Провадження № 1-кп/522/3323/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості, укладену 30.09.2025 року у кримінальному провадженні № 0003885 від 30.09.2025 на підставі обвинувального акту, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, (РНОКПП НОМЕР_1 ), уродженця с. Авратин, Волочиського району, Хмельницької області, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , солдата резерву на посаді робітника підсобника військової частини НОМЕР_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 09.10.2025 року з Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшов обвинувальний акт із додатками та угодою про визнання винуватості від 30.09.2025 у кримінальному провадженні № 0003885 від 30.09.2025 за обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, за таких обставин.

У першій декаді лютого 2025 року громадянин України ОСОБА 2 (досудове розслідування відносно якої здійснюється у кримінальному провадженні №0003887 (далі вказана інформація зазначатися не буде)), інспектор з військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА 1 (досудове розслідування відносно якої здійснюється у кримінальному провадженні №0000852 (далі вказана інформація зазначатися не буде)), військовослужбовець Центру забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ ОСОБА_4 , громадянка України ОСОБА 3 (досудове розслідування відносно якої здійснюється у кримінальному провадженні №0003886 (далі вказана інформація зазначатися не буде)), громадянин України ОСОБА 4 (досудове розслідування відносно якої здійснюється у кримінальному провадженні №0003888 (далі вказана інформація зазначатися не буде)), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, з метою особистого протиправного збагачення, домовилися про спільне вчинення корупційного кримінального правопорушення, спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

На виконання спільного плану громадянин України ОСОБА 2, за попередньою змовою в групі із інспектором з військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА 1, військовослужбовцем Центру забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ ОСОБА_4 , громадянкою України ОСОБА 3, громадянином України ОСОБА 4, діючи умисно, з корисливим мотивом та з метою особистого протиправного збагачення 12.02.2025 о 11:15 разом із ОСОБА 3, перебуваючи у приміщені кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , при зустрічі із ОСОБА_6 , виказав останньому пропозицію здійснити вплив на прийняття посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення щодо зняття ОСОБА_6 із розшуку, як особи, що ухиляється від мобілізації, та прийняття рішення щодо надання ОСОБА_6 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку із необхідністю постійного догляду за матір`ю, за надання неправомірної вигоди у розмірі 16 000 доларів США (станом на 12.02.2025, згідно офіційного курсу НБУ, становило 666 713,6 грн).

Надалі, громадянка України ОСОБА 3, продовжуючи реалізацію спільного плану, діючи за попередньою змовою із громадянином України ОСОБА 2, інспектором з військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА 1, військовослужбовцем Центру забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ ОСОБА_4 , громадянином України ОСОБА 4, близько 13:25 год 04.03.2025 зустрілась із ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_4 , де у салоні автомобіля марки «Mersedes Sprinter», д.н.з. « НОМЕР_3 », на виконання попередньо виказаної пропозиції, одержала від ОСОБА_6 частину неправомірної вигоди у розмірі 6000 доларів США (станом на 04.03.2025, згідно офіційного курсу НБУ, становило 249 546,6 грн) та копії необхідних документів.

Того ж дня близько 14:43 год громадянка України ОСОБА 3 зустрілась із громадянином України ОСОБА 2 за адресою: АДРЕСА_4 , де у салоні автомобіля марки «Mersedes Sprinter», д.н.з. « НОМЕР_3 », передала громадянину України ОСОБА 2 частину неправомірної вигоди у розмірі 5500 доларів США (станом на 04.03.2025, згідно офіційного курсу НБУ, становило 228 751,05 грн) та копії документів ОСОБА_6 , залишивши собі у якості неправомірної вигоди 500 доларів США (станом на 04.03.2025, згідно офіційного курсу НБУ, становило 20 795,55 грн).

Далі, того ж дня близько 15:00 год громадянин України ОСОБА 2, перебуваючи у салоні автомобіля марки «Jaguar» червоного кольору д.н.з. НОМЕР_4 поблизу ринку «Південний» за адресою м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 76 передав громадянину України ОСОБА 4 частину неправомірної вигоди у розмірі 1300 доларів США (станом на 04.03.2025, згідно офіційного курсу НБУ, становило 54 068,43 грн) та копії документів ОСОБА_6 .

