У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000095, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2024 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2024 року ОСОБА_9 засуджений за:

- ч. 2 ст. 111 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

- ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту набрання вироку законної сили. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22.02.2023 до набрання вироку законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у сумі 7 410,82 грн.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Захисник ОСОБА_10 просить вирок скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 111 КК України закрити за відсутністю в його діях складу злочину, а за ч. 1 ст. 263 КК України закрити у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості в суді та вичерпанням можливості їх отримання.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_9 вважає вирок незаконним, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, вирок ухвалено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і порушенням права на захист, судом не правильно застосовано закон про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що суд першої інстанції, при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, послався на наступні нормативні акти: Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, Закон України «Про правовий режим воєнного стану», Закон України «Про інформацію», наказ Головнокомандувача Збройних Сил України №73 від 03.03.2022, Постанову Верховної Ради України № 2471-XII від 17.06.1992, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою КМ України №576 від 12.10.1992 року, Інструкцію « Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної та охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затверджену Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998. Разом з тим, у нього відсутня можливість на ознайомлення з нормативними та законодавчими актами, що порушує його право на захист.

Вважає, що висновки суду першої інстанції грунтуються на суперечливих доказах та припущеннях, а саме:

- висновки суду щодо його спілкування з ОСОБА_11 є припущенням, оскільки відсутній обвинувальний вирок щодо останнього;

-у вироку суд допустив протиріччя у датах, зазначивши різні дати злочину - 10.02.2023 та 10.02.2022;

- у своїх висновках суд дійшов висновку, що він( ОСОБА_12 ) не довів злочинний умисел до кінця, оскільки був затриманий 22.02.2023. Оскільки суд зазначив про незакінчений склад злочину, його дії слід кваліфікувати як замах на кримінальне правопорушення. Тому, суд неправильно призначив покарання, без урахування вимог ч. 3 ст. 68 КК України.

На думку обвинуваченого, вилучені речі, які визнані речовими доказами, не мають жодного відношення до кримінального провадження.

Обвинувачений не погоджується з показаннями свідка ОСОБА_13 , якому пред`явлено підозру за ч. 1 ст. 114-2 КК України, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях та містять суперечності. Свідок плутався у показаннях.

Зазначає на порушення закону при проведенні негласних слідчих розшукових дій, при його затриманні, а також під час обшуку за місцем його проживання та у військовій частині.

На думку апелянта, протокол обшуку у в/ч НОМЕР_1 є недопустимим доказом з тих підстав, що під час його проведення допитаний представник в/ч, якому надавався для огляду протокол НСРД від 20.02.2023.

Вважає неналежними доказами висновок фототехнічної експертизи від 06.03.2023, відповідно якої проводилася ідентифікація фотозображень з телефону ОСОБА_14 (які він зробив) та з оптичного носія інформації диску CD-R (які він начебто відправляв ОСОБА_12 та які знайдені у телефоні останнього). Не заперечує, що фотознімки є ідентичними, але стверджує, що ці фотозображення він не отримував.

Висловив незгоду із вказівкою суду на те, що він нібито пояснював про зберігання набоїв у сейфі, але з відеозапису, здійсненого під час обшуку вбачається, що вони зберігалися у тумбі, а не у сейфі. Зазначає, що набої були упаковані та зберігалися у шафі, і не несли ніякої небезпеки для будь-кого.

Не згоден із залученням спеціаліста УСБУ, який є зацікавленою особою, не надав доказів на підтвердження фаху, і його пояснення є неправдивими.

Оспорює дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_15 .

Щодо обшуку за місцем проживання зазначив, що йому дійсно надана змога зателефонувати адвокатові, але слідчий повідомив неправдиву інформацію, що він ( ОСОБА_12 ) не затриманий, хоча його супроводжували двоє невідомих йому осіб. За такого, зазначає про порушення права на захист. Зазначив, що фактично затриманий о 08:10, а не о 12:49, як зазначено у протоколі затримання.

Обвинувачений вказує на незаконність конфіскації мобільного телефону, флеш накопичувача, системного блоку та грошей, які йому не належать.

Завертає увагу на упередженість суду першої інстанції та порушення змагальності сторін, оскільки судом належним чином не розглянуті його клопотання.

Вважає, що копія вироку суду першої інстанції, яку йому було надано, не відповідає правилам документообігу та належним чином не завірена.

ОСОБА_9 вважає, що при призначенні покарання суд не врахував, що він має дружину, яка є інвалідом та має ряд тяжких захворювань, він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, незадовільний стан здоров`я, також у даному кримінальному провадженні відсутня майнова шкода.

Захисник ОСОБА_10 зазначає, що диспозиція ст. 111 КК України, у формі злочину, інкримінованого ОСОБА_9 , передбачає надання іноземній державі або її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Тобто, під час судового розгляду підлягає встановленню наявність самої та представників іноземної держави, на користь яких здійснюється допомога. Вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог не дотримався, не встановив, в чому саме виразилася підривна діяльність, та не навів належних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_9 надавав допомогу саме представникам іноземної держави, що виключає відповідальність обвинуваченого за ч. 2 ст. 111 КК України.

Зазначає, що висновки суду про здійснення допомоги у підривній діяльності не є обґрунтованими і не підтверджуються наявними доказами.

Також вважає, що достатнім чином не підтверджено, що ОСОБА_11 є представником іноземної держави, тобто має специфічні повноваження, а не лише громадянство. Останній, як зазначено у вироку, є громадянином України, а посилання на будь-які докази, що свідчать про повноваження ОСОБА_11 , саме, як представника іноземної держави, у вироку відсутні. Припущенням суду є те, що ОСОБА_11 здійснював подальшу передачу такої інформації представникам спецслужб та збройних сил іноземної держави рф, що здійснює збройну агресію проти України.

Крім того, відповідно до фактичних обставин, встановлених судом, ОСОБА_11 , створив канал з назвою : « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з метою отримання та обміну інформацією щодо направлення, переміщення зброї, озброєння бойових припасів в Україну, у тому числі про їх переміщення територією України, переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань. ОСОБА_9 08.02.2023 та 10.02.2023 надіслав до вказаного каналу текстові повідомлення, в яких інформував про місцезнаходження боєприпасів для танків та гаубиць з вказівкою на координати військової частини збройних сил. Таким чином, згідно висновків суду, ОСОБА_9 поширив інформацію про розташування Збройних Сил України з можливістю їх ідентифікації на місцевості в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України.

Вважає, що дії ОСОБА_9 , за умови їх доведеності, потрібно кваліфікувати за ст. 114-2 КК України, а не як державна зрада, однак суд першої інстанції, кваліфікуючи дії ОСОБА_9 , не звернув увагу на встановлені ним же фактичні обставини та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

У той же час, слідчим СВ ІНФОРМАЦІЯ_7 08.06.2023 провадження щодо ОСОБА_9 за ст. 114-2 КК України закрито за відсутністю складу зазначеного кримінального правопорушення.

На переконання апелянта, вказане унеможливлює притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ст. 114-2 КК України, внаслідок існування нескасованої постанови слідчого про закриття кримінального провадження щодо того самого діяння, яке розслідувалося з дотриманням вимог щодо підсудності.

Як вбачається з матеріалів справи, досудове розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, здійснювалось слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_7.

Підслідність кримінальних проваджень визначається виключно кримінальним процесуальним законом, а саме ст. 216 КПК України. Зі змісту вказаної статті вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_9 не є підслідним слідчим органам безпеки.

Слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування, а тому уповноваженими на здійснення досудового розслідування щодо ч. 1 ст. 263 КК України у даному кримінальному провадженні є виключно слідчі органи Національної поліції.

Кримінальне провадження за ч.2 ст. 111 КК України зареєстроване ІНФОРМАЦІЯ_7 14.02.2023, 22.02.2023 ОСОБА_9 затримано за підозрою у вчиненні вказаного злочину, а 23.02.2023 йому повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 111 КК України.

