Справа №650/1290/24
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу

28.01.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області колегіально у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003694 від 21.12.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

у с т а н о в и в:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області (колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Прокурор під час судового розгляду наполягав на продовженні раніше обраного запобіжного заходу у зв`язку з відсутністю підстав для його скасування або заміни, просив суд звернути увагу на обставину, що ризики, передбачені п.1,3,5 ст. 177 КПК України і зазначені судами в ухвалах про обрання та продовження строку тримання під вартою не перестали існувати, не зменшились та вказують, на те, шо застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та надасть можливість йому уникнути кримінальної відповідальності шляхом: переховування від правоохоронних органів та/або суду; можливості незаконно впливати на потерпілу та свідків в цьому кримінальному провадженні; продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому він обвинувачується або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Вважає, що зі строком розгляду справи ризики зменшились, а тяжкість злочину не може бути підставою для продовження строку дії запобіжного заходу. Просив змінити зпобіжний захід відносно обвинуваченого на домашній арешт.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав заявлене ним клопотання про зміну запобіжного заходу відносно нього на домашній арешт з 12 години до 10 години наступного ранку у кв. АДРЕСА_1 . Зазначив, що перебуває під вартою понад 2 роки, ризики вказані прокурором відсутні.

Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшла висновку про необхідність продовження тримання ОСОБА_7 під вартою виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За матеріалами справи ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі від 7-ми до 15-ти років. З огляду на положення ч. 3 ст. 199 КПК України, вирішуючи вказане клопотання, оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого переховуватись від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому усвідомлюючи невідворотність покарання може вживати заходів до уникнення останнього; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадження, ризик незаконного впливу на свідків, враховуючи ту обставину, що допит останніх на даній стадії судового розгляду справи не розпочато; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Станом на день розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу зазначені ризики не змінились.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити і з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (Летельє проти Франції).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам можливого впливу з боку обвинуваченого на потерпілу та свідків, вірогідності його переховування від суду, скоєння ним нових злочинів чи правопорушень, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не припинили існувати та не зменшились; обставин, що свідчать про неможливість утримання його під вартою не встановлено.

Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів, враховуючи вище наведене, вважає його таким, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти ризикам у даному кримінальному провадженні.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину, та унеможливить настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 не перешкоджають застосуванню до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім цього, колегія суддів також враховує те, що ОСОБА_7 , раніше не судимий, є учасником бойових дій, має на утриманні двох дітей.

Разом з тим, сам по собі факт наявності міцних соціальних зв`язків, не спростовує висновків колегії суддів щодо наявності вищенаведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливості їм запобігти, шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Проаналізувавши клопотання про зміну запобіжного заходу, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд доходить висновку про те, що обвинуваченим не наведено аргументів про те, що обставини, які були враховані слідчим суддею при вирішенні питання застосування запобіжного заходу, а також в подальшому судом при вирішенні питання продовження строку дії запобіжного заходу, об`єктивно змінилися, причому настільки суттєво, що це обумовлює необхідність зміни запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності наведені обставини, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на менш суворий, вважає доцільним, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 27 березня 2026 року включно.

Керуючись ст. 91,178, 183,291,293,331, 369-372, ст. 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком до 27 березня 2026 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2