Справа № 569/1249/26
УХВАЛА

12 лютого 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому старшого лейтенанта Державного бюро розслідування ОСОБА_6 , яке погоджено старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - Прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Дубенського р-ну Рівненської обл. громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, на момент вчинення злочинів працюючому на посаді начальника відділення 2 ДПРП 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Рівненській області, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому,старший лейтенант Державного бюро розслідування ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - Прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 призначено на посаду начальника відділення 2 державного пожежно-рятувального посту 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Рівненській області.

Таким чином, перебуваючи на посаді начальника відділення 2 державного пожежно-рятувального посту 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Рівненській області ОСОБА_4 здійснює правозастосовні функції та є працівником правоохоронного органу.

Проте, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, не маючи відповідного дозволу (ліцензії) на придбання та зберігання психотропних речовин, свідомо допустив порушення нормативних актів та вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням установлено, що в ОСОБА_4 у невстановлених досудовим розслідуванням день, час та місці, однак не пізніше 22.10.2025 виник злочинний умисел на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини за грошову винагороду.

Зокрема, начальник відділення 2 ДПРП 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Рівненській області ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, незаконно придбав та зберігав за невстановлених обставин кристалічну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, з метою подальшого збуту, після чого близько 12 год. 14 хв. 12.11.2025 повідомив ОСОБА_7 ,про необхідність перерахувати грошові кошти у розмірі 4000 гривень на визначений ним банківський рахунок АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_1 у якості передоплати у повному обсязі за подальший збут йому психотропної речовини «метамфетамін», що останній і виконав на його вимогу.

Надалі, близько 18 год. 00 хв. 12.11.2025 ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, незаконно перевіз кристалічну речовину, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 0,090 г. на невстановленому автомобілі з метою збуту до визначеного місця зустрічі з ОСОБА_7 до АЗС «WOG», що за адресою: Рівненська область, Дубенський район, село Привільне, вулиця Дубенська, 6, де, діючи умисно, шляхом особистої передачі, незаконно збув її у вказаному місці ОСОБА_7 ,тим самим вчинив злочин.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 , повторно, з метою незаконного придбання та збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.09.2009, без належного дозволу на здійснення діяльності, пов`язаної з зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), використанням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів вчинив злочин за наступних обставин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, начальник відділення 2 ДПРП 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Рівненській області ОСОБА_4 , маючи протиправний намір здійснювати ці дії на системній основі, незаконно придбав та зберігав за невстановлених обставин кристалічну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, з метою подальшого збуту та 10.12.2025 досягнув повторної домовленості з ОСОБА_7 ,щодо умов повторного збуту останньому таких психотропних речовин та висловив вимогу надати того ж дня грошові кошти у розмірі 4000 гривень у якості передоплати у повному обсязі за подальший збут йому психотропної речовини «метамфетамін». На виконання досягнутих домовленостей ОСОБА_7 під час зустрічі з ОСОБА_4 поблизу прибудинкової території, що за адресою: вулиця Семидубська, місто Дубно, Дубенського району, Рівненської області передав останньому грошові кошти в розмірі 4000 грн. як оплату за подальший збут йому психотропних речовин.

Продовжуючи діяти на виконання досягнутих домовленостей, переслідуючи особисті протиправні та корисливі мотиви, ОСОБА_4 близько 18 год. 00 хв. 11.12.2025 перевіз з метою збуту кристалічну речовину, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 0,098 г. на невстановленому автомобілі до визначеного місця зустрічі з ОСОБА_7 до АЗС «WOG», що за адресою: Рівненська область, Дубенський район, село Привільне, вулиця Дубенська, 6, після чого незаконно збув її шляхом передачі у вказаному місці ОСОБА_7 ,тим самим повторно вчинив злочин.

10.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,ч.2 ст. 307 КК України.

10.02.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 615 КПК України, тобто у зв`язку з обґрунтованимидоводами, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у своїх сукупності, іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальнихправопорушень, за вчинення якого, в разі визнання судом останнього винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до восьмироків та конфіскація майна.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи, а саме: характер, обставини і тяжкість кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення,чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому останній підозрюється, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку із викладеним, слід зауважити, що на сьогодні мають місце обставини, які вказують на наявність декількох ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду усвідомлюючи можливу міру і строк покарання за скоєне, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_8 задля уникнення від кримінальної відповідальностіматиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Вік підозрюваного ОСОБА_4 його соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від органів досудового розслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини,тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У зв`язку із цим, існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення на сьогодні у кримінальному провадженні всі докази, у тому числі речові, ще не встановленні (відшукані) і відповідно не дослідженні. Тому, у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_4 матиме реальну можливість вчиняти дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які у них містяться, можуть бути доказами під час судового розгляду;

