Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1753/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/639/25
Категорія ст.537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2025 року щодо нього,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2025 року клопотання ОСОБА_6 задоволено.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного :

- вироком Шевченківського райсуду м. Києва від 13.12.2022 року по епізоду крадіжки від 29.08.2022 року на суму 629,50 гривень;

- вироком Подільського районного суду м. Києва від 13.03.2023 року по епізоду крадіжки майна із магазину "Сільпо", ТОВ "Арітейл", ТОВ "РУШ";

- вироком Шевченківського райсуду м. Києва від 13.04.2023 року по епізоду крадіжки майна ТОВ "Стиль Д" ;

- вироком Солом"янського райсуду м. Києва від 29.11.2023 року по епізоду крадіжки в ТОВ "РУШ", у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим вироком Броварського міськрайсуду Київської області від 17.01.2024 за ст.309 ч.1 КК України до 3 місяців арешту.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2023 року за ч.2ст.15,ст.185ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі без застосування ч.4 ст. 70 КК України та покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 13.12.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України по епізоду від 16.10.2022 року на суму 10999,00 грн. з врахуванням вироку Київського апеляційного суду міста Києва від 03.05.2023 року, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Суд дійшов висновку, що вартість викраденого майна за деякими епізодами крадіжок вчинених ОСОБА_6 складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а тому засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання.

В апеляційній скарзі засуджений, як вбачається з її змісту, просить скасувати ухвалу суду.

Зазначає, що суд не взяв до уваги обставини, що пом`якшують його покарання та умови тримання в СІЗО.

Стверджує, що має ряд тяжких хвороб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2022 року становить 2481 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2022 рік становив 1240,50 грн., а 2 неоподаткованих мінімумів становить 2481 грн.

На 1 січня 2019 року становить 1921 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2019 рік становив 960,50 грн., а 2 неоподаткованих мінімумів становить 1921 грн.

На 1 січня 2018 року становить 1762 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2018 рік становив 881 грн., а 2 неоподаткованих мінімумів становить 1762 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначає, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва 13.12.2022 року за ст.185 ч.4, ст.69 КК України до 4 років позбавлення волі.

Відповідно до вказаного вироку ОСОБА_6

- 29.08.2022 року вчинив таємне викрадення чужого майна завдавши матеріальної шкоди на суму 629,50 грн., що складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2022 рік ( 2481 грн.);

- 16.10.2022 року вчинив таємне викрадення чужого майна на суму 10999 грн., що складає більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2022 рік ( 2481 грн.)

ОСОБА_6 засуджений вироком Подільського районного суду м. Києва від 13.03.2023 року за ст.15 ч.2,ст.185 ч.2, ст.185 ч.4, 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

За даним вироком ОСОБА_6 :

- 24.05.2019 року намагався вчинити таємне викрадення чужого майна на суму 482 гривні 19 копійок., що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2019 рік ( 1921 грн);

- 27 травня 2019 року вчинив таємне викрадення майна на суму 243.90 гривні , що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2019 рік ( 1921 грн.);

- 03.08.2022 року вчинив таємне викрадення чужого майна на суму 367. 20 грн. що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2022 рік (2481 грн)

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13.04.2023 року ОСОБА_6 засуджений за ст.185 ч.4 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4ст.70 КК України частково приєднати до призначеного судом покарання невідбуте покарання за вироком Шевченківського райсуду м. Києва від 13.12.2022 остаточно до відбуття призначити 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Згідно вироку ОСОБА_6 вчинив :

- 14.06.2022 року таємне викрадення чужого майна на суму 291,51 грн. що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2022 рік (2481 грн.).

ОСОБА_6 було засуджено вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10.07.2023 року за ст. 15 ч.2, 185 ч.2,185 ч.4. 70 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.70ч.4 КК України частково зарахувати покарання за вироком Шевченківського райсуду м. Києва від 13.04.2023 остаточно до відбуття призначити 5 років 2 місяці позбавлення волі.

За цим вироком ОСОБА_6 :

- 25.11.2018 року намагався вчинити таємне викрадення чужого майна на загальну суму 319 гривень 80 копійок, що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2018 рік;

- 21.05. 2022 року вчинив таємне викрадення чужого майна на суму 510,00 грн., що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2022 рік.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2023 року ОСОБА_6 засуджений за ст.15 ч.2, ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 70ч.4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком, більш суворим призначеним вироком Шевченківського райсуду м. Києва від 13.04.2023 року, остаточно до відбуття призначити 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Відповідно до цього вироку ОСОБА_6 :

- 02.06.2019 року вчинив викрадення чужого майна на суму 1925.28 грн., що становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2019 рік ( 1921 грн.).

Вироком Солом"янського районного суду м. Києва від 29.11.2023 року ОСОБА_6 засуджений за ст.185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком та покарання призначеного за вироками Подільського райсуду м. Києва від 13.03.2023 , Київського апеляційного суду від 03.05.2023 року, Оболонського райсуду м. Києва від 18.09.2023 року остаточно до відбуття призначити 5 років 3 місяці позбавлення волі.

За даним вироком ОСОБА_6 :

- 21.08.2022 вчинив таємне викрадення чужого майна на суму 734, 04 гривні без ПДВ та 918,00 грн., що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2022 рік ( 2481 грн.).

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що засудженого ОСОБА_6 слід звільнити від покарання призначеного :

- вироком Шевченківського райсуду м. Києва від 13.12.2022 року по епізоду крадіжки від 29.08.2022 року на суму 629,50 гривень;

- вироком Подільського районного суду м. Києва від 13.03.2023 року по епізоду крадіжки майна із магазину "Сільпо", ТОВ "Арітейл", ТОВ "РУШ";

- вироком Шевченківського райсуду м. Києва від 13.04.2023 року по епізоду крадіжки майна ТОВ "Стиль Д" ;

- вироком Солом"янського райсуду м. Києва від 29.11.2023 року по епізоду крадіжки в ТОВ "РУШ", у зв`язку з усуненням караності діяння.

Оскільки за цими епізодами сума викрадено майна становить менше ніж 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на відповідний рік, коли було вчинено крадіжку майна.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Доводи засудженого, що судом не взято до уваги обставини, що пом`якшують його покарання не узгоджуються з вимогами Закону, оскільки вони були враховані судами при призначенні покарання, а у даному кримінальному провадженні розглядається лише питання приведення вироків суду, які набрали законної сили, до вимог кримінального законодавства.

Також, не є підставами для задоволення апеляційної скарги і аргументи засудженого, що він хворіє на тяжкі хвороби, оскільки вони не є обставинами, які перевіряються при вирішенні питання про приведення вироків суду, які набрали законної сили, до вимог кримінального законодавства.

Незадовільний стан здоров`я може бути підставою для звільнення засудженого від його відбування у відповідності до п.6 ч.1 ст.537 КПК України, в разі наявності для цього підстав.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2025 року щодо нього - без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: