Справа № 304/634/25 Провадження № 1-кс/304/492/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000019 від 06 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000019 від 06 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучені під час санкціонованого обшуку торгівельного павільйону № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_5 , речі (цінності), а саме ноутбук нр s/n 5ch13204p4; накладні № 1420 від 26 лютого 2025 року та № 9033 від 16 листопада 2024 року; книгу обліку доходів ОСОБА_5 ; накладні на 26-ти арк.; z-звіти за різні періоди; договір оренди приміщення; акт прийому-передачі приміщення; Свідоцтво про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_5 ; мобільний телефон iPhone 13 Prо ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , а також грошові кошти номіналом 100 доларів США 35 банкнот, 50 доларів США 6 банкнот, 200 євро 37 банкнот, 100 євро 7 банкнот, 50 євро 33 банкноти, 20 євро 10 банкнот, 10 євро 1 банкнота, 1 000 грн 26 банкнот, 500 грн 203 банкноти, 200 грн 45 банкнот, 100 грн 103 банкноти.

Клопотання мотивує тим, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області проводиться досудове розслідування даного кримінального провадження, під час якого встановлено, що службові особи ТОВ «Імпортфрукт» () за період з 01 січня 2023 року по 30 вересня 2024 року умисно ухилилися від сплати податків та зборів шляхом реалізації овочів, фруктів за готівку та проведення безтоварних операцій з постачання товарів для ТОВ «Господарство Салют» () та ТОВ «Цитрус-Трейд» (), що призвело до ненадходження до державного бюджету податків в особливо великих розмірах.

Прокурор вказує, що 15 квітня 2025 року працівниками ТУ БЕБ у Закарпатській області проведено обшук у торгівельному павільйоні № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено ноутбук нр s/n 5ch13204p4; накладні № 1420 від 26 лютого 2025 року та № 9033 від 16 листопада 2024 року; книгу обліку доходів ОСОБА_5 ; накладні на 26-ти арк.; z-звіти за різні періоди; договір оренди приміщення; акт прийому-передачі приміщення; Свідоцтво про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_5 ; мобільний телефон iPhone 13 Prо ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , а також грошові кошти номіналом 100 доларів США 35 банкнот, 50 доларів США 6 банкнот, 200 євро 37 банкнот, 100 євро 7 банкнот, 50 євро 33 банкноти, 20 євро 10 банкнот, 10 євро 1 банкнота, 1 000 грн 26 банкнот, 500 грн 203 банкноти, 200 грн 45 банкнот, 100 грн 103 банкноти.

Також зазначає, що електронні пристрої ноутбук та мобільний телефон вилучено через те, що на них наявна інформація, обсяг якої можливо встановити та детально дослідити за наслідками проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи. Крім цього у вилучених накладних вказано, що товар реалізовано ОСОБА_6 , а не ОСОБА_7 , при цьому допитаний в якості свідка ОСОБА_5 вказав, що для подальшої реалізації закуповує овочі та фрукти у ТОВ «Імпортфрукт». Натомість в ході аналізу баз даних встановлено, що вся податкова звітність вказаного товариства, ФОП ОСОБА_5 та ПП «Лот-3» подається з IP-адрес, що мають одинакові номери та свідчить про пов`язаність між собою зазначених суб`єктів господарювання.

Враховуючи викладене, прокурор, посилаючись на норми кримінального процесуального закону, які визначають питання речових доказів, спеціальної конфіскації та арешту майна, вказує, що у органу досудового розслідування є підстави та розумні підозри вважати, що вилучені в ході обшуку предмети відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а відтак й підстави згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України вжити захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно, через що просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити з наведених у ньому підстав. Додатково вказував, що деякі експертизи стосовно ноутбуку проведено та оглянуто мобільний телефон, однак стосовно останнього експерт не зміг надати висновок, оскільки такий дистанційно було переведено у режим викраденого, хоча попередньо власник надав пароль доступу до нього. Також з приводу грошових коштів звертав увагу слідчого судді на те, що з часу їх вилучення ніхто не пред`являв щодо таких право вимоги. Просив також врахувати, що за позицією ОСОБА_5 він придбаває продукцію зі Львова, тоді як це не відповідає дійсності; оглядом встановлено велику кількість продукції у складському приміщенні. У підсумку просив накласти арешт на зазначене у клопотанні майно шляхом заборони користування та розпорядження таким.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вказуючи на те, що прокурором не доведено підстав вважати, що вилучені речі мають значення для кримінального провадження, а також те, що ФОП ОСОБА_5 має стосунок до ТОВ «Імпортфрукт», де керівником є його брат. Крім цього органом досудового розслідування порушено вимоги ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук та вилучено грошові кошти, що належать ОСОБА_5 , а при вилученні техніки стороні обвинувачення надані паролі доступу до такої. Також звертав увагу слідчого судді на те, що протягом тривалого проміжку часу проведення досудового розслідування жодній особі, в тому числі і його підзахисному про підозру не повідомлено, причетність останнього до справи не встановлена. За наведених обставин просив у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши пояснення учасників розгляду клопотання, слідчий суддя, вивчивши його зміст та надані сторонами докази, прийшов до такого висновку.

