КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/698/25
Провадження № 1-кп/391/35/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Компаніївка обвинувальний акт по кримінальному провадженню у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Компаніївського районного суду Кіровоградської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на наступне.

В ході досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_4 були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження - ухвалою Подільського районного суду м.Кропивницького обрано 06.07.2025 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. В подальшому 21.10.2025 р. обвинуваченому ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням відповідних обов`язків, передбачених КПК України, який, відповідно до ухвал Компаніївського районного суду Кіровоградської області був продовженим до 09.02.2026 р.

Таким чином, строк домашнього арешту, встановлений обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою суду, закінчується 09.02.2026 року, однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено, з урахуванням наявності вагомих доказів обвинувачення, обставин вчинення злочину, його тяжкості, можливої міри покарання, слід констатувати про наявність ризиків передбачених:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким правопорушенням, його санкція передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 5 до 10 років із позбавленням спеціального права. У випадку визнання ОСОБА_4 винним за вчинення злочину, який йому інкримінується, останньому може бути призначене реальне покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися шляхом залишення місця свого проживання, маючи при цьому, всі можливості та засоби, в тому числі здійснення виїзду на тимчасово окуповані території України або за межі території України у незаконний спосіб.

- п. 3 ч. 1 ст.177 КГГК України - незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні.

Однією із загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів. Можливість настання для кримінального провадження негативних наслідків через вплив на потерпілих, свідків зберігається до моменту безпосереднього отримання судом їх показань під час судового розгляду і не може бути усунута шляхом їх допиту під час досудового розслідування. За цих обставин реальність настання вказаного ризику полягає в тому, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих, свідків, які підлягають допиту під час судового розгляду.

- п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Реальність настання вказаного ризику полягає у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 може вводити в оману суд, укривати від суду дійсні обставини вчинення кримінального правопорушення та відомі йому обставини, необхідні для встановлення істини у справі, в т.ч. насамперед інформацію щодо своєї ролі та конкретних дій, а також про інші факти, що мають значення. Обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників кримінального провадження, створювати інші умови та обставини з метою уникнення кримінальної відповідальності.

- п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі стосовно осіб, які можуть давати викривальні та підтверджуючі його вину покази, будучи особою, яка обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Незважаючи на те, що злочин, передбачений ст. 286 КК України є необережним злочином, слід констатувати, що злочини вказаної категорії під час їх вчинення становлять високу суспільну небезпечність.

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вищезазначеним ризикам, прокурор просить продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, який може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також прокурор посилався на неможливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів.

Інші учасники судового розгляду відносно задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту не заперечували.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, вважає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Подільського районного суду м.Кропивницький від 27.08.2025 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 27.08.2025 по 25.10.2025. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 21.10.2025 ОСОБА_4 змінено запобіжний захід в вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням відповідних обов`язків, передбачених КПК України, починаючи з 21.10.2025 року по 21.12.2025 включно. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 09.12.2025 продовжено строк дії запобіжного заходу до 09.02.2025 року

Відповідно до ч.1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч.1-3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Як зазначено в ч.6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Ч.5 ст. 194 КПК України передбачено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під домашнім арештом та продовження строку тримання особи під домашнім арештом має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Така необхідність може бути виправдана за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При цьому ЄСПЛ зазначає, що у всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть двох потерпілих, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за яке передбачено покарання (у разі визнання обвинуваченого виним) в виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, тобто у скоєнні необережного тяжкого злочину.

При вирішенні питання про продовження строків домашнього арешту, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні необережного, але тяжкого злочину, раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, мешкає в родині з дружиною, має повнолітню доньку. Обвинувачений є учасником бойових дій, приймав особисту участь в бойових діях, після поранення під час виконання бойового завдання був визнаний непридатним до військової служби, отримав інвалідність 3 групи. Крім наслідків бойової травми, ОСОБА_4 має незадовільний стан здоров`я, страждає на ряд хронічних захворювань. Обвинувачений в судовому засіданні (також в ході досудового розслідування) повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 286 КК України, в скоєнні якого розкаюється. На відшкодування шкоди, завданої ДТП, в добровільному порядку, обвинуваченим сплачено потерпілому ОСОБА_8 - 100 000 грн., потерпілій ОСОБА_6 50 000 грн. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_4 такого запобіжного заходу як домашній арешт, не зменшилися та не перестали існувати, оскільки обвинувачений може переховуватись від суду, може прямо чи через третіх осіб незаконно впливати на потерпілого, свідка та можливих очевидців, які підлягають допиту з метою зміни ними показів або відмови давати пояснення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі стосовно осіб, які можуть давати викривальні та підтверджуючі його вину покази.

Суд вважає, що запобіжний захід в вигляді домашнього арешту забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого обгрунтованим, тому таким, що підлягає задоволенню.

Також враховуючи наведене, суд вважає необхідним продовжити строк дії обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 181, 193 - 194, 196, 331, 372, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів строком на дві місяці, по 03.04.2026 року включно.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 :

- цілодобово не залишати місце постійного проживання, а саме житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду (за виключенням випадків відвідування установ охорони здоров`я);

- прибувати до Компаніївського районного суду Кіровоградської області за першою вимогою;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали про продовження запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту покласти на відповідний орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвала суду діє до 03.04.2026 року включно та підлягає виконанню після її оголошення.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_4 під розписку з ухвалою про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Ухвалу може бути оскаржено протягом 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 06 лютого 2026 р. о 08 годині 30 хвилин в приміщенні Компаніївського районного суду Кіровоградської області.

Суддя ОСОБА_1