У разі обрання щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, останній, в міру своєї неправомірної діяльності, займаючи посадуначальника відділення 2 ДПРП 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Рівненській області, будучи службовою особою, достовірно знає яким чином знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та в повному обсязі не виявлені і не вилучені.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є не ефективним, оскільки не зможе запобігти тим ризикам, які існують у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи що практика застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є не ефективним у зв`язку із тим, що носіння електронних засобів контролю є не досить ефективною через відсутність в підрозділах Головного управління Національної поліції в Рівненській області достатньої кількості електронних засобів контролю, їх несправністю, а забезпечення контролю за поведінкою підозрюваних без таких засобів контролю є малоефективним (службова завантаженість поліції у зв`язку із введенням воєнного стану на території нашої держави, відсутність можливості цілодобового нагляду за особами), томунаявний ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3) незаконно впливати на свідкау цьому ж кримінальному провадженні на сьогодні досудове розслідування триває, до повідомлення ОСОБА_4 про підозру через потребу досудового розслідування, у переважній більшості проводились слідчі (розшукові), негласні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, відомості про факт та методи яких не підлягали розголошенню, а тому особи, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження (свідки) ще не допитані. У такому разі, застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою дозволить підозрюваному, шляхом умовлянь, чиненням тиску та/або будь-яким іншим чином вплинути на цих осіб з метою серед іншого зміни показань про обставини провадження, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Крім того, відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та інших осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (співмешканка та власниця банківської картки) на зміну останніми показів у судовому засіданні, понятих, а також на інших свідків у даному кримінальному провадженні, яких ще планується допитати, в тому числі із особового складу ГУ ДСНС України у Рівненській області.

На цей час у кримінальному провадженні проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а саме місця зберігання речових доказів та документів, отримано не всі дані щодо місць проживання та перебування інших осіб, можливо причетних до вчинення вказаних тяжких кримінальних правопорушень.

У вказаному кримінальному провадженні до проведення різноманітних слідчих (розшукових) та процесуальних дій залучались поняті, які в подальшому можуть бути допитані в якості свідків та будуть залучені експерти, на яких у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із примусовою ізоляцією підозрюваного від суспільства, ОСОБА_4 матиме протизаконний вплив, шляхом залякування, шантажу, підкупу, надання неправомірної вигоди за вчинення дій на свою користь.

За таких обставин, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе вільно спілкуватись з такими особами та координувати їхні спільні дії щодо приховування слідів вчиненого кримінального правопорушення.

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином оскільки підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом продовження вищевказаної протиправної діяльності в силу наявності в останнього зв`язків із особами, які продовжують займатись вказаною протиправною діяльністю в силу своїх можливостей та службових повноважень.

Враховуючи вищевикладене, підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити кримінальне правопорушення, в якому останній обґрунтовано підозрюється.

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується орган досудового розслідування вважає, що у разі не обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній, зможе вчинити новий злочин пов`язаний із зберіганням, збутом наркотичних та психотропних речовин. Вказане підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, вчиненого в тому числі повторно.

Вищеописані обставини є достатніми для переконання того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків під час подальшого досудового розслідування, а також судового розгляду справи по суті обвинувачення. В тому числі, не забезпечить та не сприятиме всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин вчинення кримінального правопорушення та прийняття кінцевого процесуального рішення у провадженні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просив обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі двісті розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечили з приводу задоволення клопотання. Просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом вставлено, що в провадженні слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, старшого лейтенанта Державного бюро розслідування перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000060 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.10.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ч. 2 ст. 307 КК України.

10.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,ч.2 ст. 307 КК України.

10.02.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 615 КПК України, тобто у зв`язку з обґрунтованими доводами, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,ч.2 ст. 307 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчий не надано та не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Аналізуючи ризик переховування від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

На цьому етапі кримінального провадження, до встановлення судом фактичної істини у ньому, сукупність зазначених матеріалів є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відповідає критеріям, сформованих в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»№ 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Водночас, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею повинно бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до ч.5 ст.9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України (Рішення у справі «Смирнова проти Росії», скарги №46133/99 та 48183/99, від 08.06.1995 у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини», Рішення у справі «Вренчев проти Сербії» від 23.09.2008).

Враховуючи вище викладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою є недоцільним.

Слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений на утриманні має 2 неповнолітніх дітей, батіків пенсіонерів. До кримінальної відповідальності не притягувався. За місцем проживання характеризується позитивно.

У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, суд вважає, щодо підозрюваного ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваного процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваного, залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 домашній арешт у певний період часу.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти обов`язки, а саме: прибувати до слідчого чи прокурора із встановленою періодичністю; прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає у м. Дубно Дубенського району Рівненської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;утримуватися від спілкування із свідками, які будуть визначені слідчим, з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,здати на зберігання у місцеві органи державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

У х в а л и в:

В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_4 , відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Дубенського р-ну Рівненської обл. громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, на момент вчинення злочинів працюючому на посаді начальника відділення 2 ДПРП 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Рівненській області, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КПК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном на 60 днів, а саме до 09 год. 54 хв. 11 квітня 2026 року.

Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , (окрім випадків оголошення «Повітряна тривога» (чи інше) та необхідності слідування та перебування в пунктах укриття ) в період часу 19 год. по о 07 год.

Строк тримання під домашнім арештом рахувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 09 год. 54 хв. 10 лютого 2026 року.

Встановити строк дії ухвали до 09 год. 54 хв. 11 квітня 2026 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки, визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого чи прокурора із встановленою періодичністю; прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає у м. Дубно Дубенського району Рівненської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;утримуватися від спілкування із свідками, які будуть визначені слідчим, з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,здати на зберігання у місцеві органи державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 09 год. 54 хв. 11 квітня 2026 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного та слідчого, що здійснює досудове розслідування вказаного кримінального провадження.

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя Рівненського міського суду ОСОБА_10