Пунктом 4 частини 2 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів клопотання, органом досудового розслідування відділом детективів із розслідування кримінальних проваджень у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області з 06 грудня 2024 року здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000019, під час якого встановлено, що службові особи ТОВ «Імпортфрукт» () за період з 01 січня 2023 року по 30 вересня 2024 року умисно ухилилися від сплати податків та зборів шляхом реалізації овочів, фруктів за готівку та проведення безтоварних операцій з постачання товарів для ТОВ «Господарство Салют» () та ТОВ «Цитрус-Трейд» (), що призвело до ненадходження до державного бюджету податків в особливо великих розмірах.

Як видно з матеріалів клопотання, 15 квітня 2025 року органом досудового розслідування проведено санкціонований обшук торговельного павільйону № НОМЕР_1 на ринку «ГІД» у місті Мукачево, вул. Масарика Томаша, 15-г, в ході якого виявлено та вилучено ноутбук НР s/n 5ch13204p4; накладні № 1420 від 26 лютого 2025 року та № 9033 від 16 листопада 2024 року; книгу обліку доходів ОСОБА_5 ; накладні на 26-ти арк.; z-звіти за різні періоди; договір оренди приміщення; акт прийому-передачі приміщення; Свідоцтво про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_5 ; грошові кошти номіналом 100 доларів США 35 банкнот, 50 доларів США 6 банкнот, 200 євро 37 банкнот, 100 євро 7 банкнот, 50 євро 33 банкноти, 20 євро 10 банкнот, 10 євро 1 банкнота, 1 000 грн 26 банкнот, 500 грн 203 банкноти, 200 грн 45 банкнот, 100 грн 103 банкноти, а також у складському приміщенні виявлено та вилучено овочі, фрукти, соки та горіхи, а у ОСОБА_5 вилучено особистий мобільний телефон iPhone 13 Prо ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , без сім-картки.

Також з матеріалів клопотання видно, що допитаний того ж дня в якості свідка ОСОБА_5 показав, що з 2010 року займається підприємницькою діяльністю з продажу фруктів, соків та інших харчових товарів. З директором ТОВ «Імпортфрукт» знайомий особисто, оскільки це його рідний брат, де й здійснює придбання товару та проводить розрахунки у готівковій формі.

У свою чергу, як видно з матеріалів клопотання, а саме з протоколу огляду від 23 квітня 2025 року, орган досудового розслідування на підставі аналізу інформації ІТС «Податковий блок» встановив, що вся податкова звітність ТОВ «Імпортфрукт», ФОП ОСОБА_5 та ПП «Лот-3» подається з ІР-адрес, що мають одинакові номери та у свою чергу свідчить про пов`язаність між собою вказаних суб`єктів господарювання.

Шістнадцятого квітня 2025 року постановою детектива ОСОБА_8 про визнання документів, предметів, речей речовими доказами, вилучене під час обшуку майно (окрім харчових продуктів) визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Зокрема, зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, обґрунтованою є можливість знищення, приховування речей та документів, які були вилучені під час обшуку.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

З огляду на наведене, слідчий суддя звертає увагу представника власника майна на те, що арешт з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав, а відтак його посилання на не встановлення причетності ОСОБА_5 до кримінального провадження до уваги не приймає.

Так само неспроможними є посилання адвоката ОСОБА_4 на те, що стороні обвинувачення були надані паролі доступу до мобільного телефону, а відтак й потреб для арешту такого вже немає, оскільки як видно з наданої прокурором копії повідомлення про неможливість проведення судової експертизи від 08 липня 2025 року № СЕ-19/107-25/7292-КТ, при підключенні пристрою до робочої станції експерта встановлено, що на об`єкті дослідження увімкнена функція «Захист вкрадених пристроїв», що унеможливлює подальше дослідження наявними у розпорядженні експерта засобами.

При цьому слідчий суддя приймає до уваги посилання представника власника майна на вилучення грошових коштів всупереч змісту ухвали слідчого судді про обшук, оскільки у ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що вказаною ухвалою у відшуканні та вилученні грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, відмовлено через те, що таке майно не може бути ідентифіковане, а відтак клопотання у цій частині задоволено бути не може.

Отже, з матеріалів долучених до клопотання вбачається, що вилучені під час обшуку речі та документи можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя має достатні підстави вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, також є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, що є належною правовою підставою для арешту вказаного майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Частина 4 статті 173 цього Кодексу передбачає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», зокрема ухвали про арешт майна у кримінальних провадженнях оприлюднюються в електронній формі не раніше дня їх звернення до виконання.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за №0000019 від 06 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 в ході обшуку торгівельного павільйону № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , майно, а саме накладні № 1420 від 26 лютого 2025 року та № 9033 від 16 листопада 2024 року; книгу обліку доходів ОСОБА_5 ; накладні на 26-ти арк.; z-звіти за різні періоди; договір оренди приміщення; акт прийому-передачі приміщення; Свідоцтво про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_5 , а також ноутбук нр s/n 5ch13204p4 та мобільний телефон iPhone 13 Prо ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , заборонивши користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

У задоволенні вимог решти клопотання відмовити.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:ОСОБА_1