Провадження № 11-кп/824/2618/2026Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 серпня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глеваха, Васильківського району, Київської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 249 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Вироком вирішено питання щодо арешту майна, речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 08 травня 2025 року близько 10 год., ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне зайняття водним добувним промислом без належного дозволу, приніс із собою раколовку (сіткоснастева конструкція у вигляді тетраедру зі зрізаною вершиною), що має крок вічка - 6 мм, довжина бокової сторони - 0,55 м, ширина вхідного отвору - 1,3 м, що є забороненим знаряддям лову, прибув до річки Ірпінь, яка відноситься до Київського водосховища, що розташована неподалік вул. Шевченко в с. Княжичі Боярської ОТГ Фастівського району Київської області з метою незаконного вилову раків та риби для власних потреб.

Перебуваючи у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись мотивом власного збагачення, з метою незаконного вилову раків та риби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку раків та риби, бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, використовуючи раколовку (сіткоснастева конструкція у вигляді тетраедру зі зрізаною вершиною), що має крок вічка - 6 мм, довжина бокової сторони - 0,55 м, ширина вхідного отвору - 1,3 м, що є забороненим знаряддям лову, ОСОБА_7 08.05.2025 близько 10 год., тобто у період нересту, що є забороненим часом для видобування водних ресурсів, виловив у річці Ірпінь 15 екземплярів раків, що є незаконним іншим водним добувним промислом, та 2 екземпляри риби «карась сріблястий», що є незаконним рибним водним добувним промислом, внаслідок чого заподіяв шкоду рибному господарству у сумі 53 142 грн, що є істотною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним та іншим водним добувним промислом, що заподіло істотну шкоду.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити в частині призначення покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та визначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.249 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік та покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.

В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає вирок суду незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки ОСОБА_7 є пенсіонером і відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України суд не мав права призначати останньому покарання у виді обмеження волі.

Обвинувачений та захисник на апеляційний розгляд не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.249 КК України сторонами у апеляційному порядку не оскаржується та в силу вимог ст. 394 КПК України не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Санкція ч. 1 ст. 249 КК України передбачає покарання у виді штрафу у розмірі від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 249 КК України, ОСОБА_7 був особою, що досяг пенсійного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 , як особі, яка досягла пенсійного віку, покарання у виді обмеження волі, не дотримався вимог п.2 ч.1 ст.65 КК України, не врахувавши при цьому приписи Загальної частини КК України.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання ніж обмеження волі у виді пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, є слушними.

Відповідно до вимог п.4 ч.1ст. 409 КПК Українипідставою для зміни вироку судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1ст. 413 КПК Українинеправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Оскільки суд першої інстанції застосував закон про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, то колегія суддів вважає, що вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання.

З врахуванням особи обвинуваченого, обставин вчинення кримінального правопорушення, наявності обставини , що пом`якшує покарання у вигляді щирого каяття, колегія суддів вважає необхідним призначити ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 249 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: