Справа № 489/4384/25
кримінальне провадження
№1-кп/489/737/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження с.Троїцьке, Вознесенського району, Миколаївської області, українця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із повною середньою освітою, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.113 КК України,

в присутності:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

встановила:

1. Формулювання обвинувачення

Досудовим розслідування встановлено, що 24.02.2022 року о 05:00 год., збройні сили російської федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, термін дії воєнного стану продовжено на 30 днів указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 (затверджений Законом України № 2119-IX від 15.03.2022) та від 18.04.2022 № 259/2022 (затверджений Законом України № 2212-IX від 21.04.2022), а також на 90 днів - Указами Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 (затверджений Законом України № 2263-IX від 22.05.2022), від 12.08.2022 № 573/2022 (затверджений Законом України № 2500-IX від 15.08.2022), від 07.11.2022 (затверджений Законом України № 2738-IX від 16.11.2022), від 06.02.2023 № 58/2023 (затверджений Законом України № 2915-IX від 07.02.2023), від 01.05.2023 № 254/2023 (затверджений Законом України № 3057-IX від 02.05.2023), від 26.07.2023 № 451/2023 (затверджений Законом України № 3275-IX від 27.07.2023), від 06.11.2023 № 734/2023 (затверджений Законом України № 3429-IX від 08.11.2023), від 05.02.2024 № 49/2024 (затверджений Законом України № 3564-IX від 06.02.2024), від 06.05.2024 № 271/2024 (затверджений Законом України № 3684-IX від 08.05.2024), від 23.07.2024 № 469/2024 (затверджений Законом України № 3891-IX від 23.07.2024) та який діє наразі.

В розумінні положень ст. 2 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими від 12.08.1949, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між російською федерацією та Україною з 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.

Так, у не встановлений у ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 30.11.2024, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території м. Миколаєва, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, використовуючи належний йому мобільний термінал зв`язку марки «Xiaomi Redmi 13» ІМЕІ НОМЕР_1 та IMEI НОМЕР_2 з карткою оператора мобільного зв`язку у ньому з номером НОМЕР_3 , використовуючи належний йому обліковий запис в месенджері «Телеграм», зареєстрований до мобільного номеру телефону НОМЕР_4 , розпочав листування з іншим користувачем зазначеного месенджеру з нік-неймом « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ), протиправна діяльність якого досліджується в окремому кримінальному провадженні.

У подальшому, в ході листування користувач месенджеру «Телеграм» з нік-неймом « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ), направив ОСОБА_5 пропозицію у вигляді текстового повідомлення із поставленням задачі у вигляді вчинення підпалів, а саме: підпалів релейної шафи залізничної дороги - 250-300 доларів США, трансформаторні електричні підстанції - 450 доларів США, автомобільні транспортні засоби ТЦК та СП - 700 доларів США, поштові відділення зв`язку - 1000 доларів США.

Так, здійснення підпалів релейних шаф, сигнальних установок та інших засобів управління рухомим складом залізничної дороги, яка має важливе народногосподарське та оборонне значення є ослабленням держави, тобто диверсією.

Отримавши вищеописані повідомлення від користувача месенджеру «Телеграм» з нік-неймом « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ) у ОСОБА_5 виник умисел на вчинення, за грошову винагороду, підпалів релейних шаф, про що він направив користувачу зазначеного месенджеру « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ) відповідне текстове повідомлення.

З метою отримання відповідної оплати за виконання поставленого завдання, ОСОБА_5 в якості реквізитів для розрахунку зазначив належний йому крипто-гаманець в месенджері «Telegram» та обрав спосіб здійснення транзакцій в мережі «ТRON» (TRC20), сформувавши відповідну унікальну адресу для зарахування грошових коштів на крипто-гаманець. Також, за обумовленою домовленістю, в якості доказів виконання завдання, ОСОБА_5 повинен був направляти користувачеві месенджеру «Телеграм» з нік?неймом « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ), протиправна діяльність якого досліджується в окремому кримінальному провадженні, відповідні відеоматеріали.

Під час листування між ОСОБА_11 та користувачем месенджеру «Телеграм» з нік-неймом « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ), протиправна діяльність якого досліджується в окремому кримінальному провадженні, останній повідомив, що завдання у виглядів «здійснення підпалу релейної шафи залізничної дороги» передбачає собою здійснення зламу дверей релейної шафи з подальшим підпалом його вмісту. Сам процес горіння вказаного об`єкту має бути зафільмованим на відео, яке у подальшому необхідно направити особистим повідомлення в месенджері «Телеграм» користувачеві такого месенджеру з нік-неймом « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ) на що ОСОБА_5 погодився та почав вчиняти дії, направлені на пошук релейної шафи, яка відповідає критеріям для здійснення підпалів, а саме має бути в робочому стані та містити в собі електричне приладдя, а також почав здійснювати підбір осіб, які можуть бути залученими до вчинення такої діяльності.