Провадження за ч. 1 ст. 263 КК України зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_7 23.02.2023, а 24.02.2023 кримінальні провадження об`єднані в одне, при цьому підслідність всіх кримінальних правопорушень визначена не була.

Таким чином, в порушення вимог КПК України, прокурор не вирішив питання про визначення підслідності злочину, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, а відтак усі процесуальні та слідчі дії, що були здійснені слідчими ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо розслідування саме цього злочину не можна вважати законними. На переконання апелянта, всі докази зібрані всупереч встановленій у КПК України правовій процедурі досудовому розслідуванні, з порушенням форми і змісту кримінального провадження є недопустимими, а відтак провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263 КК України підлягає закриттю у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості в суді та вичерпанням можливості їх отримання.

Заперечень на апеляційні скарги до апеляційного суду не надходило.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

У порушення умов міжнародних договорів та ігноруючи положення Конституції України, з 2014 року політичне та військове командування рф розпочало агресію та вторгнення до суверенних кордонів України, внаслідок чого було тимчасово окуповано окремі території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», території Автономної Республіки Крим та окремі території, що входять до складу Донецької та Луганської областей, мають правовий статус тимчасово окупованих територій.

21 лютого 2022 року з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами рф та світовою спільнотою, рф визнано так звані «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

Президент рф, з метою створення видимості законності дій щодо нападу на Україну, 22 лютого 2022 року направив до ради федерації рф звернення про використання збройних сил російської федерації (далі - зс рф) за межами країни, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05:00 год військовослужбовці зс та інших збройних формувань рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та фактично застосовуючи її, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України, та в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській та інших областях здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та окупували частину вказаної території, у тому числі частину Миколаївської області.

Постановою Верховної Ради України № 129-VIII від 27.01.2015, рф визнано державою-агресором, яка здійснює збройну агресію проти України, розв`язала і веде повномасштабну агресивну війну проти України та українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан з 05:30 год 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до цього часу.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про інформацію», наказу Головнокомандувача Збройних Сил України №73 від 03.03.2022, заборонено розповсюдження інформації, розголошення якої може призвести до обізнаності противника про дії Збройних Сил України, інших складових сил оборони, негативно вплинути на хід виконання завдань за призначенням під час дії правового режиму воєнного стану, а саме про:- найменування військових частин (підрозділів) та інших військових об`єктів в районах виконання бойових (спеціальних) завдань, географічні координати місць їх розташування;

- чисельність особового складу військових частин (підрозділів);

- кількість озброєння та бойової техніки, матеріально-технічних засобів, їх стан та місця зберігання;

- описи, зображення та умовні позначки, які ідентифікують або можуть ідентифікувати об`єкти;

- операції (бойові дії), які проводяться або плануються;

- системи охорони та оборони військових об`єктів та засобів захисту особового складу, озброєння та військової техніки, які використовуються (крім тих, які видимі або очевидно виражені); порядок залучення сил та засобів до виконання бойових (спеціальних) завдань;

- про збір розвідувальних даних (способи, методи, сили та засоби, що залучаються);

- про переміщення та розгортання своїх військ (найменування, кількість, місця, райони, маршрути руху);

- про військові частини (підрозділи), форми, методи, тактику їх дій та способи застосування за призначенням;

- про проведення унікальних операцій із зазначенням прийомів та способів, що використовувались;

- про ефективність сил і засобів радіо-електронної боротьби противника;

- про відкладені або скасовані операції;

- про зниклий або збитий літак, літальний апарат, зникле судно та пошуково-рятувальні операції, які плануються або проводяться;

- про планування та проведення заходів забезпечення безпеки застосування військ (дезінформацію, імітацію, демонстративні дії, маскування, протидія технічним розвідкам та захист інформації);

- про проведені інформаційно-психологічні операції, ті, що проводяться, а також плануються, а також інформації, яка має на меті пропаганду або виправдання широкомасштабної збройної агресії рф проти України.

Планування, фінансування та реалізація рф агресивної війни та агресивних воєнних дій проти України, проведення розвідувальної та підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України організовується, спрямовується, здійснюється силами, насамперед зс рф, головного розвідувального управління генерального штабу зс рф, федеральної служби безпеки рф, найманців, а також осіб, залучених до співробітництва на конфіденційній (негласній) основі, у тому числі громадян України.

Одним з таких осіб, є громадянин України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у 2014 році виїхав на територію рф та підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, не погоджуючись з політикою представників державної влади України, почав активно співпрацювати та здійснювати обмін інформацією з представниками військових формувань та спецслужб рф, координувати та спрямовувати діяльність громадян України на шкоду основам національної безпеки, тощо (досудове розслідування відносно якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні).

Так, у невстановлений під час досудового розслідування та судового розгляду час, однак не пізніше 21.12.2021, ОСОБА_11 , діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, з метою надання допомоги рф в проведенні підривної діяльності проти України, створив в соціальній мережі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджеру) «Telegram», канал (спільноту), з назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що був орієнтований на спілкування між собою мешканців м. Миколаєва та області, які є прихильниками ідей сепаратизму, колабораціонізму, інших ідей проросійської спрямованості; обміном між ними інформацією, новинами, пабліками в соціальних мережах, в тому числі з інших «Telegram» каналів, які виправдовують, визнають правомірною, заперечують збройну агресію рф проти України, розпочатої у 2014 році, та на здійснення іншої інформаційної діяльності, спрямованої на підтримку держави-агресора, її збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України.

Починаючи з 24.02.2022, тобто з початку повномасштабного вторгнення зс рф на територію України, вказана група (спільнота), була переформатована ОСОБА_11 на отримання від її учасників (користувачів), відомостей про результати здійснення обстрілів рф населених пунктів України, цивільної чи військової інфраструктури, а починаючи з 15.04.2022, на отримання та обмін інформацією щодо направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, у тому числі про їх переміщення територією України, переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, з метою передання такої інформації засновником групи, її адміністраторами чи безпосередньо учасниками, рф що здійснює збройну агресію проти України.

Після введення в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022, у невстановлений в ході досудового розслідування та судового розгляду час, але не пізніше 18:30 год 08 лютого 2023 року, громадянин України ОСОБА_9 , підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, не погоджуючись з політикою представників української державної влади щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України, з власної ініціативи, вирішив сприяти іноземній державі рф у проведенні підривної діяльності проти України шляхом надання її представникам наявної в його розпорядженні інформації.

У цей же період, ОСОБА_9 , отримавши від свого знайомого, стрільця ІНФОРМАЦІЯ_8 (військова частина НОМЕР_4 ) солдата ОСОБА_13 , який перебував у службовому відрядженні та виконував функції з охорони на території військової частини НОМЕР_1 , та не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_9 , інформацію щодо переміщеного в Україну озброєння (боєприпасів) іноземного виробництва, а саме: заряди до боєприпасів 155 мм та боєприпаси калібром 120 мм (FULL CHARGE 5-22-Т GROSS WT 83KG), розміщені на території військової частини НОМЕР_1 , почав підшукувати осіб, за допомогою яких він зможе передати представникам спецслужб та збройних сил рф, таку інформацію, тим самим надаючи допомогу у проведенні підривної діяльності проти України.

