КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/8095/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.10.2025 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та строку покладених обов`язків застосованих до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 367 КК України у кримінальному проваджені № 0001219 від 21.10.2023,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та строку покладених обов`язків на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Просив продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах досудового розслідування з покладенням на підозрюваного обов`язків.

В обґрунтування клопотання зазначав, що у провадженні слідчого управлінняГоловного управління поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001219 від 21.10.2023, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України. Проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні доручено слідчій групі та визначено місцем проведення досудового розслідування Голосіївський район міста Києва, за місцем знаходженням адміністративної будівлі Головного управління Національної поліції у м. Києві, за адресою: вулиця Антоновича, 114, місто Київ, прокурорами Київської міської прокуратури відповідно до ст. 36 КПК України здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Відповідно до наказу від 18.08.2022 № 170-к ОСОБА_8 призначено на посаду заступника директора Департаменту - начальника управління дорожньої інфраструктури Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з 19 серпня 2022. Згідно положення про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого затверджене розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 19.11.2018 N? 2089 (у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2020 № 1936 та з урахуванням Положення про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 08.10.2025 у задоволенні клопотання прокурора було відмолено. Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування до 06.12.2025.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, на даному етапі кримінального провадження призначені та проводяться лише дві судові експертизи про інші слідчі дії слідчим у клопотанні прокурором не зазначалось.

Ризики впливу на свідків та знищення доказів ймовірні однак їх наявність належними та допустимими доказами не доведена в повній мірі.

Слідчий суддя відповідно до вимог ст.178 КПК України врахував особу підозрюваного, а саме, що підозрюваний має постійне місце проживання, роботи, міцні соціальні зв`язки, має на утриманні дитину з інвалідністю, раніше не судимий.

Слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, заступник начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу 09.10.2025.

Просив скасувати ухвалу слідчого судді повністю, та постановити нову, якою клопотання заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 задовольнити повністю. Продовжити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний час доби.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового слідства та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та іншого підозрюваного.

Встановлені слідчим суддею 08.09.2025 ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились і на теперішній час, є суттєвими і їхньому настанню неможливо запобігти у разі застосування до ОСОБА_8 будь-яких інших запобіжних заходів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні слідчого управління Головного управління поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001219 від 21.10.2023, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України.

13.08.2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Причетність підозрюваного ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності, а саме:

- наказ від 18.08.2022 № 170-к, яким ОСОБА_8 призначено на посаду заступника директора Департаменту - начальника управління дорожньої інфраструктури Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з 19 серпня 2022 року.

- Положення про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (в редакції від 10.12.2020 та в редакції від 23.11.2023).

- Наказ № Н-108 від 30.05.2023 директора Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про тимчасовий розподіл обов`язків між директором Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

- Посадова інструкція заступника директора Департаменту - начальника управління від 20.10.2022.

- Протоколом огляду місця події від 08.12.2023, а саме тунельної споруди між станціями метро «Деміївська» - «Либідська» КП «Київський метрополітен».

- Протоколом огляду місця події від 12.12.2023 , а саме тунельної споруди між станціями метро «Деміївська» - «Либідська» КП «Київський метрополітен».

- Висновок № 24/4 від 25.01.2024 пожежно-технічної експертизи. Згідно вказаного висновку стан приміщень, об`єкта тунельної споруди, розташованого між станціями метро «Либідська» - «Деміївська» КП «Київський метрополітен» не відповідає вимогам пожежної безпеки, що може призвести до настання тяжких наслідків.

- Висновок № 533/1/23 від 30.01.2024 за результатами проведення комп?ютерно-технічної експертизи. Згідно вказаного висновку автоматичну систему раннього виявлення надзвичайних ситуацій на потенційно небезпечних об`єктах і об`єктах підвищеної небезпеки метрополітену станцій метро «Либідська», «Деміївська» КП «Київський метрополітен» (в тунельних спорудах), на момент дослідження, не впроваджено. Також, встановити, чи передбачено вказаною системою сповіщення про ситуацію, що виникла в тунелі між станціями метро «Либідська» - «Деміївська» КП «Київський метрополітен», неможливо.