У подальшому, громадянин України ОСОБА 2, діючи за попередньою змовою із інспектором з військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА 1, військовослужбовцем Центру забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ ОСОБА_4 , громадянкою України ОСОБА 3, громадянином України ОСОБА 4, продовжуючи реалізацію заздалегідь розробленого злочинного плану, 06.03.2025 близько 11:22 год у кафе «Львівські круасани», яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 72- А, зустрівся із ОСОБА_6 та одержав від останнього частину неправомірної вигоди у сумі 20 000 гривень за вплив на прийняття посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення щодо зняття останнього з розшуку, як особи, яка ухиляється від мобілізаційних заходів.

У подальшому, 27.03.2025 близько 17:05 год громадянин України ОСОБА 2, перебуваючи у кафе «Хлебов», яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 67, передав військовослужбовцю Центру забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ ОСОБА_4 частину неправомірної вигоди у розмірі 20 000 гривень та 3200 доларів США (станом на 27.03.2025, згідно офіційного курсу НБУ, становило 133 006,08 грн) та копії документів ОСОБА_6 , залишивши собі у якості неправомірної вигоди 1000 доларів США (станом на 27.03.2025, згідно офіційного курсу НБУ, становило 41 564,4 грн).

Того ж дня о 17:45 год військовослужбовець Центру забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ ОСОБА_4 , перебуваючи на паркувальному майданчику, який розташований біля адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_5 , зустрівся із інспектором з військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА 1 та передав останньому копії документів ОСОБА_6 , а також частину неправомірної вигоди у розмірі 20 000 гривень та 2200 доларів США (станом на 27.03.2025, згідно офіційного курсу НБУ, становило 91 441,68 грн). за вплив на прийняття посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення щодо зняття ОСОБА_6 із розшуку, як особи, що ухиляється від мобілізації та прийняття рішення щодо надання ОСОБА_6 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку із необхідністю постійного догляду за матір`ю, залишивши собі у якості неправомірної вигоди 1000 доларів США (станом на 27.03.2025, згідно офіційного курсу НБУ, становило 41 564,4 грн).

У подальшому, громадянка України ОСОБА 3, діючи за попередньою змовою із громадянином України ОСОБА 2, інспектором з військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА 1, військовослужбовцем Центру забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ ОСОБА_4 , громадянином України ОСОБА 4, 12.04.2025 близько 13:30 год, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 у салоні автомобіля марки «Mersedes Sprinter», д.н.з. « НОМЕР_3 », одержала від ОСОБА_6 для себе, ОСОБИ 2, інспектора з військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБИ 1, військовослужбовця Центру забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ ОСОБА_4 , ОСОБИ 4, для подальшого рівномірного розподілу між співучасниками частину неправомірної вигоди у розмірі 6000 доларів США (станом на 12.04.2025, згідно офіційного курсу НБУ, становило 248 418,6 грн).

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: пропозиція здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, а також одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, на підставі положень ст. ст. 468-470, 472 Кримінального процесуального кодексу України, 30.09.2025 року між заступником керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003885 від 30.09.2025, з однієї сторони, та підозрюваним у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншої сторони, у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яка погоджена першим заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 .

Згідно з даними угоди, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України.

Також, угода містить інформацію про те, що ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень у обсязі висунутого йому обвинувачення та про інші істотні обставини кримінального провадження, передбачені ст. 470 КПК України, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, а саме:

- ОСОБА_4 надано викривальні покази щодо обставин вчинення інспектором з військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 , досудове розслідування, відносно якого здійснюється у кримінальному провадженні № 0000852, та громадянами України, досудове розслідування відносно яких здійснюється y кримінальних провадженнях № 0003886, № 0003887 та № 0003888, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, та зобов`язується у подальшому співпрацювати зі стороною обвинувачення, шляхом надання показів щодо відомих йому обставин скоєння вищевказаного злочину;

При вирішенні питання щодо міри покарання ОСОБА_4 сторони дійшли згоди про визнання таких обставин, що пом`якшують його покарання: - активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, співпрацю у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами; та обставини, що обтяжує покарання: вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою.