Після чого, 08 лютого 2023 року о 18:30 год ОСОБА_9 за власною ініціативою, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на надання представникам рф допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи обліковий запис (акаунт) програми для обміну повідомленнями (месенджеру) «Telegram», зареєстрований з абонентського номеру НОМЕР_5 , за допомогою власного мобільного телефону марки «POCOX3NFC», моделі «M2007J20CG», ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ: НОМЕР_7 , з встановленою сім-карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_5 , усвідомлюючи те, що ОСОБА_11 , зокрема шляхом адміністрування телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 та чат-боту « ІНФОРМАЦІЯ_6 », здійснює збір та накопичення інформації щодо переміщення, руху і розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, з метою подальшої передачі такої інформації представникам спецслужб та збройних сил іноземної держави рф, що здійснює збройну агресію проти України, розпочав використання чат-боту « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Цього ж дня, у період з 18:30 год до 21:44 год ОСОБА_9 , надіслав до чат-боту « ІНФОРМАЦІЯ_6 » текстові повідомлення, в яких інформував ОСОБА_11 щодо наявності в його розпорядженні інформації, отриманої від ОСОБА_13 , про місцезнаходження боєприпасів для танків та гаубиць, наступного змісту:

«Добрый вечер, сколько времени пройдет от скинутих координат до непосредственно удара? Есть две точки очень вкусных. Одна точка только будет, вторую не получилось добыть точных координатов, она где-то на 61 заводе, а где конкретно узнать не удалось. Но на первом складе 15к для танков и гаубиц 777».

У подальшому, 10 лютого 2023 року у період часу з 08:26 год до 08:31 год ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на надання представникам рф допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи обліковий запис (акаунт) програми для обміну повідомленнями (месенджеру) «Telegram», зареєстрований з абонентського номеру НОМЕР_5 , за допомогою власного мобільного телефону марки «POCOX3NFC», моделі «M2007J20CG», ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ: НОМЕР_7 , надіслав до чат-боту « ІНФОРМАЦІЯ_6 » текстові повідомлення, в яких продублював раніше надану інформацію щодо місцезнаходження боєприпасів для танків та гаубиць, а також зазначив географічні координати складу у приміщенні танкового вогневого містечка на території в/ч НОМЕР_1 , наступного змісту:

«По данным координатам находится большой склад. На нем хранится около 15000 снарядов для танков, гаубиц 777 и тд. Неуверен с этого склада эти фотки или с другого но на той же территории. НОМЕР_23. Если вы это прочитали, дайте знак).»

У подальшому, цього ж дня у період часу з 08:33 год до 16:23 год, продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_9 перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи обліковий запис (акаунт) програми для обміну повідомленнями (месенджеру) «Telegram», зареєстрований з абонентського номеру НОМЕР_5 , за допомогою власного мобільного телефону марки «POCOX3NFC», моделі «M2007J20CG», ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ: НОМЕР_7 , впевнившись в особі ОСОБА_11 , який на прохання ОСОБА_9 надіслав йому в чат-боті « ІНФОРМАЦІЯ_6 » своє фотозображення, запропонував подальшу співпрацю, на що ОСОБА_11 погодився та поставив йому завдання щодо отримання фотозображення складу, в якому перебувають боєприпаси, з приводу яких надавалася інформація.

10 лютого 2022 року у період часу з 08:59 год до 09:05 год ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на надання представникам рф допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, діючи умисно, на виконання поставленого ОСОБА_11 завдання, використовуючи обліковий запис (акаунт) програми для обміну повідомленнями (месенджеру) «Telegram», зареєстрований з абонентського номеру НОМЕР_5 , за допомогою власного мобільного телефону марки «POCOX3NFC», моделі «M2007J20CG», ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ: НОМЕР_7 , надіслав ОСОБА_13 , необізнаному про його наміри, щодо передачі запитуваних ним даних представникам спеціальних служб держави агресора рф, текстові повідомлення з завуальованим проханням сфотографувати склад з боєприпасами на території військової частини НОМЕР_1 , наступного змісту:

«ОСОБА_13 ок. ОСОБА_13 чай. Дело есть. А ты бываешь в том здании с синей крышей?. Шо мы с тобой говорили. Короче, можеш ремонт пофоткать».

Проте, реалізувати свій злочинний умисел, направлений на виконання завдання, поставленого ОСОБА_11 , ОСОБА_9 не вдалося, оскільки 22 лютого 2023 року о 12:47 год він був затриманий за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, діючи умисно, у порушення вимог п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою ВР України № 2471-XII від 17.06.1992, п. 9 Положення «Про дозвільну систему, затвердженого Постановою КМ України №576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної та охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженого Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, у невстановлені під час досудового розслідування та судового розгляду час та місці у невстановленої особи, придбав наступні боєприпаси: 68 військових патронів калібру 5,45-мм (5,45x39 мм); 1 гвинтівковий патрон калібру 7,62-мм з трасуючою кулею Т-46; 2 проміжні патрони калібру 5.45 мм «Зразкові» (5,45x39 мм) та 2 гвинтівкові патрони калібру 7,62-мм з кулею зі сталевим осердям (ЛПС).

У подальшому, ОСОБА_9 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечних характер своїх дій, переніс вищевказані бойові припаси до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до моменту їх виявлення та вилучення 22.02.2023 працівниками правоохоронного органу, під час проведення обшуку.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_9 винним:

- у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, та кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 111 КК України;

- у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, та кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 263 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_10 підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зазначеним вимогам закону оскаржуваний вирок відповідає.

Обвинувачений та захисник у поданих апеляційних скаргах заявили клопотання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК.

Проте, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки апелянтами не наведено мотивів для повторного дослідження обставин кримінального провадження. Усі докази досліджені судом першої інстанції повністю, без порушень кримінального процесуального закону. У оскаржуваному рішенні суд першої інстанції детально навів усі докази, на які посилаються апелянти, та їм надана правильна оцінка.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим доказам. На переконання колегії суддів, вина ОСОБА_9 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень доведена поза розумним сумнівом.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 у суді першої інстанції свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, пояснив, що мав облікові записи програми для обміну повідомленнями «Telegram» з нікнеймом « ОСОБА_16 » та нікнеймом « ОСОБА_17 », відвідував канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 », читав розміщені там повідомлення, залишав свої коментарі та заперечував факт свого спілкування з ОСОБА_11 через телеграм канал чат-бот « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». Свого знайомого ОСОБА_13 він підвозив до місця служби у с. Широкий Лан. Стверджував, що будь-яких фотографій з зображенням боєприпасів ОСОБА_13 йому не направляв та робити цього він його не просив. Інформація, викладена у протоколі НСРД, є недостовірною, оскільки згідно у належному йому мобільному телефоні, вилученому під час обшуку, відсутня інформація щодо його спілкування з ОСОБА_11 у телеграм каналах.

Також ОСОБА_9 вважав, що кримінальне провадження сфабриковано працівниками СБ України, які на момент затримання застосовували до нього заходи фізичного та психологічного впливу. Наголосив про недопустимість усіх доказів, наданих прокурором на підтвердження пред`явленого йому обвинувачення за ч. 2 ст. 111 КК України.

Вважав, що пред`явлене йому обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України має бути закрите на підставі ч. 3 ст. 263 КК України, оскільки він добровільно видав слідчому боєприпаси, що зафіксовано у протоколі обшуку. Вказав, що патрони не придбав, як зазначено в обвинувальному акті, а знайшов у січні 2023 на території Калинівського кар`єру.

Йому було відомо, що це боєприпаси, які представляють небезпеку для оточуючих, а тому він забрав їх з метою передати до правоохоронних органів. Вважав, що його дії не є суспільно небезпечними, оскільки боєприпаси він зберігав у обмеженому доступі.

Однак, ці твердження обвинуваченого належним чином перевірені судом першої інстанції та спростовані. Наведені в апеляційних скаргах доводи обвинуваченого та захисника про відсутність доказів вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України,позбавлені підстав, з огляду на таке.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянтів про недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, з огляду на таке.

В основу обвинувального вироку покладені показання свідка ОСОБА_13 , який пояснив суду, що з ОСОБА_9 був знайомий близько трьох років, з ним підтримував дружні стосунки. З 26.02.2022 він проходив військову службу у лавах ЗСУ, в НОМЕР_3 окремій бригаді ТРО, а з листопада 2022 року - у військовій частині, яка дислокувалася у АДРЕСА_2 та до його обов`язків входила охорона боєприпасів та території військової частини.