Далі, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 30.11.2024, неповнолітній ОСОБА_5 про спільне вчинення підпалу релейних шаф, сигнальних установок та інших засобів управління рухомим складом домовився з раніше знайомими йому неповнолітнім (якому 31.12.2024 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України) та іншою особою (якому 31.12.2024 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України), матеріали щодо яких виділено в окремі провадження.

Після вищеописаних подій, ОСОБА_5 спільно з неповнолітнім та особою, матеріали щодо яких виділені в окремі провадження, переслідуючи злочинну мету, направлену на вчинення підпалів релейних шаф, при цьому розуміючи, що такими своїми діями останні можуть завдати шкоди важливим народногосподарським об`єктам, які використовуються під час надання відсічі державі-агресору, 30.11.2024 не пізніше 17 години 46 хвилин прибули до релейної шафи типу ШРУ сигнальних світлофорів 1/12, розташованої на перегоні ст. Миколаїв - роз`їзд 44 км., регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Далі, цього ж дня, не пізніше 17 години 46 хвилин, ОСОБА_5 разом з неповнолітнім та особою, матеріали щодо яких виділено в окремі провадження, реалізовуючи спільний злочинний умисел, діючи згідно узгодженого плану, здійснили злам указаної релейної шафи та, використовуючи невстановлену наразі горючу речовину, облили релейну шафу і здійснили її підпал. При цьому, на виконання раніше отриманих інструкцій, ОСОБА_5 , використовуючи вбудовану функцію здійснення фото/відеозапису на належному йому мобільному терміналі зв`язку марки «Xiaomi Redmi 13» ІМЕІ НОМЕР_1 та IMEI НОМЕР_2 , та неповнолітній, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, використовуючи вбудовану функцію здійснення фото/відеозапису на належному йому мобільному терміналі зв`язку марки «iPhone» модель «12». IMEI: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , з сім-карткою з номером стільникового зв`язку НОМЕР_7 одночасно з різних ракурсів виготовили відеозаписи, на якому зафіксували підпал і процес горіння релейної шафи, які в подальшому, використовуючи ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Миколаєва, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, використовуючи належний йому мобільний термінал зв`язку марки «Xiaomi Redmi 13» ІМЕІ НОМЕР_1 та IMEI НОМЕР_2 з карткою оператора мобільного зв`язку у ньому з номером НОМЕР_3 , використовуючи належний йому обліковий запис в месенджері «Телеграм», зареєстрований до мобільного номеру телефону НОМЕР_4 у невстановлений в ході здійснення досудового розслідування час, направив виготовлений відеозапис користувачу месенджеру «Телеграм» з нік-неймом « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ), протиправна діяльність якого досліджується в окремому кримінальному провадженні, як підтвердження виконання завдання.

В подальшому, не пізніше 30.11.2024 (точний час встановлюється в ході досудового розслідування) ОСОБА_5 , за виконання вищезазначеного підпалу релейної шафи. отримав на банківську картку від невстановленої особи грошові кошти в розмірі 12500 гривень, які останній розділив між учасниками вчинення підпалу, а саме між ОСОБА_5 , неповнолітнім та особою, матеріали щодо яких виділені в окремі провадження, в кількості 4150 гривень кожному учаснику.

Зазначене протиправне діяння могло призвести до порушення безпеки руху поїздів, порушення графіку руху поїздів або спричинити аварію поїзда із тяжкими наслідками, а також впливає до зниження економічного потенціалу держави.

Крім того, ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії, направленні на знищення шляхом підпалу релейних шаф, дотримуючись інструктажів, проведених йому користувачем месенджеру «Телеграм» з нік-неймом « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ), протиправна діяльність якого досліджується в окремому кримінальному провадженні, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 13.12.2024, для спільного вчинення підпалу релейних шаф, сигнальних установок та інших засобів управління рухомим складом залучив свого неповнолітнього рідного брата, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження.

У невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, ОСОБА_5 , з метою доведення умислу до кінця, обрав об`єкт у вигляді релейної шафи управління вхідними світлофорами «ЧН ЧР Станція Миколаїв» АТ «Укрзалізниця», яка розташована в межі м. Миколаїв з географічними координатами: 46.929160, 32.053223, поблизу території ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» та 13.12.2024 в ході листування у месенджері «Телеграм» з користувачем з нік?неймом « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ), протиправна діяльність якого досліджується в окремому кримінальному провадженні, повідомив останнього, що підпал указаної релейної шафи виконає його неповнолітній брат, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження.

