ОСОБА_9 зайняв посаду в окупаційній поліції (яку точно не знає), але це була не висока посада, можливо дільничного або патрульного. Бачив, як останній ходив у формі чорній та патрулює (пішки). ОСОБА_9 пізніше за всіх пішов на співпрацю з окупантами та зайняв посаду. Вважає, що ОСОБА_9 пішов працювати добровільно, про шантаж щодо нього не чув.

Під час допиту свідка ОСОБА_14 , що було зафіксовано та записано на відеозапис, останній повідомив, що під час початку окупації всі жителі по підвалам сиділи, а ті, хто співпрацює з окупаційною владою вільно пересувалися містом, біля райвідділку стояли. У них була чорна форма з білими пов`язками.

Покази допитаних у судовому засіданні та під час досудового розслідування в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України свідків логічні, послідовні, доповнюють одне одного та не містять суперечок, узгоджуються між собою, а тому сумнівів у суду не викликають. У суду не має підстав сумніватися в достовірності показів свідків. Свідчення у суді надавалися під присягою.

Крім того, зазначені покази відповідають письмовим доказам, наданим стороною обвинувачення на підтвердження провини обвинуваченого, що досліджені судом у судовому засіданні.

Так, під час судового засідання за клопотанням сторони обвинувачення були досліджені наступні письмові докази:

- протокол огляду від 11.01.2024 року, об`єктом якого є Інтернет сайт «Федеральная налоговая служба россии» за посиланням: «https://www.nalog.gov.ru/rn77/». В процесі огляду даного сайту було здійснено перехід на вкладку з заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де було відкрито вкладку за електронною адресою: «https://www.nalog.gov.ru/rn77/about_fts/el_usl/», де в розділі «Сведения из реестров» підрозділ «Предоставление сведений из ЕГРЮЛ/ЕГРИП в електронном виде», здійснено перехід на вкладку за електронною адресою: «https://egrul.nalog.ru/index.html», де виявлено головну сторінку сайту «Предоставление сведений из ЕГРЮЛ/УГРИП в електронном виде». В процесі подальшого огляду у панелі навігації з назвою «Поисковый запрос», введено ідентифікатор «ОТДЕЛ МИНИСТЕРСТВА ВНУТРЕННИХ ДЕЛ РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ «ВАСИЛЬЕВСКИЙ», за результатами пошуку знайдено інформацію (мовою оригіналу): 271601, РОССИЯ, ЗАПОРОЖСКАЯ ОБЛ. , ВАСИЛЬЕВСКИЙ М.О. , ВАСИЛЬЕВКА Г. , ЧЕКИСТОВ УЛ. , Д. 9, ОГРН:989, Дата присвоения ОГРН: 21.02.2023, ИНН: , КПП: 900101001, НАЧАЛЬНИК: ОСОБА_21 .

До вказаного протоколу додано (мовою оригіналу): «Выписку из Единого государственного реестра юридических лиц» от 11.01.2024 № ЮЭ9965-24-2829825, которая содержит сведения о юридическом лице ОТДЕЛ МИНИСТЕРСТВА ВНУТРЕННИХ ДЕЛ РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ «ВАСИЛЬЕВСКИЙ» (т. 1 а.с. 160-191);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.11.2023 за участю свідка ОСОБА_12 , який після огляду фотокарток, заявив, що впізнає особу під № 2, як громадянина України ОСОБА_22 (т. 1 а.п. 207-210);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.11.2023 за участю свідка ОСОБА_13 , який після огляду фотокарток, заявив, що впізнає особу під № 1, як особу, яку бачив у приміщенні районного відділу поліції м. Василівка (т. 1 а.п. 211-214);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.11.2023 за участю свідка ОСОБА_11 , який після огляду фотокарток, заявив, що впізнає особу під № 1, як ОСОБА_22 (т. 1 а.п. 215-218);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.12.2023 за участю свідка ОСОБА_15 , який після огляду фотокарток, заявив, що впізнає особу під № 1, як ОСОБА_22 (т. 1 а.п. 219-222);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.12.2023 за участю свідка ОСОБА_14 , який після огляду фотокарток, заявив, що впізнає особу під № 1, як громадянина України, якого він бачив біля входу у районний відділ поліції м. Василівка (т. 1 а.п. 223-226);

- протокол огляду від 06.03.2024, об`єктом якого є інформація розміщена в публікаціях на інформаційному каналі, створеному у системі обміну миттєвими повідомленнями (месенджері) «Telegram» під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за електронною адресою посилання: « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Проведеним оглядом встановлені наступні відомості, які мають суттєве значення для цього кримінального провадження.

