Справа № 344/2842/26
Провадження № 1-кс/344/1467/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0002244 від 14.11.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, 13.02.2026 року звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що слідчими п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва прокурорів Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002244 від 14.11.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_4 , будучи військовою службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто представником держави в розумінні п. 1 примітки до ст. 127 КК України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб із головним сержантом командиром 1 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 сержант ОСОБА_8 та стрільцем взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 солдатом ОСОБА_7 й іншими невстановленими на даний час військовослужбовцями даного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, всупереч вимогам ст.ст. 3, 28 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в період часу приблизно з 23:05 по 23:20 год. 11.11.2025, перебуваючи в приміщенні КНП «Верховинська багатопрофільна лікарня» Верховинської селищної ради, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, с-ще Верховина, вул. Невестюка, 2, будучи обуреним відмовою ОСОБА_9 проходити медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби, задля примушення останнього до проходження флюорографії, наніс йому в загальному не менше дев`ятнадцяти ударів кулаком правої руки в область паху та статевих органів, а також бризнув потерпілому не менше двох разів сльозогінним балончиком в обличчя, в той час, коли ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та інші вищезгадані невстановлені на даний час військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_1 тримали потерпілого за руки і ноги, а потім одягнули йому на руки металеві кайданки, після чого ОСОБА_9 залишили наполовину роздягнутого лежати на бетонній підлозі протягом не менше 10 хвилин, а згодом й у службовому автомобілі марки «Peugeot» моделі «Boxer» даного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з відкритими дверима, внаслідок чого потерпілому спричинено сильний нестерпний фізичний біль, моральні страждання та приниження його гідності як чоловіка, чим вчинив катування, тобто умисне діяння спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, представником держави, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 127 КК України.

21 листопада 2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 615 КПК України та в той же день повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

22 листопада 2025 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

10 грудня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України.

15 січня 2025 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

17 лютого 2026 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002244 від 14.11.205 року до шести місяців, тобто до 21.05.2026 року.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Захисник подав письмову промову, просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що підозра є необґрунтованою, ризики не доведені, а правова кваліфікація не відповідає обставинам справи. Просив визначити заставу як альтернативний запобіжний захід або застосувати цілодобовий домашній арешт. Також вказав, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Підозрюваний підтримав думку захисника, вказав, що жодних протиправних дій не вчиняв.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

У ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_4 усвідомлює, що санкція

ч. 3 ст. 127 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим у будь який час може покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки гласне досудове розслідування тільки розпочато, а тому на даний час ще не встановлено усіх інших осіб, щодо яких підозрюваний застосовував насильство, таким чином ще не віднайдено і не вилучено інші речі, що мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків і потерпілого у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі реальні анкетні дані осіб. З урахуванням відомих ОСОБА_4 обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, не перебуваючи під вартою він зможе вступати у поза процесуальні відносини із вищевказаними особами, надавати їм поради чи схиляти їх до дачі певних показань в ході слідства. Вказане створює загрозу тиску та підбурювання таких осіб до дачі ними неправдивих показань або відмови від надання таких. Окрім цього у кримінальному провадженні не встановлено усіх осіб, яким можуть бути відомі обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні ніби то форс мажорні чи поважні обставини, а також може симулювати хворобу. Крім того, обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, відмінного від тримання під вартою, дозволить останньому координувати та узгодити свої дії з іншими особами, які можуть бути причетними до вчинення злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню, використати свої зв`язки для незаконного впливу на осіб, які брали участь у першочергових слідчих діях, створення неправдивих показань чи штучних доказів; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення протиправних дій, пов`язаних із насильством над військовозобов`язаними. Під час досудового розслідування встановлено, що до П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові надходила велика кількість повідомлень, про вчинення катувань, перевищення повноважень та побиття військовозобов`язаних працівниками Верховинського РТЦК, що свідчить про систематичність вказаних правопорушень.

Враховуючи вищенаведені ризики, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не являється за можливе.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистої поруки є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні, оскільки не встановлено осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

При запобіжному заході у виді домашнього арешту підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведені ризики, обрання більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 буде недостатнім, а тому необхідно продовжити строк тримання під вартою підозрюваного у межах продовженого строку досудового розслідування до 17 квітня 2026 року.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

У вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 1 ст. 127 КК України, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 .

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті дванадцять років позбавлення волі.

21 листопада 2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 615 КПК України та в той же день повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

22 листопада 2025 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

10 грудня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України.

15 січня 2025 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

17 лютого 2026 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002244 від 14.11.205 року до шести місяців, тобто до 21.05.2026 року.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням ОСОБА_9 від 18.11.2025, рапортами старшого оперуповноваженого 4 ОВ ТУ ДБР у м. Львові від 18.11.2025, 19.11.2025 та 01.01.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 19.11.2025 та 02.12.2025, протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 від 19.11.2025 та 02.12.2025, протоколом впізнання зі свідком ОСОБА_10 від 19.11.2025 та 02.12.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 20.11.2025 та 04.12.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18.11.2025, протоколом освідування потерпілого ОСОБА_9 від 18.11.2025, протоколом впізнання з потерпілим ОСОБА_9 від 18.11.2025 та 08.12.2025, протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 від 09.12.2025, повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 21.11.2025 та 10.12.2025, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 1 ст. 127 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті дванадцять років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання слід задовольнити, продовжити строк тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою на 60 днів, тобто до 17 квітня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Доводи сторони захисту не спростовують висновок слідчого судді про доведеність підстав для задоволення клопотання.

Керуючисьст.ст. 176,178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Пртодовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 17 квітня 2026 року включно без визначення розміру застави.

Тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» та вручити підозрюваному і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 18 лютого 2026 року

Слідчий суддя ОСОБА_12