- Висновок № 26239 від 31.01.2024 за результатами проведення судової експертизи металів і сплавів та виробів з них. Згідно вказаного висновку, серед іншого зазначено, що корозійні процеси арматури розвивалися в результаті зовнішнього впливу через тріщини, що з`явилися у бетоні конструкції, тобто коли бетон не мав достатніх захисних властивостей. Після руйнування захисного шару бетону та оголення стрижнів арматури корозійні процеси пришвидшились. Руйнування елементів тунельної споруди було не одномоментним, а поступовим.

- Висновок експертів № 25765/1447/1448 за результатами проведення судової комісійної будівельно-технічної експертизи від 07.03.2024. Технічний стан оправи перегінного тунелю по 1 колії між станціями «Деміївська» - «Либідська» (ПК 72+35 - ПК 73+10) Оболонсько-Теремківської лінії метрополітену класифікується як аварійний - категорія «4».

Згідно з аналізом наданих звітів інженерно-геологічних та георадарних досліджень, технічною причиною руйнування тунелю стало розущільнення ґрунтів затунельного простору, що змінило напружено-деформований стан оправи і призвело до її деформацій, в результаті чого утворилися тріщині в гідроізоляції та оправі, через які почала просочуватися вода з ґрунтом у тунель. Утворення розущільнень ґрунту деформувало масив ґрунту як суцільне пружне середовище та порушило структурну міцність породи. Так як оправа мала свободу деформування та не знаходилася в контакті з породами або затверділою тампонажною масою, її стійкість суттєво знизилася.

Технічною причиною пошкоджень та руйнувань об`єкта нерухомого майна (елементів, конструкцій, інженерних мереж тощо) є поступова зміна напружено-деформаційного стану тунельної оправи під впливом зміни інженерно-геологічних умов (утворення пустот за оправою).

Експлуатація тунелю метро між станціями «Деміївська» та «Либідська» - є неналежною та не відповідає будівельним нормам та правилам.

- Висновок експертів за результатами комплексної судової інженерно-технічної експертизи від 12.03.2024 № 701/31/24. Згідно вказаного висновку, серед іншого зазначено, що з технічної точки зору, за фактом настання 08.12.2023 аварійної ситуації на досліджуваному об`єкті: тунельних штучних спорудах між станціями «Деміївська» та «Либідська» КП «Київський метрополітен», призвели дії (бездіяльність) посадових осіб, серед яких заступник директора Департаменту транспортної інфраструктури - ОСОБА_8 .

- Висновок експерта № 331 за результатами проведення судової економічної експертизи від 04.04.2024. За результатами проведення судової економічної експертизи, розрахунок збитку (недоотриманих доходів) завданого КП «Київський метрополітен», , який наведено у довідці спеціаліста № 24-28/ВФЕ від 27.03.2024 арифметично підтверджується у розмірі 25 906 218,06 гривень.

- Висновок експертів № 363/381 за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи від 16.04.2024. За результатами проведення комісійної судової економічної експертизи, згідно якої збиток завданий КП «Київпастранс», , підтверджується у частині відповідності вихідних даних та арифметично у розмірі 138 541 893,20 грн.

Інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

21.08.2025 слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 10.09.2025.

03.09.2025 постановою заступника керівника Київської міської прокуратури строк у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 10.10.2025.

08.09.2025 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва продовжено строк застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених на підозрюваного обов`язків до 10.10.2025.

07.10.2025 слідчим суддею Голосіївського районного суду міста Києва строк досудового розслідування продовжено до п`яти місяців, тобто до 10.12.2025.

З висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у домашнього арешту, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, повністю підтверджується зібраною у кримінальному провадженні сукупністю доказів.

Слідчий суддя при постановленні ухвали враховував кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , її особу, заявлені ризики та інші обставини.

Колегія суддів, погоджуючись з висновком слідчого судді першої інстанції, вважає що прокурор не довів обставини, передбачені п. 3 частини п. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні клопотання та застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме - особисте зобов`язання.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Колегія суддів звертає увагу на вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для обмеження прав.

Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для обмеження прав особи і не має пріоритетної сили перед позитивними даними про особу підозрюваного.

Так, ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних та вагомих підстав для підтвердження необхідності застосування домашнього арешту.

ЄСПЛ наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями).

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, прийшов до вірного висновку про доцільність застосування відносно підозрюваної ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, слідчому судді належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що і було зроблено слідчим суддею, з обґрунтуванням прийнятого рішення.

Колегія суддів бере до уваги, що під час дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, органом досудового розслідування не встановлено порушення підозрюваним покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 193, 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.10.2025 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4