З метою перегляду вищевказаних публікації, крім іншого, здійснено перехід на канал « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за електронною адресою посилання: « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Під час огляду вказаного каналу виявлено публікацію від 30.01.2024 о 09 год. 58 хв., яка складається з текстового повідомлення, наступного змісту (мовою оригіналу):

« ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець м. Василівка, ІПН НОМЕР_2 . Був горепатріотом, який у перші дні вторгнення кацапів ховався у підвалах разом із мешканцями ОСОБА_23 . Після приходу орків у Василівку різко змінив свою позицію й почав працювати на кацапів у поліції орків». Публікація також містить фотознімок із зображенням ОСОБА_9 (т.2 а.п. 1-5).

- протокол за результатами проведеної негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 15.12.2023 року, здійсненої на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 14.12.2023 року (т. 2 а.п. 12-47);

- протокол огляду від 15.03.2024 предметом якого є копія носія інформації (оптичний DVD-R диск) №59/14/413т від 15.12.2023. Після запуску вказаного оптичного DVD-R диску, серед інших чатів у мобільному додатку «Telegram» було виявлено листування з профілем (обліковим записом ) на ім`я « ОСОБА_24 », зареєстрований на номер мобільного телефону: НОМЕР_3 та виявлено текстовий документ у форматі «Microsoft Exel (.xlsx)» з назвою: ОМВД ОСОБА_25 на 29.05.2023r.xlsx», на 2 сторінках, розміром 18 КБ, з заголовком мовою оригіналу): Информация сотрудников ОМВД России "Васильевский".

Відкривши виявлений текстовий документ у форматі «Microsoft Exel (.xlsx)» з назвою: « ОСОБА_26 на 29.05.2023r.xlsx» встановлено, що громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зайняв посаду помічника оперативного чергового чергової частини у незаконному правоохоронному органі - т.зв. відділу Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації «Василівський» (мовою оригіналу «Отдел Министерства внутренних дел Российской Федерации "Васильевский"), створеному на тимчасово окупованій території міста Василівка Василівської міської територіальної громади Василівського району Запорізької області.

Серед інших чатів також було виявлено:

- 29.09.2022 текстовий документ у форматі «Microsoft Exel (xlsx)» з назвою: Реестр_Персон_учет_Васильевка сентябрь_2022.хlsх», із значенням отримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_4 , заробітної плати у розмірі: 63788,27;

- 01.11.2022 текстовий документ у форматі «Microsoft Exel (xlsx)» з назвою: Реестр_Персон_учет_Васильевка октябрь_2022.хlsх», із значенням отримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_4 , заробітної плати у розмірі: 63788,27 (т. 2 а.п. 49-60);

- протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних інформаційних систем) від 17.05.2023 року, здійсненої на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 03.05.2023 року (т. 2 а.п. 69-125);

- протокол огляду від 15.03.2024, предметом якого є копія флеш носія (microSD) реєстр. №55/623т від 13.09.2022. Після запуску флеш носія, було виявлено, крім іншого, чат «РУВД». В ході огляду чату «РУВД», встановлено, що користувач профілю (облікового запису) із назвою: « ОСОБА_27 » переслав о 13 год. 28 хв. 29.08.2022 повідомлення від користувача профілю (облікового запису) із назвою: «Александра» в чат «РУВД» текстовий документ у форматі Microsoft Word «(.docx)» з назвою: «РАССТАНОВКА НА 01.09.2022.docx».