Коли він у розмові з ОСОБА_9 обмовився про коло своїх обов`язків, обвинувачений поцікавився озброєнням та боєприпасами, розташованими на території військової частини.

Пояснив, що у лютому 2023 року він користувався мобільним телефоном з номером НОМЕР_8 , за допомогою месенджеру «Telegram» він спілкувався з обвинуваченим, обмінюючись повідомленнями, мав акаунт з нікнеймом « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_13 ».

Підтвердив, що 05.02.2023 сфотографував та направив ОСОБА_9 дві фотографії боєприпасів, зокрема артилерійських снарядів та мінних труб чи танкових снарядів. Фотографії надіслав обвинуваченому, щоб показати, чим він займається, які боєприпаси охороняє. Оскільки ОСОБА_9 був обізнаний з військовою справою, то він думав, що обвинувачений зможе сказати йому їх назви. Потім, коли він знаходився дома у ОСОБА_9 , останній показав йому на телефоні фотографію складу, розташованого у с. Широкий Лан, та запитав, чи не цей склад він охороняє.

Підтвердив, що ОСОБА_9 прислав йому повідомлення наступного змісту: «Чуешь, а можеш когда в Нико приедешь, сделать пару фоток внутри хаты, что ты снимаешь, а то я так и не понял шо у тебя там», а також «ОСОБА_13 ок. ОСОБА_13 чай. Дело есть. А ты бываешь в том здании с синей крышей?. Шо мы с тобой говорили. Короче, можеш ремонт пофоткать».

Спочатку він не звернув на вказані повідомлення належної уваги та лише після того, як до нього приїхали працівники СБУ, зрозумів, що обвинувачений писав про фотографії внутрішнього приміщення складу, який він охороняв, та покрівля якого дійсно синього кольору. Переписку з ОСОБА_9 у месенджері «Telegram», зокрема фотографії, він видалив, але вони залишилися у його мобільному пристрої у розділі «Фотографії».

У судовому засіданні, під час огляду мобільного телефону «Iphone 12 pro», який було вилучено у ході обшуку приміщень військової частини, ОСОБА_13 підтвердив, що він користувався саме цим мобільним телефоном у лютому 2023 року та за його допомогою зробив фотознімки боєприпасів, які збереглися на даному пристрої.

Пояснив, що у розділі телефону «Фотографії», знаходяться зроблені ним 05.02.2023 знімки боєприпасів, які зберігалися у складі на території військової частини НОМЕР_1 , охорону якого він здійснював. Дані знімки цього ж дня він переслав ОСОБА_9 у месенджері «Telegram».

Як встановлено судом, свідок ОСОБА_13 з 12.12.2022 був військовослужбовцем ЗСУ, що підтверджено витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (т.3, а.с. 152).

Зі змісту протоколу обшуку приміщень військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 у АДРЕСА_3 , з додатком до нього, вбачається, що у ході обшуку виявлено та вилучено мобільний телефон «Iphone 12 pro» ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 , з сім-картою з номером НОМЕР_11 та е-сім номером НОМЕР_8 , належний ОСОБА_21 , та останній теж зазначав, що підтвердив, що у належному йому телефоні містилася переписка із ОСОБА_9 .

У приміщенні танкового вогневого містечка, яке використовувалося в якості складу, був запрошений представник військової частини, зазначив, що у даному складі зберігаються боєприпаси, що зафіксовані у додатку до протоколу НСРД від №64/289 від 20.02.2023 на зображеннях № 44 та № 45.

Колегія суддів на спростування доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі зазначає, що зі змісту протоколу обшуку вбачається, що представнику військової частини перед проведенням обшуку надано ухвалу слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, а не протокол НСРД, як вважає апелянт. Тобто, ці доводи апелянта не відповідають дійсності.

Обшук проведено на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2023 року, вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом та на вилучене майно накладено арешт (т. 3 а.с. 142, 143-151, 153, 191-192).

Як вбачається з повідомлення командира військової частини НОМЕР_13 , на території в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , у приміщенні (складі) з координатами НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , у період з 05.02.2023 до 22.02.2023, перебували боєприпаси, а саме: метальний заряд М1192А до 155 мм. снарядів М107, боєприпаси калібром 122 мм постріли інд. НОМЕР_21, які розміщувалися в ящиках з маркуванням «Full Charge 5-22-T Gross WT 83KG». Вказані боєприпаси мають іноземне походження та були переміщені на територію в/ч НОМЕР_1 , з метою їх подальшого транспортування на бойові позиції ЗСУ. Боєприпаси були переміщені до приміщення складу 04.02.2023 155 мм метальні заряди, а 21.11.2022 - 122 мм постріли інд. НОМЕР_21.

Інформація про направлення та переміщення вказаних боєприпасів в Україну, у тому числі про їх переміщення територією України, не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом ЗСУ, Міністерством оборони України, ГУР МО України, СБ України або в офіційних джерелах країн-партнерів (т. 3 а.с. 59).

Відповідно до протоколу огляду відкритих інформаційних ресурсів мережі Інтернет - сайту «Google maps» від 04.05.2023, у пошуковій вкладниці введено координати «НОМЕР_22» та отримано дані, що вказані координати знаходяться АДРЕСА_4, де розташована військова частина НОМЕР_1 , також за вказаними координатами розміщено приміщення танкового вогневого містечка, що знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 та використовувалося в якості складу (т. 3 а.с. 71-73).

Огляд відкритих інформаційних ресурсів мережі Інтернет - сайту «Google maps», з метою встановлення адреси розташування координат НОМЕР_23, які ОСОБА_9 було надіслав у чат-боті « ІНФОРМАЦІЯ_6 », слідчим проведено з дотриманням вимог ст. 235 КПК України, протокол складено відповідно до ст.110 КПК України. Підстав для визнання його недопустимим доказом судом не встановлено.

Судом першої інстанції наведено обгрунтовані мотиви, з яких визнано голослівними посилання обвинуваченого на те, що для проведення огляду мав бути залучений спеціаліст. Так, для користування безкоштовним картографічним веб-сервісом від компанії «Google maps», а також набором застосунків, побудованих на основі цього сервісу й інших технологій Google, спеціальні знання не потрібні, оскільки пошук, зокрема за координатами, здійснюється у спеціальній вкладці застосунку, де від користувача потребується виключно ввести координати у спеціально відведену графу, у той час як, сам пошук точки на мапі відбувається без участі користувача, за допомогою програмного забезпечення сервісу.

Повідомлення командира військової частини НОМЕР_13 про відсутність у відкритому доступі відомостей про розташування в/ч НОМЕР_1 , кількості особового складу підрозділу та розміщення на її території озброєння (боєприпасів) іноземного виробництва, підтверджується протоколами за результатами огляду відкритих інформаційних ресурсів мережі Інтернет, а саме, офіційних сайтів Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних сил України, Міністерства оброни України та Служби безпеки України (т. 3 а.с. 74-78, 79-82, 83-88, 89-93).

Відповідно до протоколу від 24.02.2023 огляду мобільного телефону «Iphone 12 pro», належного ОСОБА_13 , вилученого під час проведення обшуку приміщень військової частини, телефон має наступні характеристики ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 , сім-карту з номером НОМЕР_11 та е-сім номером НОМЕР_8 .

У телефоні встановлено програмне забезпечення для обміну повідомленнями - месенджер «Telegram», та заведено акант з нікнеймом « ОСОБА_13 » ( НОМЕР_16 ). При огляді облікового запису (аканту) з нікнеймом « ОСОБА_13 » у розділі «Чати» виявлено переписку з акаунтом « ОСОБА_16 » зареєстрованим на ім`я користувача « ОСОБА_17 » за 03.02.2023 та 05.02.2023.

