Справа № 646/8583/24
№ провадження 1-кп/646/1055/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за № 0000558 від 08.05.2024 з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, Балаклійського району, смт. Савінці, громадянина України, із середньо освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, без реєстрації фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.04.2013 вироком Балаклійського районного суду Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт; 30.01.2014 вироком Балаклійського районного суду Харківської області за ч.2 ст.389, ч.1 ст.125 КК України до 1 місяця 4 днів арешту; 06.05.2015 вироком Балаклійського районного суду Харківської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 1190грн., замінено на 70 годин громадських робіт; 23.05.2017 вироком Московським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.187, 71,72 КК України до 5 років позбавлення волі,; 12.12.2017 вироком Балаклійського районного суду Харківської області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі; 26.03.2025 вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова за ст.185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі, 30.04.2025 Шевченківським районним судом міста Полтави за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі; 12.06.2025 Немишлянським районним судом міста Харкова, який був змінений на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 27.11.2025, за ст.ст.185 ч.4, 70 ч.4 КК України до 6 років позбавлення віолі;

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи неодноразово засудженим за вчинення умисних корисливих злочинів, під час дії воєнного стану поширеного на території України, що встановлений Указом Президента України № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який в подальшому продовжувався, вчинив умисні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна за наступних обставин.

Так, 07.05.2024 о 15:36 обвинувачений, перебуваючи за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 20-А, біля ТЦ «На Гагаріна», реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, скориставшись тим, що за його діями, ніхто не спостерігає, підійшов до припаркованого велосипеда сіро-чорного кольору з написом на рамі «Тгек», з багажником чорного кольору, пристебнутим металевим тросом-замком до поручнів сходів, що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_7 , та шляхом розрізання кусачками металевого троса-замка, таємно викрав зазначений велосипед, вартістю 6338 грн. 00 коп.

Після чого, обвинувачений покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 6338грн. 00 коп.

Крім того, під час дії воєнного стану поширеного на території України, що встановлений Указом Президента України № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який в подальшому продовжувався, а саме 11.05.2024 о 12:18 обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 164, біля супермаркету «АТБ», реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, скориставшись тим, що за його діями, ніхто не спостерігає, підійшов до припаркованого електровелосипеда «Like.Bike Spark» моделі «Spark (Green)» біло-зеленого кольору зі смужками чорного кольору, пристебнутим двома металевими тросами-замками до поручнів для тримання велосипедів, що на праві власності належить ОСОБА_5 , та шляхом розрізання двох металевих тросів-замків, таємно викрав зазначений велосипед, вартістю - 19882 грн. 00 коп.

Після чого, обвинувачений покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 19882 грн. 00 коп.

2. Позиція сторін кримінального провадження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , повністю згоден з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце, спосіб та всі обставини вчинення злочину встановлено та наведено у обвинувальному акті вірно. Свої дії піддав критичній оцінці, щиро кається в скоєному. Просив допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки йому цілком зрозуміло, детально роз`яснене висунуте обвинувачення, повністю визнає свою провину в скоєнні кримінальних правопорушень та суму цивільного позову, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх немає необхідності. Змінений цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 визнав в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_8 .

Прокурор, підтримуючи обвинувачення, заявив клопотання про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та про дослідження окремих матеріалів кримінального провадження які характеризують обвинуваченого як особистість та необхідні для прийняття процесуального рішення.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду належним чином, подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, у призначенні покарання покладається на розсуд суду, цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлений.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив факт крадіжки належного йому електро велосипеда. Підтримав цивільний позов в розмірі 19 882 грн., в іншій частині просить суд залишити позов без розгляду.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому та учасникам судового провадження роз`яснені, та вони вважають недоцільним дослідження доказів, що підтверджують фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому у суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, суд доходить висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

3. Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого та кваліфікація його дій за законом України про кримінальну відповідальність.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Відповідно до вимог статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, який підтвердив факт крадіжки майна потерпілих, визнав цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , зазначені показання мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого.