Відкривши виявлений текстовий документ з назвою: «РАССТАНОВКА НА 01.09.2022.docx» встановлено, що розстановка адресована співробітникам незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території Запорізької області (мовою оригіналу): «ГУВД по Запорожской области», а саме (мовою оригіналу): «отдела полиции № 1 (Енергодар), № 2 (Каменка Днепровская), № 3 (Михайловка), № 4 (Днерорудный), пункта полиции ОСОБА_28 )», з якого встановлено, що в період з 08 год. 00 хв. 30.08.2022 по 14 год. 00 хв. 01.09.2022 року, ОСОБА_9 , будучи оснащеним індивідуальними засобами захисту та озброєним особистою табельною зброєю ПМ, калібру - 9 мм, безпосередньо здійснював охорону громадського порядку під час проведення масового заходу (мовою оригіналу): «День знаний» на території КЗ «Василівська загальноосвітня школа І-IІІ ступенів № 3» Василівської міської ради Запорізької області, присвяченому початку нового 2022-2023 навчального року на тимчасово окупованій території за адресою: Запорізька обл., м. Василівка, вул. Стадіонна, буд. 23.

В ході подальшого огляду чату «РУВД» встановлено, що користувач профілю (облікового запису) із назвою: « ОСОБА_27 » переслав о 09 год. 59 хв. 22.09.2022 повідомлення від користувача профілю (облікового запису) із назвою: «Vv» в чат «РУВД» текстовий документ у форматі Microsoft Word «(.docx)» з назвою: «АДРЕСА И ПРЕДСЕДАТЕЛИ УИК (l).docx».

Відкривши виявлений текстовий документ у форматі Microsoft Word «(.docx)» з назвою. «АДРЕСА И ПРЕДСЕДАТЕЛИ УИК (l).docx» встановлено, що у вересні 2022 року ОСОБА_9 , приймав безпосередню участь у заходах безпеки місцевих колаборантів, у тому числі був задіяний в групі швидкого реагування у місцевому територіальному штабі референдуму (мовою оригіналу): «избирательный участок (УИК) № 113», розташованому за адресою: Запорізька область, Василівський р-н, м. Василівка, бульвар Центральний, буд. 1.

Під час подальшого огляду чату «РУВД», виявлено текстовий документ з назвою «ГРАФІК - 31.12.2022». Відкривши виявлений документ, встановлено, що графік адресований співробітникам незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території Запорізької області (мовою оригіналу) «УВД по г. Васильевка и Васильевскому району».

З виявленого текстового документу встановлено, що ОСОБА_9 , в період з 08 год. 00 хв. 31.12.2022 по 08 год. 00 хв. 01.01.2023 року був задіяний до охорони громадського порядку в складі СОГ 31.12.2022 на тимчасово окупованої території м. Василівка Запорізької області безпеки (т. 2 а.п. 127-142);

-протокол огляду від 15.03.2024, предметом якого є копія DVD-R диску реєстр. №59/14/326т від 17.05.2023. Після DVD-R диску, було виявлено одну папку із вкладенням, під назвою: «cfogumvdpozo_20230502». Так, під час огляду електронної поштової скриньки за електронною адресою: «» повідомлень, серед іншого виявлено: повідомлення надіслане о 13 год. 49 хв. 12.09.2022 користувачем профілю (облікового запису) ЦФО ГУВД по ЗО за електронною адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на адресу користувача профілю (облікового запису) за електронною адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_7 » із темою повідомлення (мовою оригіналу): «банковские карты Мелитополь.xlsx, Банковские карты Приморск.dосх, Банковские карты Черниговка.dосх и ещё 3 файла». Оглядом встановлено, що зазначене повідомлення супроводжується текстовим документом з назвою: «Банковские карты Васильевка», після відкриття якого виявлено відомості щодо співробітників підрозділів незаконного правоохоронного органу, утвореного на тимчасово окупованій території Запорізької області, які отримували заробітні плати від (мовою оригіналу) - «Главного управления МВД по Запорожской области», серед яких, виявлено співробітників незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території м. Василівка, а саме управління внутрішніх справ по м. Василівка і Василівському району Головного управління внутрішніх справ в Запорізькій області, мовою оригіналу: «управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления внутренних дел по Запорожской области».

Так, серед всього списку співробітників виявлено, інформацію відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , контактний номер мобільного телефону: НОМЕР_5 , паспорт № НОМЕР_4 (т. 2 а.п. 232-238).