Під час огляду додатку «Фото» виявлено фотозображення, зроблене 05.02.2023 об 11:25 год, військових засобів ураження іноземного виробництва з написом Full Charge 5-22-T Gross WT 83KG (т. 3 а.с. 154-160).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_21 підтвердив, що це дійсно його мобільний телефон, в якому у розділі «Фотографії», знаходяться зроблені ним 05.02.2023 знімки боєприпасів, які зберігалися у складі на території військової частини НОМЕР_1 , охорону якого він здійснював. Дані знімки цього ж дня він переслав ОСОБА_9 у месенджері «Telegram».

Згідно з висновком фототехнічної експертизи №СЕ-19/115-23/3318-ФП від 06.06.2023:

- графічне зображення, яке знаходиться на оптичному носії інформації диск СD-R (файл XSVN1568) (фотозображення військових засобів ураження іноземного виробництва з написом Full Charge 5-22-T Gross WT 83KG, скопійоване з мобільного телефону «Iphone 12 pro», належного ОСОБА_13 ) та зображення, яке знаходиться на оптичному носії інформації диск DVD-R (файл в папці зображення №45) (фотозображення виявлене під час проведення НСРД в мобільному терміналі з ідентифікуючими ознаками кінцевого обладнання - номером телефону НОМЕР_5 та ІМЕІ НОМЕР_17 , яким користується ОСОБА_9 ) - є ідентичними між собою;

- графічне зображення, яке знаходиться на оптичному носії інформації диск СD-R (файл TIXX3937 (фотозображення військових засобів ураження іноземного виробництва з написом Full Charge 5-22-T Gross WT 83KG, скопійоване з мобільного телефону «Iphone 12 pro», належного ОСОБА_13 ) та зображення, яке знаходиться на оптичному носії інформації диск DVD-R (файл в папці зображення №44) (фотозображення виявлене під час проведення НСРД в мобільному терміналі з ідентифікуючими ознаками кінцевого обладнання - номером телефону НОМЕР_5 та ІМЕІ НОМЕР_17 , яким користується ОСОБА_9 ) - є ідентичними між собою (т. 3 а.с. 168-175).

Всупереч доводам апелянта, колегія суддів вважає неспроможними доводи обвинуваченого про неправдивість показань свідка ОСОБА_13 . Так, свідок був попереджений в суді про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, його показання є чіткими та послідовними.

Свідок надав послідовні показання та підтвердив, що ОСОБА_9 показував йому на телефоні фотографію складу у АДРЕСА_5 та просив надіслати фотографії його внутрішнього приміщення. Також ОСОБА_13 підтвердив, що 05.02.2023 він зробив та надіслав ОСОБА_9 у месенджері «Telegram» фотознімки боєприпасів, які зберігалися у складі на території військової частини НОМЕР_1 .

Постановою прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 02.03.2023, з кримінального провадження №0000095 матеріали за фактом вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-2 КК України, виділено в окреме провадження (т. 2 а.с. 123-125).

Окрім вищенаведених доказів, показання свідка ОСОБА_13 узгоджуються з наступними письмовими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Відповідно протоколу №64/289 від 20.02.2023 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем, отримано доступ до відомостей, що знаходяться в мобільному терміналі з ідентифікуючими ознаками кінцевого обладнання - номером телефону НОМЕР_5 та ІМЕІ НОМЕР_17 , яким користувався ОСОБА_9 , на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду №493т від 16.02.2023, тобто у законний спосіб.

В ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії отримано доступ до частини електронної інформаційної системи, а саме до відомостей, що знаходяться в мобільному терміналі з ідентифікуючими ознаками кінцевого обладнання - номером телефону НОМЕР_5 та ІМЕІ НОМЕР_17 , без відома його власника, володільця або утримувача.

Під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено та отримано відомості особистого листування у програмному забезпеченні для обміну повідомленнями - месенджері «Telegram» користувача облікового запису (аканту), зареєстрованого на мобільному терміналі з ідентифікуючими ознаками кінцевого обладнання, яким користувався ОСОБА_9 , а саме: з користувачем, що має нікнейм « ОСОБА_23 », 08.02.2023 у період часу з 18:30 год до 21:44 год; 10.02.2023 з 08:25 год до 16:23 год; 11.02.2023 з 08:12 год до 08:24 год.

08.02.2023 ОСОБА_9 були відправлені наступні повідомлення:

о 18:30 год - «Добрый вечер, сколько времени пройдет от скинутих координат до непосредственно удара?»;

о 19:03 год - «Есть две точки очень вкусных»;

о 21:42 год - «Есть одна точка очень вкусных»;

о 21:42 год - «Одна точка»;

о 21:43 год - «Одна точка только будет, вторую не получилось добыть точных координатов, она где-то на 61 заводе, а где конкретно узнать не удалось»;

о 21:44 год - «Но на первом складе 15к для танков и гаубиц 777»

10.02.2023 ОСОБА_9 були відправлені наступні повідомлення:

о 08:27 год - «По данным координатам находится большой склад. На нем хранится около 15000 снарядов для танков, гаубиц 777 и тд.»;

о 08:29 год - «Не уверен с этого склада эти фотки или с другого но на той же территории»;

о 08:31 год - «НОМЕР_23. Если вы это прочитали, дайте знак)»

Також під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено та отримано відомості особистого листування у програмному забезпеченні для обміну повідомленнями (месенджері) «Telegram» користувача облікового запису (аканту), зареєстрованого на мобільному терміналі з ідентифікуючими ознаками кінцевого обладнання, яким користувався ОСОБА_9 з користувачем що має нікнейм « ОСОБА_13 » 10.02.2023 за період часу з 08:59 год до 17:05 год.

Так, 10.02.2023 ОСОБА_9 були відправлені наступні повідомлення:

о 08:59 год - «ОСОБА_13 ок. ОСОБА_13 чай. Дело есть.»;

о 09:02 год - «А ты бываешь в том здании с синей крышей? Шо мы с тобой говорили»;

о 09:05 год - «Короче, можеш ремонт пофоткать».

Також, в рамках отриманого доступу до мобільного терміналу з ідентифікуючими ознаками кінцевого обладнання - номером телефону НОМЕР_5 та ІМЕІ НОМЕР_17 , яким користувався ОСОБА_9 , виявлено та отримано відомості щодо розділу «Фотографії», в якому виявлено графічні зображення, датовані 05.02.2023, зокрема:

- скриншот екрану мобільного терміналу з номером телефону НОМЕР_5 , на якому активований додаток Googl maps, на якому зображений супутниковий знімок ділянки місцевості, що має позначки: « ІНФОРМАЦІЯ_9 », «ІНФОРМАЦІЯ_10»;

- скриншот екрану мобільного терміналу з номером телефону НОМЕР_5 , на якому наявне фотографічне зображення п`яти дерев`яних ящиків оливкового кольору з надписами іноземною мовою та позначкою про вибухонебезпечність;

- скриншот екрану мобільного терміналу з номером телефону НОМЕР_5 , на якому наявне фотографічне зображення декількох одиниць предметів, візуально схожих на протитанкові керовані ракети, іноземного виробництва з відповідним маркуванням.

Крім того, в рамках отриманого доступу до мобільного терміналу з ідентифікуючими ознаками кінцевого обладнання - номером телефону НОМЕР_5 та ІМЕІ НОМЕР_17 , відновлено частину листування ОСОБА_9 з користувачем, що має нікнейм « ОСОБА_23 » у форматі «відеозапису екрану» 10.02.2023 у період часу з 08:45 год до 16:23 год; 11.02.2023 з 08:12 год до 08:14 год. До вказаного протоколу проведення НСРД додано фото таблицю обл. №64/290 та оптичний диск обл. №720 (т. 2 а.с. 140-142, 143, 144-165).