При ухваленні вироку стосовно обвинуваченого, суд вважає за необхідне, відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версії обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що факти, встановлені на підставі допустимих доказів для розумної і безсторонньої людини дають підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17 та ін.).

Злочини проти власності становлять одну із найнебезпечніших злочинних діянь, оскільки вони посягають на право власності, що є об`єктом злочину статті 185 Закону України про кримінальну відповідальність.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих.

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення злочину повторно.

Під кваліфікованою ознакою повторності розуміють, вчинення діяння особою, яка раніше вчинила, окрім іншого таємне викрадення майна.

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення в умовах воєнного стану.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який продовжено по теперішній час.

Обвинувачений вчинив злочини з прямим умислом направлений на заволодіння чужим майном. Змістом умислу обвинуваченого охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна, здійснюється таємно від потерпілих у володінні чи під охороною яких знаходиться майно з корисливим мотивом, що характеризує суб`єктивну сторону злочину.

Таким чином, суд вважає обвинуваченого ОСОБА_3 винним в таємному викраденні чужого майна, крадіжка, вчинена повторно, в умовах воєнного стану та кваліфікує його дії за ст.185 ч.5 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

Покарання є засобом примусу, що забезпечується силою державної влади в межах закону, є ефективним засобом забезпечення виконання кожною особою конституційного обов`язку неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Мета покарання є кара засудженого, яка повинна відповідати принципу справедливості; виправлення засудженого - такі зміни його особистості, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття; запобігання вчиненню засудженим нового злочину; запобігання вчиненню злочинів іншими особами.

Ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності правоохоронних органів не допустити безкарності злочинних діянь та спроможності виконати його обвинуваченим.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочину.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, яке віднесено до особливо тяжких злочинів, проти основ власності, конкретні обставини та наслідки, особу винного, те, що він був судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, продовжив злочинну діяльність, що свідчить про те, що обвинувачений не зробив для себе належних висновків, на шлях виправлення не стала, що у свою чергу, свідчить про асоціальний спосіб життя обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, у виді позбавлення волі, в межах санкції передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

Дійшовши висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, на думку суду, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає меті покарання.

Оскільки обвинувачений вчинив злочини за цим кримінальним провадженням до ухвалення вироку Немишлянським районним судом міста Харкова від 12 червня 2025року, остаточне покарання ОСОБА_3 необхідно призначити з урахуванням положень ч.4 ст.70 КК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в межах суми матеріальної шкоди відповідно до обвинувального акту задовольнити, оскільки він підтриманий в даній частині потерпілим та не оспорюється обвинуваченим.

Судові витрати покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Арешт тимчасово вилученого майна скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченому в межах даного кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.4 КК України, призначивши йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України до призначеного покарання, зарахувати покарання відбуте частково за вироком Немишлянського районного суду міста Харкова від 12.06.2025 та остаточно призначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді шести років одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 12.06.2025 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання період його попереднього ув`язнення за вироком Шевченківського районного суду м. Полтави від 30 квітня 2025 року з 20.05.2021 по 19.07.2023 та за вироком Немишлянського районного суду міста Харкова від 12.06.2025 - з 02.07.2024 по 11.06.2025, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Судові витрати пов`язані з проведенням експертиз в розмірі 1893,20 грн., 3786,40 грн., 1514,56 грн. стягнути з ОСОБА_3 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 19882 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.

В іншій частині позов залишити без розгляду.

Арешт тимчасово вилученого майна скасувати.

Речові докази по справі: DVD-R диск TM «Alerus» 4.7 GB з написом маркером чорного кольору «11.05.2024» та DVD-R диск TM «Alerus» 4.7 GB з написом маркером чорного кольору «АТБ 11.05.2024» - залишити в матеріалах кримінального провадження; два троса-замка з пошкодженнями, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області знищіти.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Основ`янський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 у той же строк з дня отримання його копії.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1