Також, під час судового розгляду було досліджено інші процесуальні документи:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000145 від 29.01.2024 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 7 ст. 111-1 КК України (т. 1 а.п. 73);

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001831 від 14.11.2023 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 7 ст. 111-1 КК України (т. 1 а.п. 74);

- постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 29.01.2024, відповідно до якої було вділено з матеріалі досудового розслідування кримінального провадження №0001831 від 14.11.2023 матеріали досудового розслідування за епізодом вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України в окреме провадження № 0000145 (т. 1 а.п. 75-76);

- постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000145 від 31.01.2024 (т. 1 а.п. 77-78);

- постанова про створення групи слідчих, яким доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000145 від 29.01.2024 (т. 1 а.п. 79-80);

- постанова про створення групи слідчих, яким доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001831 від 14.11.2023 (т. 1 а.п. 81-82);

- повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 7 ст. 111-1 КК України від 19.01.2024 (т. 1 а.п. 83-90);

- постанова про доручення на призначення адвоката для здійснення захисту за призначенням та доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі у кримінальному провадженні, згідно до якого адвоката ОСОБА_8 призначено захисником обвинуваченого ОСОБА_9 (т. 1 а.п. 108-110);

- постанова про оголошення ОСОБА_9 у розшук від 30.01.2024 (т. 1 а.п. 111-113);

- клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування від 11.03.2024 (т. 1 а.п. 116-120);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2024 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000145, внесеному до ЄРДР 29.01.2024 відносно ОСОБА_9 за ч. 7 ст. 111-1 КК України (т. 1 а.п. 121-124);

- клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 11.12.2023 року (т. 2 а.п. 6-9);

- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 14.12.2023, якою надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, пов`язаної з втручанням у приватне спілкування: зняття інформації з електронних інформаційних систем - відомостей з мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_6 , на який зареєстровано облікові записи у месенджерах «Telegram», «WhatsApp» та «Viber», які використовує ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , строком на 10 днів (т. 2 а.п. 20-21);

- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 14.03.2024 про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні № 0000145 від 29.01.2024 за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України, інформації, яка міститься у протоколі про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем № 59/14/1057т від 15.12.2023 з додатками до нього, отриманих і складених у рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0001831 від 14.11.2023 (т. 2 а.п. 48).

- клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 02.05.2023 року (т. 1 а.п. 61-63);

- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 03.05.2023, якою надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно громадянина України ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , а саме: аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_31 з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження строком на 15 днів (т. 2 а.п. 64-65);

- постанова про доручення проведення негласних слідчих (розшукових дій від 03.05.2023 (т. 2 а.п. 66-68);

- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного від 14.03.2024 про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні № 0000145 від 29.01.2024 за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України, інформації, яка міститься у протоколі про результати зняття інформації з електронних інформаційних мереж № 55/2-3473т від 17.05.2023 з додатками до нього, отриманих і складених у рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000102 від 29.03.2022 (т. 2 а.п. 126);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2024, відповідно до якої було відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (т. 2 а.п. 143-147);

- постанова про залучення спеціаліста від 06.03.2024 (т. 2 а.п. 231).

Судом досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно яким встановлено наступне:

- листом заступника начальника №145/05/3-24 від 10.01.2024 повідомлено, що за обліковими даними ГУНП в Запорізькій області та ліквідаційної комісії ГУМВС України в Запорізькій області, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проходив службу в ОВС в період з 23.05.1994 по 10.06.2010. Звільнений з ОВС наказом ГУМВС України в Запорізькій області від 10.06.2010 № 180о/с за п.63ж (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з посади начальника конвою групи конвойної служби міліції Василівського районного відділу, в спеціальному званні «старший прапорщик міліції» (т.1 а.п. 193-197);

- за даними з Державного реєстру актів цивільного стану громадян по місту Запоріжжю та Запорізької області, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розлучений. Має повнолітніх дітей: ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Інших актових записів відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виявлено (т. 1 а.п. 200-201);

- за даними Головного управління ДПС у Запорізькій області, а саме відповідно до даних Держаного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу та військового збору за період за 1 та 2 квартал 2022 ОСОБА_9 мав дохід у січні, лютому та квітні 2022, джерело отримання доходу - ПІБ самозайнятої особи ОСОБА_34 (т. 1 а.п. 202-203).