Так, 15.12.2024, неповнолітній брат ОСОБА_5 , матеріла щодо якого виділено в окреме провадження, на виконання узгодженого з ОСОБА_5 спільного плану, у проміжок часу з 19 год. 28 хв. по 19 год. 55 хв., перебуваючи біля релейної шафи управління вхідними світлофорами «ЧН ЧР Станція Миколаїв» АТ «Укрзалізниця», яка розташована в межі м. Миколаїв з географічними координатами: 46.929160, 32.053223, поблизу території ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», використовуючи заздалегідь підготовлене для отримання доступу до вмісту шафи та принесене ним приладдя - металеву фомку, металеве долото та молоток, здійснив пошкодження металевих дверей. Після чого, використавши приблизно 3 літри бензину та запальничку, які заздалегідь підготовив та приніс із собою, здійснив підпал указаної релейної шафи та, використовуючи вбудовану функцію здійснення фото/відеозапису на належному йому мобільному терміналі зв`язку марки «Samsung Galaxy A05» з ІМЕІ - НОМЕР_8 та ІМЕІ - НОМЕР_9 з карткою оператора мобільного зв`язку у ньому з номером: НОМЕР_10 , виготовив відеозапис, на якому зафіксував підпал релейної шафи та в подальшому 15.12.2024 о 19 год. 58 хв. використовуючи належний йому обліковий запис в месенджері «Телеграм», зареєстрований до мобільного номеру телефону НОМЕР_11 із нік-неймом « ОСОБА_12 » у листуванні із користувачем зазначеного месенджеру з нік-неймом « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ), протиправна діяльність якого досліджується в окремому кримінальному провадженні, відправив 2 відеозаписи із моментом підпалу та горінням релейної шафи, а також реквізити для отримання грошових коштів, шляхом формування унікальної адреси для зарахування грошових коштів на крипто-гаманець в месенджері «Telegram» обравши спосіб здійснення транзакцій в мережі «ТRON» (TRC20).

Злочинна діяльність ОСОБА_5 припинена представниками СБ України 16.12.2024 внаслідок його фактичного затримання.

Зазначене протиправне діяння могло призвести до порушення безпеки руху поїздів, порушення графіку руху поїздів або спричинити аварію поїзда із тяжкими наслідками, а також впливає до зниження економічного потенціалу держави.

1.1. Норма закону про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України - вчинення з метою ослаблення держави, підпалу, спрямованого на зруйнування об`єктів, який має важливе народногосподарське та оборонне значення (диверсія), вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

2. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання

Між обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю його законного представника ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_8 , з однієї сторони, та прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 , з другої сторони, 30.05.2025 у кримінальному провадженні № 0000127 від 02.05.2025 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до умов угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.28, ч.2 ст. 113 КК України.

Неповнолітній ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 визнав у повному обсязі розмір збитків, спричинених АТ «Укрзалізниця» на загальну суму 2614,20 грн. та разом із законним представником відшкодував потерпілій стороні - АТ «Укрзалізниця» спричинені збитки.

При укладенні угоди її сторони врахували, що відповідно до положень ст. 12 КК України указаний злочин є особливо тяжким, за який, з урахуванням ст. 102 КК України, неповнолітньому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.

У відповідності до положень ст.ст. 485, 487 КПК України, сторонами враховано вік обвинуваченого ОСОБА_5 , який є неповнолітнім, те що він на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання (збігається з місцем реєстрації), за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, скарг від сусідів та родичів не надходило, не перебуває на обліку в секторі превенції ВП № 3 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, до адміністративної відповідальності не притягувався; ставлення ОСОБА_5 до вчинених ним діянь - беззастережне визнання винуватості, щире розкаяння, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень , визнання розміру спричиненої шкоди, відшкодування спричинених збитків, нормальні умови життя та виховання неповнолітнього (проживає з мамою, в належних умовах для проживання та виховання, згідно акту обстеження житлових умов); наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

Також сторонами враховано наявність обставин, які пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України - щире каяття (визнання ОСОБА_5 своєї вини під час досудового розслідування, розкриття ним усіх обставин справи, вчинення дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданих збитків), активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (повідомлення правоохоронним органам, суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність та діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, добровільна видача знарядь і засобів вчинення злочину), добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, вчинення кримінального правопорушення під впливом дорослого підбурювача, який має зв`язки із російською федерацією, та відсутність обставин, які, згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання.