Із врахуванням цих обставин, сторони погодили призначення ОСОБА_4 такого покарання:

-за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного, враховуючи положення ч.2 ст. 53 КК України у виді штрафу у розмірі 6100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 103 700 грн.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, зазначила, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просила угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання. Надала письмові докази та процесуальні рішення щодо особи обвинуваченого, заходів забезпечення кримінального провадження, які долучені до матеріалів провадження. Просила вирішити питання щодо речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що повністю визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтримує укладення угоди між ним та прокурором, не заперечуючи викладені в обвинувальному акті та у тексті угоди обставини. Наслідки укладення, невиконання угоди про визнання винуватості усвідомлює. Зазначив, що ця угода укладена за його ініціативою, це було його добровільним рішенням, прийнятим без будь-якого стороннього впливу. Він також розуміє та погоджується на призначення покарання у обсязі, яке передбачено угодою про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що він у повному обсязі розуміє, що має право на повний судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, і він, при цьому, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Підтвердив, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, визначені у ст. 473 КПК України. При цьому, обвинувачений запевнив, що він розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, погоджується з кваліфікацією дій, а також розуміє та надає згоду на застосування погодженого виду та розміру покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримала затвердження угоди про визнання винуватості, вважає, що вона відповідає чинному законодавству та інтересам суспільства. Сторона захисту долучила матеріали, що містять інформацію про внесення застави та заставодавця, і просила прийняти рішення про повернення застави заставодавцю.

Суд, заслухавши думку сторін угоди, дослідивши обвинувальний акт та додані матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Судом встановлено, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода містить формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію обвинувачення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні обставини цього кримінального провадження, які відповідають формулі кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 . Зокрема, це виявляється у посяганні на ті суспільні відносини, які становлять об`єкт інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень; участі обвинуваченого; суб`єктному складі учасників кримінального правопорушення; спрямованості та реалізації умислу обвинуваченого; направленості мотиву та інших значущих для кваліфікації за відповідною статтею КК України обставинах.

Отже, формулювання обвинувачення, зазначене в угоді, обставини, описані в обвинувальному акті, а також підтвердження обвинуваченим ОСОБА_4 цих обставин, дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або обвинуваченого.

Положенням п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України визначено, що у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення такої угоди.

Із наданих сторонами кримінального провадження пояснень встановлено, що угода про визнання винуватості була укладена за ініціативою обвинуваченого ОСОБА_4 та за участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані).

Умовами укладеної угоди передбачено, що ОСОБА_4 зобов`язаний співпрацювати зі стороною обвинувачення у викритті інших осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, у кримінальних провадженнях № 0000852, № 0003886, № 0003887 та № 0003888, шляхом надання показів щодо відомих йому обставин скоєння вищевказаного злочину.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КПК України).

Укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, оскільки у ній зазначено її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для цього кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди.

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує прокурора при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень (п. 3 та 4 ч. 1 ст. 470 КПК України).

У пункті 87 рішення від 29.04.2014 у справі «Natsvlishvili and Togonidze v. Georgia» Європейський суд з прав людини зазначив про підтримку ним ідеї, що угоди про визнання винуватості, окрім важливих переваг швидкого розгляду кримінальних справ та полегшення навантаження на суди, прокурорів та адвокатів, також можуть бути успішним інструментом у боротьбі з корупцією та організованою злочинністю, якщо їх правильно застосовувати, і можуть сприяти зменшенню кількості призначених покарань і, як наслідок, кількості ув`язнених.

Суд вважає, що умови угоди, з урахуванням тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та передбаченого за його вчинення покарання, відповідають інтересам суспільства, які полягають у забезпеченні можливості справедливого та в розумні строки найскорішого вирішення кримінального провадження при мінімальних витратах державних ресурсів, а також у зменшенні навантаження на органи прокуратури та суди.

До того ж, на думку суду, було б недоцільним застосовувати загальний порядок кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи беззаперечне визнання ним своєї вини, надання ним зізнавальних показань стосовно себе та викривальних показань стосовно інших осіб. На переконання суду, характер та тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, особа винного, його ставлення до вчиненого, вказує на його бажання виправитись, з огляду на що укладена угода не суперечить будь-яким суспільним інтересам чи очікуванням.