Як слідує з даних зазначеного протоколу, ОСОБА_9 спілкувався у програмному забезпеченні для обміну повідомленнями (месенджері) «Telegram» з користувачем облікового запису (аканту), що має нікнейм « ОСОБА_13 », тобто зі свідком ОСОБА_13 , який в суді пояснив про належність саме йому зазначеного нікнейма.

Окрім того, даними протоколу доведено, що ОСОБА_9 , використовуючи месенжер «Telegram», здійснював листування з користувачем, що має нікнейм « ОСОБА_23 ».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про належність та допустимість доказу - протоколу №64/289 від 20.02.2023 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, та констатує, що зазначена негласна слідча (розшукова) дія проведена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду №493т від 16.02.2023.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 246 КПК України слідчим СВ ІНФОРМАЦІЯ_7 від 16.02.2023 №64/249/1 доручено проведення негласної слідчої (розшукової) дії уповноваженим особам ГВКР ІНФОРМАЦІЯ_7 (т.2, а.с. 143).

Характер та вид вказаної слідчої дії передбачає зняття інформації з електронних інформаційних систем або їх частин без відома їх власника, володільця або утримувача, що містяться в електронних інформаційних системах, на яких обробляється та зберігається така інформація, за час, який передував внесенню відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та постановленню ухвали слідчого судді, у даному випадку з 05.02.2023.

Під час судового розгляду начальник відділу оперативно-технічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_25 в порядку ст.360 КПК України в якості спеціаліста надав роз`яснення щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії .

Спеціаліст зазначив, що вказана слідча дія проводилася з використанням певного технічного забезпечення, після отримання доручення слідчого на її проведення, та передбачала зняття інформація за періоди часу до постановлення ухвали слідчого судді. При цьому інформація не знімалася в режимі реального часу.

Висловлена обвинуваченим в апеляційній скарзі незгода із поясненнями спеціаліста не спростовує суті цих пояснень, які спеціалістом надані в порядку вимог ст. 360 КПК України.

Зі змісту протоколу огляду від 22.02.2023 матеріалів кримінального провадження №0000603 від 24.05.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 114-2, ч. 1, ч. 3 ст. 436-2 КК України, з додатками (т. 3 а.с. 94-120), дослідженого судом першої інстанції, вбачається, що адміністратором каналу у соціальній мережі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет месенджеру «Telegram» з назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 , був ОСОБА_11 .

Зокрема, при огляді офіційної сторінки інформаційного агентства «РИА НОВОСТИ» (російський ресурс) ОСОБА_11 вказаний як «ОСОБА_11» (мовою оригінала).

Зміст оглянутих чисельних повідомлень та листувань ОСОБА_26 беззаперечно вказує на його співпрацю з представниками військових формувань та спецслужб рф, та проведення ним підривної діяльності проти України.

Хоча на момент ухвалення вироку щодо ОСОБА_9 ще не було ухвалено вирок щодо ОСОБА_11 , на що вказує апелянт, але зміст вищезазначеного протоколу вочевидь вказує на ту обставину, що месенджер у телеграм каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » використовувався саме для поширення проросійської пропаганди та диверсійної діяльності в Миколаєві, а ОСОБА_11 через цей канал координував та спрямовував діяльність окремих громадян України на шкоду основам національної безпеки.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.12.2022 (у кримінальному провадженні №0000603), свідок ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_28 , якого вона бачила у 2014 році у м. Миколаєві на проросійських акціях так званого «АнтиМайдану» (т. 3 а.с. 100-103).

Всупереч доводам обвинуваченого, відсутні підстави вважати, що зазначений протокол є неналежним доказом. Даний доказ здобутий під час досудового розслідування кримінального провадження №0000603 від 24.05.2022, у передбачений чинним законодавством спосіб. Доводи апелянта в цій частині колегія суддів розцінює як голослівні, оскільки не наведено мотивів, з яких він вважає доказ неналежним.

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.03.2023 підозрюваний ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_11 як журналіста, фото якого він бачив у групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та під час листування в чат-боті « ІНФОРМАЦІЯ_6 », коли ОСОБА_11 направив своє фото (т. 3 а.с. 120-123).

Колегія суддів зазначає, що дана слідча дія проведена у присутності захисника, зауважень з боку ОСОБА_29 не висловлено. ОСОБА_9 упізнав ОСОБА_11 на фото №3. На фотознімках, пред`явлених до впізнання, зображені особи приблизного одного, віку, статі, статури зі схожими рисами обличчя. Протокол містить опис про зовнішній вигляд, прикмети, сукупність ознак, за якими ОСОБА_9 може впізнати ОСОБА_11 , а також обставини за яких він бачив його.

Отже, всупереч доводам апелянтів, слідчим при проведені вказаної слідчої дії дотримано вимоги ст.228 КПК України, підстав для визнання вказаного доказу недопустимим не встановлено.

Досліджені судом першої інстанції докази в їх сукупності, свідчать, шо ОСОБА_9 проінформував ОСОБА_11 про отриману від ОСОБА_13 інформацію про місцезнаходження боєприпасів для танків та гаубиць, передав інформацію щодо переміщеного в Україну озброєння (боєприпасів), а також зазначив географічні координати складу у приміщенні танкового вогневого містечка на території в/ч.

Відповідно до протоколу обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 від 22.02.2023 з додатком до нього, проведеного у період часу з 08:49 до 12:47 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході обшуку виявлено та вилучено наступні речі та документи: грошові кошти; мобільний телефон «Samsung Galaxy J6»,з сім-картою з номером НОМЕР_18 ; мобільний телефон «POCOX3NFC», моделі «M2007J20CG»,з сім-карткою з номером НОМЕР_5 , з використанням якого ОСОБА_9 здійснював спілкування та передання інформації про розташування ЗСУ у мобільному додатку «Telegram» у чат-боті « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». В спальній кімнати в шафі виявлено та вилучено 72 предмети, схожих на патрони калібру 5,45мм; 12 предметів, схожих на патрони; системний блок чорного кольору «Lodgic Power»; дозвіл на зберігання зброї № НОМЕР_19 ; 10 набоїв мисливських; флеш накопичував «Transcend 64 Gb»; предмет, схожий на гвинтівку «Hatsan Escort Aimguart K 12 № НОМЕР_20 ».

В ході огляду вилученого під час обшуку мобільного телефону, ОСОБА_9 продемонстрував, що чат-бот « ІНФОРМАЦІЯ_6 » було ним видалено. Отже, твердження обвинуваченого в тій частині, що на вилученому у нього під час проведення обшуку мобільному телефоні встановлено відсутність інформації, яка міститься у протоколі НСРД, свідчать лише про те, що з мобільного терміналу її було видалено користувачем, про що він сам і зазначив.

Обшук за місцем проживання ОСОБА_9 проведено на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2023 року. Постановою слідчого від 19.04.2023 виявлені та вилучені у ході обшуку речі визнані речовими доказами (т. 2 а.с. 191, 192-200, т. 3 а.с. 32-38).

Колегія суддів не погоджується з доводами обвинуваченого про порушення норм кримінального процесуального закону при проведенні обшуку за місцем його проживання, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Так, ст. 236 КПК України не містить обов`язку слідчого, прокурора чи іншої службової особи для забезпечення присутності під час проведення обшуку захисника. Натомість, закон передбачає лише те, що слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення.

Отже, хоча законодавець створює умови для участі осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені, а також захисника під час проведення обшуку, він не передбачає, що така участь є суворо обов`язковою з огляду на специфіку цієї слідчої дії.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, обшук житла за місцем проживання ОСОБА_9 проведено на підставі ухвали слідчого судді, із здійсненням відеозапису, уповноваженою особою - слідчим слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_30 , у присутності двох понятих ОСОБА_31 та ОСОБА_32 .