- виходячи з вимоги № 59/14/11480нт від 29.12.2023 року, ОСОБА_9 є раніше не судимою особою (т. 1 а.п. 204);

- за даними КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗМР, під наглядом лікаря нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався (т. 1 а.п. 205);

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Отже, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, поза розумним сумнівом.

Суд відхиляє доводи захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 щодо відсутності доказів, на підтвердження добровільності зайняття посади у створеному окупаційної владою правоохоронному органі, і як наслідок наявність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, виходячи з наступного.

За загально відомою інформацією з лютого до вересня 2022 року між Україною та тимчасово окупованими територіями діяв так званий «зелений коридор», через який усі громадяни та мешканці, у тому числі, м. Василівка та Василівського району могли вільно пересуватися, будь-яких спроб залишити тимчасово окуповану територію ОСОБА_9 не робив.

Під час допиту як у судовому засіданні, так і під час досудового розмідування свідки підтвердили, що вони бачили ОСОБА_9 , в формі поліцейського рф при виконанні обов`язків.

Так, ч. 11 ст. 615 КПК Українивизначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині.

Суд вважає, що обвинувачений усвідомлював факт окупації та агресії з боку Російської Федерації, створення окупаційною владою незаконних органів, зайняття посади у незаконному органі, створеному на тимчасово окупованій території здійснював свідомо, умисно, добровільно за власним волевиявленням.

У матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_9 діяв не добровільно, виконував обов`язки під психічним впливом та фізичним примусом, та дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала йому чи іншим особам, або інтересам держави.

Судом не встановлено доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченого ОСОБА_9 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.

За таких обставин, суд доходить висновку, що обвинувачення є доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 є, згідно до п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

7. Мотиви призначення судом покарання.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, суд відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до особливо тяжкого злочину. Виходячи з даних про особу обвинуваченого, останній під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, розлучений, має на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей не має.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільне значення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та наявність обставини, що його обтяжує, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 , основне покарання у вигляді позбавлення волі в межах передбачених санкцією відповідної частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ним правопорушення.

Санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, яке є обов`язковим.

Враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив злочин, об`єктом якого є основи національної безпеки України, своїми діями фактично допомагав державі-агресору створити незаконний правоохоронний орган, зайнявши і виконуючи функції працівника такого органу, тобто фактично вчинив злочин проти незалежності, суверенітету та територіальної цілісності держави, а тому слід призначити останньому додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати будь-які посади у правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах, а також організаціях, що надають публічні послугив межах санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Строк додаткового покарання слід обчислювати, відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України, з моменту відбуття основного покарання.

Крім того, санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке не є обов`язковим і може не призначатися судом.

Разом з тим, відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Згідно з частиною першою наведеної статті КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Враховуючи, що ОСОБА_9 , вчинив суспільно-небезпечне кримінальне діяння у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, суд вважає необхідним призначити йому додаткове покарання у вигляді конфіскації усього належного на праві приватної власності майна.

Призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив особливо тяжкий злочин, який пов`язаний із зайняттям ним посади в незаконно створеному правоохоронному органі, на підставі ст. 54 КК України, суд вважає за необхідне позбавити останнього спеціального звання - «старший прапорщик міліції».

Призначення вказаного покарання, також буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2024 обвинуваченому ОСОБА_9 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Отже, до набрання вироком законної сили, запобіжний захід слід залишити без змін.

Водночас оскільки суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі, то строк відбування ним покарання слід рахувати з часу фактичного затримання.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати по справі відсутні, речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 50, 52 ч. 2, 54, 65-67, ст. 111-1 ч. 7 КК України, ст. ст. 297-1, 323, 369-371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 13 (тринадцять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади у правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах, а також організаціях, що надають публічні послугина 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спеціального звання - «старший прапорщик міліції».

До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади у правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах, а також організаціях, що надають публічні послуги ОСОБА_9 обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1