На підставі зібраних доказів, ураховуючи беззастережне визнання ОСОБА_5 винуватості та щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, за яке передбачено покарання не більше 10 років позбавлення волі, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого, який має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання (активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення під впливом дорослого підбурювача, який може діяти за вказівкою спеціальних служб російської федерації) та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сторонами узгоджено покарання:

- за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, із застосуванням ст.ст. 69,102 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.

Ураховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці та внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, визнав у повному обсязі розмір спричиненої шкоди, добровільно відшкодував завдані збитки, сторони дійшли висновку про можливість його виправлення без відбування покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст.ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

При вирішенні питання щодо міри покарання прокурором у відповідності до вимог ст. 470 КПК України враховано наведені вище обставини та узгоджено міру покарання, яку запропоновано призначити суду за результатами затвердження Угоди.

3. Позиції учасників судового провадження

3.1 Позиція сторони обвинувачення

Прокурор в судовому засіданні виклала обставини кримінального провадження, описані в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, та вважала вірною кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Прокурор заявила про наявність ряду характеризуючи і пом`якшуючих обставин, зокрема наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Угоду про визнання винуватості прокурор підтримала в повному обсязі та просила її затвердити з огляду на відповідність угоди вимогам чинного процесуального законодавства, суспільному інтересу та добровільність її укладення.

3.2 Позиція сторони захисту

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненому та заявив про своє щире каяття. Обставини вчинення ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, викладених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, підтвердив повністю. До своїх дій ставиться негативно.

Обвинувачений підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, жодного тиску, примусу чи погроз не вчинялось.

Обвинувачений зазначив, що розуміє права, визначені у абзаці 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, зокрема, про те, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, і при цьому він має право мовчати, а факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, право подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на користь сторони захисту. Запевнив, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, визначені у ст. 473 КПК України, та зрозумілі обмеження, передбачені ст. ст. 394, 424 цьго Кодексу щодо оскарження вироку.

Просив затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним, за участю законного представника і захисника, та прокурором і призначити узгоджене сторонами угоди покарання.

Законний представник ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 просили затвердити угоду, яка укладена обвинуваченим за їх участі добровільно і без будь-якого примусу.

При затвердженні угоди просили врахувати, що обвинувачений є неповнолітнім, до кримінальної відповідальності притягується вперше, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та щиро розкаявся.

4. Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, після дослідження та аналізу змісту обвинувального акта і угоди, наданих сторонами матеріалів, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що укладена між сторонами захисту та обвинувачення угода містить формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні фактичні обставини цього кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 474 КПК України, суд повинен відмовити в затверджені відповідної угоди, якщо допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

В рамках розгляду кримінального провадження неповнолітній ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, а саме у вчиненні з метою ослаблення держави, підпалу, спрямованого на зруйнування об`єктів, який має важливе народногосподарське та оборонне значення (диверсія), вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Санкція ч.2 ст. 113 КК України на час вчинення кримінального правопорушення передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення належать до категорії особливо тяжкого злочину.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 12 КК України указані злочини є особливо тяжкими, за які, з урахуванням ст. 102 КК України, неповнолітньому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

З урахуванням наведених в обвинувальному акті і угоді про визнання винуватості обставин вчинення кримінального правопорушення та пояснень наданих обвинуваченим в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Судом встановлено про наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання неповнолітнього ОСОБА_5 , а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення під впливом дорослого підбурювача, який може діяти за вказівкою спеціальних служб російської федерації, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

З урахуванням встановлених обставин, це дає можливість суду дійти висновку про існування підстав для укладання узгодженої та підписаної сторонами угоди про визнання винуватості.

Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує прокурора при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень (ст. 470 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, невідповідність умов угоди про визнання винуватості інтересам суспільства є підставою для відмови у її затвердженні

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення суспільного інтересу. В узагальненому вигляді суспільний інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаний із забезпеченням його благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку.

Суд вважає, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у забезпеченні можливості з урахуванням конкретних обставин вирішення кримінального провадження при мінімальних витратах державних ресурсів.

Крім того, неповнолітній ОСОБА_5 не є організатором групи, діяв на виконання вказівок невстановленої на даний час особи, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, надаючи відомості щодо злочинних дій інших учасників, а також відомих йому обставин учинених кримінальних правопорушень та інших осіб, причетних до їх вчинення.

Суд звертає увагу, що укладення угоди про визнання винуватості може стимулювати інших осіб укладати такі угоди з метою отримання для себе узгодженого покарання чи звільнення від його відбування з випробуванням тощо, що сприятиме виправленню обвинувачених та запобіганню вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, а також впливатиме на усвідомлення іншими особами неминучої караності протиправних діянь та формування несприйняття неправомірної поведінки.