Із дослідженого судом першої інстанції протоколу обшуку та відеозапису до нього встановлено, що перед початком проведення обшуку слідчим роз`яснені ОСОБА_9 процесуальні права, у тому числі право на захист. Проте обвинувачений питання про залучення захисника до проведення вказаної слідчої дії перед її початком не порушував.

На пропозицію слідчого видати зазначені в ухвалі слідчого судді про обшук речі, ОСОБА_9 добровільно видав наявні у квартирі боєприпаси та свій мобільний телефон. В ході огляду мобільного телефону ОСОБА_9 продемонстрував, що чат в боті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було ним видалено.

Протокол обшуку підписаний усіма учасниками без зауважень, у тому числі й ОСОБА_9 , який в свою чергу будь-яких заперечень та зауважень щодо вилучених предметів та дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_7 не заявляв. Відповідно до відеозапису, наприкінці проведення обшуку обвинувачений мав телефонну розмову з адвокатом.

За встановлених обставин, слідчий провів обшук відповідно до рішення слідчого судді, забезпечив присутність під час проведення обшуку особи, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені, не забороняв учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Факту недопущення слідчим адвоката до обшуку не встановлено. Таким чином, відсутні підстави вважати, що при проведенні вказаної слідчої дії порушенні норми кримінального процесуального закону, про що стверджує обвинувачений.

Як вбачається з протоколу від 03.03.2023 огляду мобільного телефону «POCOX3NFC», моделі «M2007J20CG», належного ОСОБА_9 , вилученого під час проведення обшуку за місцем його проживання, телефон має наступні характеристики: ІМЕІ-код (слот Sім 1): НОМЕР_6 , ІМЕІ-код (слот Sім 2): НОМЕР_7 , номер телефону (слот Sім 2) НОМЕР_5 . У телефоні встановлено програмне забезпечення для обміну повідомленнями (месенжер) «Telegram», та заведено два аканти: «ОСОБА_16» ( НОМЕР_18 ) та « ОСОБА_17 » ( НОМЕР_5 ).

При огляді профілю «ОСОБА_16» ( НОМЕР_18 ) у месенджері «Telegram», виявлено низку антиукраїнських паб ліків, зокрема: «ІНФОРМАЦІЯ_11», «ІНФОРМАЦІЯ_12», «ІНФОРМАЦІЯ_13», « ІНФОРМАЦІЯ_14 », « ІНФОРМАЦІЯ_15 », «ІНФОРМАЦІЯ_2».

У розділі «Чати» виявлено переписку з користувачем « ОСОБА_13 » нікнейм « ОСОБА_13 » (тобто зі свідком ОСОБА_13 ), зокрема повідомлення обвинуваченого, направлене 10.02.2023 о 09:08 год.:

«Чуешь, а можеш когда в Нико приедешь, сделать пару фоток внутри хаты, что ты снимаешь, а то я так и не понял как она выглядит» (т. 3 арк. 60-70).

22.02.2023 о 12:47 год слідчим затримано ОСОБА_9 з дотриманням положень п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, на підставі достатніх зібраних на той час доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, зокрема відомостей, отриманих в результаті проведення НСРД та вилучення під час обшуку мобільного телефону з номером телефону.

Колегія суддів не погоджується з доводами ОСОБА_9 про незаконність його затримання, з огляду на таке.

ОСОБА_9 затримано за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Затримання проведено за участі захисника ОСОБА_35 , за результатами складання та ознайомлення з протоколом зауважень і доповнень від учасників не надходило (т. 3 а.с. 16-19).

Судом першої інстанції при перегляді відеозапису обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 встановлено, що під час обшуку були присутні особи, які здійснювали супровід слідчого УСБУ при проведенні обшуку. Дані цих осіб не внесено до протоколу, оскільки вони не приймають участь у проведенні слідчої дії та не є її учасниками. З цих підстав колегія суддів також зауважує, що є голослівними доводи обвинуваченого, що вже під час обшуку він фактично був затриманий, оскільки відсутні підстави вважати, що саме його нібито примусово утримували інші особи, що були поряд із слідчим.

Твердження обвинуваченого, що він був затриманий ще до початку проведення обшуку, ретельно перевірені.

За клопотанням сторони захисту, судом допитано свідка ОСОБА_36 , який пояснив, що у лютому 2023 року він виконував обов`язки голови правління ОСББ будинку АДРЕСА_3 .

22.02.2023 приблизно о 08-00 год. він зателефонував ОСОБА_9 та попросив прийти до нього в кабінет, оскільки мешканці скаржилися на те, що його собака лякає дітей. У цей же час, до нього звернулися уповноважені особи СБ України, та також попросили допомоги у зустрічі з ОСОБА_9 . Обвинувачений прийшов до його кабінету, де і спілкувався з зазначеними особами. Він при їх спілкуванні присутнім не був.

Надаючи оцінку вказаним показанням, суд першої інстанції врахував, що з відеозапису протоколу обшуку встановлено, що перед його початком, ОСОБА_9 перебував у квартирі, без верхнього одягу, спеціальний засіб кайданки до нього не застосовано. Зовнішній вигляд обвинувачений мав охайний, ознак надмірної емоційної напруги не виявляв. На запитання присутнього при обшуку оперуповноваженого ІНФОРМАЦІЯ_7, слідчий ОСОБА_37 вказав, що підстав застосовувати кайданки до ОСОБА_9 не має, оскільки він не затриманий.

Сам по собі факт спілкування ОСОБА_9 вранці 22.02.2023 з працівниками СБУ, не може свідчити про його фактичне затримання, оскільки під час судового розгляду, стороною захисту не було доведено, що ОСОБА_9 не мав змоги припинити таке спілкування та не залишатися поряд з уповноваженою особою.

Досліджені судом першої інстанції докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою, та «поза розумним сумнівом» доводять вину ОСОБА_9 у вчиненні державної зради шляхом надання іноземній державі рф та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

За такого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану. Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.111 КК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи апелянтів про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_9 в цій частині, оскільки за висновками суду є підстави вважати, що ним вчинено замах на злочин, є хибними.

Доводи захисника ОСОБА_10 на необхідність кваліфікації дій ОСОБА_9 за ст. 114-2 КК України не заслуговує на увагу.

Як підставу відсутності у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, захисник зазначає про недоведеність обов`язкової ознаки державної зради - надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України саме іноземній державі, іноземній організації або їх представникам та вказує. На думку апелянта, судом не встановлено, що ОСОБА_11 є представником іноземної держави та здійснював подальшу передачу такої інформації представникам спецслужб та збройних сил іноземної держави рф, що здійснює збройну агресію проти України. Такі доводи колегія суддів вважає неспроможними з огляду на таке.

У Постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.04.2024 (у справі №743/149/23, провадження №51-692 км 24) зазначено, що однією із форм державної зради є надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, яка полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Така допомога може полягати у організації чи виконання конкретного злочину, схилення до державної зради інших осіб, усунення перешкод для вчинення певних діянь тощо. У цій формі державна зрада вважається закінченою з моменту, коли особа фактично почала надавати допомогу іноземній державі, іноземній організації чи їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України.

Як випливає з диспозиції ст. 111 КК України, під іноземною державою, іноземною організацією слід розуміти будь-яке державне чи недержавне утворення, установу, підприємство, об`єднання, орган іншої країни, а також міждержавну чи міжнародну організацію, у тому числі неофіційну, нелегітимну чи злочинну, крім офіційної міжнародної організації, членом якої є Україна, при цьому, представником іноземної держави чи організації не обов`язково має бути іноземець чи особа без громадянства.

З суб`єктивної сторони державна зрада характеризується виною у виді прямого умислу. Вчиняючи державну зраду, винний усвідомлює, що він здійснює перехід на бік ворога, шпигунські дії чи надає іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України і бажає цього.