Укладена угода відповідає інтересам суспільства й у частині узгодженого сторонами покарання. Так, на думку суду, воно відповідає загальним засадам призначення покарання, є співмірною та достатньою реакцією держави на вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, виходячи з меж, встановлених санкцією статті, що передбачає відповідальність за нього, положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

За загальним правилом, домовленості сторін угоди під час узгодження покарання не можуть виходити за межі загальних і спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. На думку суду, сторони угоди дотримались вказаних вимог закону.

Так, зі змісту угоди вбачається, що під час узгодження сторонами міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 було враховано і дотримано положення ст. ст. 53, 65 КК України, а саме: сторони узгодили покарання, встановленне санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; при визначенні меж покарання виходили із положень розділу X Загальної частини КК України, ураховуючи вимоги ч.2 ст.53 КК України, врахували характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення та роль співвиконавця; взяли до уваги особу винного, врахували його поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, встановили наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням встановлених обставин угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає як вимогам кримінального процесуального законодавства, так і вимогам закону України про кримінальну відповідальність. Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання є таким, що відповідає критеріям необхідності та достатності для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, при цьому сторони врахували фактичні обставини та тяжкість вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, врахували положення ч. 2 ст.53 КК України, розмір неправомірної вигоди та роль обвинуваченого, як співвиконавця, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставину, яка обтяжує покарання, -вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, та дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу у розмірі 6100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 103 700 грн.

Підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом встановлено не було, тому суд дійшов висновку про необхідність затвердження вказаної угоди про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 6100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 103 700 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Частиною 11 ст. 182 КПК України визначено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду міста Одеса від 14.04.2025 до ОСОБА_4 , який був затриманий 12.04.2025 року на підставі ст.ст. 208, 615 КПК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10.06.2025 включно. Визначено ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 грн.

Відповідно до інформації про зарахування коштів у вигляді застави на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області «ТУ ДСА України в Одеській області», 15.04.2025 ОСОБА_9 , внесено заставу у розмірі 214 720 грн. за ОСОБА_4 , який 15.04.2025 року був звільнений з-під варти.

Враховуючи викладене, внесена застава підлягає поверненню заставодавцю.

Запобіжний захід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність часткового скасування арешту майна, який був накладений:

-ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.04.2025 року (справа 523/4224/25, провадження 1-кс/523/1825/25), а саме арешт на вилучені речі та документи в ході проведення обшуку за адресою м. Одеса, вул. Дубова, 23, а саме на: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S 22» Ultra, з сім-картою « НОМЕР_5 », IMEI НОМЕР_6 , який було поміщено у сейф-пакет В2009950;

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Доля речових доказів вирішується судом згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 314, ч. 2 ст. 373, 374 ст. ст.,468-470, 472- 476 КПК, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2025 за № 0003885, укладену 30.09.2025 року між заступником керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , з однієї сторони, та підозрюваним у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншої сторони, у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, з урахуванням положень ч.2 ст.53 КК України, у виді штрафу у розмірі 6100 (шість тисяч сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 103 700 (сто три тисячі сімсот) гривень.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у виді застави,- залишити без змін до набрання вироком законної сили, після чого скасувати.

Застава у розмірі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, яка була внесена на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області «ТУ ДСА України в Одеській області», призначення платежу застава за ОСОБА_4 , квитанція № 49658380 від 15.04.2025 року (64 720,00) та квитанція № 1.118227533.1 від 15.04.2025 на підставі ч. 11ст. 182 КПК України - підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.04.2025 року (справа 523/4224/25, провадження 1-кс/523/1825/25), а саме на:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S 22» Ultra, з сім-картою « НОМЕР_5 », IMEI НОМЕР_6 , який було поміщено у сейф-пакет В2009950;

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S 22» Ultra, з сім-картою « НОМЕР_5 », IMEI НОМЕР_6 , який було поміщено у сейф-пакет В2009950 -повернути володільцю ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та обмежень, визначених у ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником виключно з підстав призначення судом покарання суворішого ніж узгодженого сторонами покарання, ухвалення вироку без їх згоди на покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків угоди, а прокурором виключно з підстав призначення покарання менш сурового, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні у якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення. Умисне невиконання угод є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку,

Суддя ОСОБА_1