Відтак, у зв`язку з беззаперечним визнанням ОСОБА_5 своєї вини та його належної процесуальної поведінки, на думку суду є недоцільним застосовувати загальний порядок кримінального провадження по відношенню до нього.

Щодо порушення умовами угоди прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб.

Пунктом 3 ч. 7 ст. 474 КПК України передбачено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Із дослідженої судом у судовому засіданні угоди про визнання винуватості, пояснень сторін убачається, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, зокрема, і з огляду на те, що обставини викладеного обвинувачення відповідно до ст. 17 КПК України не можуть бути використані на підтвердження винуватості будь-яких інших осіб окрім обвинуваченого у цьому провадженні. При цьому, завдана кримінальним правопорушенням матеріальна шкода потерпілому відшкодована повністю.

Щодо добровільності укладення угоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав, що укладення угоди про визнання винуватості для нього добровільним та просив суд її затвердити.

Також обвинувачений та його законний представник і захисник повідомили, що укладення угоди не є наслідком будь-якого неправомірного впливу на них, вказали, що насильства, примусу чи погроз до ОСОБА_5 ніхто не застосовував, будь-яких обіцянок чи пропозицій, ніж ті, що передбачені угодою, їм ніхто не надавав.

Прокурор вказала на спільне узгодження всіх вказаних в угоді умов.

У зв`язку з наведеним, суд переконаний, що укладення угоди сторонами є добровільним, і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Щодо призначення покарання

Зі змісту ст. 472 КПК України вбачається, що сторони угоди зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання.

Як вже вказувалося судом, санкція ч.2 ст. 113 КК України на час вчинення кримінального правопорушення передбачала покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання неповнолітнього ОСОБА_5 , а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення під впливом дорослого підбурювача, який може діяти за вказівкою спеціальних служб російської федерації, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням особи обвинуваченого дає суду підстави для застосування положень ст.69 КК України.

Отже, із урахуванням викладеного, беззастережного визнання обвинуваченим своєї вини в кримінальних правопорушеннях, в яких ОСОБА_5 обвинувачується, його особи, який є неповнолітнім та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність декількох пом`якшуючих обставин та відсутності обтяжуючих обставин, відшкодування ним завданої матеріальної шкоди, в суду є достатні підстави вважати, що узгоджене сторонами основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років відповідає загальним засадам призначення покарання.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування положень ст. 75, 104 КК України, суд, враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, наявність декількох пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, відшкодування потерпілій особі завданої матеріальної шкоди, погоджується із умовами угоди про визнання винуватості щодо звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з іспитовим строком на підставі положень ст.ст.75,104 КК України.

Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання є таким, що відповідає критеріям необхідності та достатності для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Отже, узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння і особі обвинуваченого, загальним і спеціальним засадам його призначення, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, та забезпечить досягнення мети призначення покарання.

5. Висновки суду

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

За такого, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної між прокурором та обвинувачем, за участю його законного представника і захисника, угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

При вирішенні питання щодо тривалості іспитового строку, передбаченого положеннями ст.75, 104 КК України, суд враховує фактичні обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, вважає за можливе встановити строк випробування два роки.

6. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі Угоди

6.1 Заходи забезпечення кримінального провадження та вирішення долі речових доказів

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Встановлено, що обраний відносно обвинуваченого ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 18.12.2024 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було змінено ухвалою слідчого судді від 10.04.2025 на домашній арешт, строк якого на момент надходження кримінального провадження до суду сплинув та в подальшому не обирався.

Таким чином, на момент ухвалення цього вироку запобіжний захід відносно обвинуваченого відсутній.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

У кримінальному провадженні ухвалами слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 25.12.2024 та 30.12.2024 накладено арешт на майно, який суд вважає за необхідне скасувати, а майно з якого скасовано арешт повернути особам, у яких його було вилучено.

6.2. Процесуальні витрати

Нормами КПК України встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України).

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

6.3 Цивільний позов та відшкодування завданої шкоди

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 314, 374, 376, 469-475 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Затвердити Угоду про визнання винуватості, укладену 30 травня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю його законного представника ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_8 , та прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000127 від 02.05.2025.

ОСОБА_5 визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, із застуванням ст.ст. 69, 102 цього Кодексу, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи; 3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 25 вересня 2025 року.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 25.12.2024 та 30.12.2024 на майно (речові докази), скасувати.

Речові докази (майно, на яке було накладено арешт) повернути особам, у яких його було вилучено.

Запобіжний захід та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку Угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена Угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3