У даному кримінальному провадженні, встановлено, що ОСОБА_9 08.02.2023 та 10.02.2023, в період воєнного стану надавав ОСОБА_11 , як представнику рф, відомості щодо переміщення, руху і розташування Збройних Сил України, а також зброї та боєприпасів. ОСОБА_9 було відомо, що спілкування відбувається з ОСОБА_11 , який співпрацював та здійснював обмін інформацією з представниками військових формувань та спецслужб рф, координував та спрямовував діяльність громадян України на шкоду основам національної безпеки.

За такого, обвинуваченим вчинено державну зраду, що полягала у наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану.

Натомість, відповідальність за ст. 114-2 КК України настає у випадку поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, у тому числі про їх переміщення територією України; поширення інформації про переміщення, рух або розташування ЗСУ чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості. Частиною 3 цієї статті передбачено, що відповідальність настає за дії, передбачені частинами 1 або 2 цієї статті вчинені за попередньою змовою групою осіб або з корисливих мотивів, або з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам, або іншим незаконним збройним формуванням, або якщо вони спричинили тяжкі наслідки, за відсутності ознак державної зради або шпигунства.

Дії, передбачені частинами 1 чи 2 ст. 114-2 КК України, вчинені з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам, мають кваліфікуватися за ст. 111 КК України, як державна зрада у формі надання допомоги іноземній державі або її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, - якщо ці дії вчинені громадянином України, а відповідні відомості не є державною таємницею.

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_9 усвідомлював, що рф здійснює широкомаштабну збройну агресію проти України та що надані відомості можуть бути використані ними для планування та проведення бойових чи диверсійних дій проти України, спрямованих на захоплення її територій, зменшення її воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони шляхом проведення ударів по відповідних об`єктах.

Це підтверджується його активною участю в дослідженій переписці, зокрема тим, що ОСОБА_9 відшуковував і передавав інформацію, яка становить інтерес для іноземної держави, проявляв ініціативу у виконанні поставлених йому завдань та активно обговорював їх.

Зібрана обвинуваченим та передана представнику іноземної держави інформація не є інформацією із загальним доступом, становить першочерговий розвідувальний інтерес та спрямування спецслужб рф в умовах триваючої масштабної збройної агресії та могла заподіяти шкоду державній безпеці України, оскільки знижує ступінь захищеності даних об`єктів, підвищує їх диверсійну уразливість, може призвести до загрози життю і здоров`ю громадян.

Наведені обставини спростовують версію захисника про відсутність у ОСОБА_9 умислу на спричинення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Вказані умисні дії ОСОБА_9 були спрямовані саме на нанесення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України та знищення військових об`єктів, військовослужбовців і військової техніки ЗСУ.

За встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження, дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 111 КК України, з чим погоджується колегія суддів.

Щодо висновків суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, колегія суддів встановила таке.

Відповідно протоколу обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 від 22.02.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході обшуку в спальній кімнаті у шафі виявлено та вилучено: 72 предмети, схожих на патрони калібру 5,45мм; 12 предметів, схожих на патрони; дозвіл на зберігання зброї № НОМЕР_19 ; 10 набоїв мисливських; предмет, схожий на гвинтівку «Hatsan Escort Aimguart K 12 № НОМЕР_20 ». Постановою слідчого від 19.04.2023 вищезазначені виявлені та вилучені у ході обшуку речі визнані речовими доказами (т. 2 а.с. 191, 192-200, т. 3 а.с. 32-38).

Предмети, вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , згідно з висновком судової балістичної експертизи №СЕ-19/115-23/3313-БЛ від 10.03.2023 є: 68 шт є боєприпасами, 5,45-мм військовими патронами, придатними для стрільби; 1 шт є боєприпасом 7,62-мм гвинтівковим патроном з трасуючою кулею Т-46, придатним для стрільби; 2 шт є боєприпасами, 5,45-мм проміжними патронами «Зразковими», придатними для стрільби; 2 шт є боєприпасами 7,62-мм гвинтівковими патронами з кулею зі сталевим осередям (ЛПС), придатними для стрільби; 8 шт є боєприпасами, пістолетними патронами «РИСЬ» несмертельної дії, придатними для стрільби (т.3, а.с. 39-56).

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тому що патрони він знайшов, а не придбав. Колегія суддів не погоджується з цими доводами, оскільки привласнення знайдених патронів свідчить про їх придбання, а за відсутності належного дозволу - про незаконність їх придбання.

Також апелянт зазначив, що ці патрони зберігалися у недоступному місці- у шафі, та під охороною його собаки. Проте, частиною 1 ст. 263 КК України передбачена кримінальна відповідальність за незаконне зберігання боєприпасів, тобто їх зберігання, саме без передбаченого законом дозволу, та не пов`язує її настання зі способом такого зберігання.

Згідно досліджених судом першої інстанції доказів та встановлених обставин, відсутні підстави для застосування ч. 3 ст. 263 КК України, оскільки ОСОБА_9 повідомив орган досудового розслідування про факт зберігання боєприпасів у ході проведення обшуку за місцем проживання, за умов, коли усвідомив неможливість і надалі безперешкодно зберігати предмети злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки вони виявлені та вилучені під час проведення обшуку.

За наведених обставин, є доведеною вина ОСОБА_9 у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 1 ст. 263 КК України.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом».

На думку колегії суддів, вина обвинуваченого ОСОБА_9 за встановлених судом першої інстанції обставин доведена поза розумним сумнівом.

Судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою скасування оскаржуваного вироку, про що просять в апеляційних скаргах обвинувачений та захисник.

Наведені апелянтами доводи про недопустимість здобутих під час проведення досудового розслідування доказів, які покладені в основу вироку, не відповідають дійсності. Судом першої інстанції в цій частині наведено переконливі мотиви на спростування цих доводів стосовно кожного доказу.

Так, з урахуванням вимог ст. 87 КПК України, закон вимагає встановити прямий причинний зв`язок між порушенням прав людини і отриманими доказами. Для визнання недопустимим кожний доказ має бути оцінений судом як самостійно, так і в сукупності з іншими доказами. Не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим.

У даному кримінальному провадженні, судом першої інстанції кожному із досліджених доказів надана оцінка з точки зору його допустимості та належності.

Щодо доводів захисника про здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке не підслідне слідчому відділу ІНФОРМАЦІЯ_7. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування кримінального провадження № 0000095 здійснювалося слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_7.

Так, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 від 14.02.2023 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 111 КК України. Органом досудового розслідування визначено слідчий відділ ІНФОРМАЦІЯ_7 (т. 2 а.с. 102).

Згідно витягу з ЄРДР кримінальне провадження № 0000136 зареєстровано 23.02.2023 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КК України. Органом досудового розслідування визначено слідчий відділ ІНФОРМАЦІЯ_7 (т. 2 а.с. 115).

Згідно витягу з ЄРДР кримінальне провадження № 0000135 зареєстровано 23.02.2023 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 114-2 КК України (т. 2 а.с. 109).

Постановою прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_38 від 24.02.2023 кримінальні провадження №0000095 від 14.02.2023 за ч. 2 ст. 111 КК України, №0000136 від 23.02.2023 за ч. 1 ст. 263 КК України, об`єднані в одне провадження за № 0000095 від 14.02.2023 (т. 2 а.с. 121-122).

З огляду на викладене, з урахуванням вимог ч. 10 ст. 216 КПК України колегією суддів не встановлено порушень правил підслідності при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження №0000095 за ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

Колегія суддів не погоджується з доводами обвинуваченого ОСОБА_9 про порушення його право на захист, оскільки в матеріалах справи відсутні нормативні та законодавчі акти, на які суд послався у вироку, та він не має можливості з ними ознайомитися. