24 листопада 2025 року м. Запоріжжя
20.11.2025 адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя із клопотанням про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 03.11.2025 на вилучені грошові кошти у розмірі 42 000 доларів США, 3 500 Євро, які належать ОСОБА_5 . Клопотання мотивовано тим, що з моменту накладення арешту на майно змінились обставини, які слугували підставою для накладення арешту на грошові кошти, а саме: шкода потерпілому, згідно заявленого цивільного позову, відшкодована у повному обсязі, разом з моральною шкодою та витратами на професійну правову допомогу.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 , у судовому засіданні не заперечувала проти скасування арешту з вказаного у клопотанні майна, підтвердила, що матеріальна та моральна шкода потерпілому відшкодована у повному обсязі.
Заслухавши пояснення учасників, розглянувши зазначене клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
Арешт на вказане майно накладено у зв`язку з тим, що слідчим суддею встановлені наявні достатні підстави вважати, що вказані речі та предмети відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів,. забезпечення цивільного позову потерпілого.
Крім того, встановлено, що органом досудового розслідування проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, та ОСОБА_5 і ОСОБА_7 пред`явлені підозри.
Відповідно до розписок потерпілого ОСОБА_8 та його заяви про залишення цивільного позову без розгляду від 21.11.2025, поданої слідчому у цьому кримінальному провадженні, убачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 матеріальна, моральна шкода та витрати на правову допомогу відшкодовано у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з п.4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Крім того, відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Таким чином, виходячи із вказаних норм законодавства, враховуючи повне відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди, що підтверджено належними доказами, вважаю, що у подальшій дії запобіжного заходу, як арешт майна, у частині грошових коштів, зазначеного у цьому клопотанні, відпала потреба, оскільки адвокатом ОСОБА_3 доведено наявність такої підстави, що розцінюється судом про відсутність підстав для його збереження.
При цьому, слідчий суддя приймає до увагу ту обставину, що слідчий, який здійснює досудове розслідування вказаного кримінального провадження, підтвердив, що потерпілому відшкодовані моральна та матеріальна шкода, витрати правову, у зв`язку із чим не заперечує проти скасування арешту з вказаних грошових коштів.
Відтак, з урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з грошових коштів, які належать ОСОБА_5 , накладеного ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 03.11.2025, що тягне за собою повернення вказаного майна власнику.
Керуючись ст. ст. 170, 172-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , про скасування арешту майна задовольнити.
В іншій частині ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 03.11.2025 про накладення арешту на зазначені в ухвалі речі та предметі залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1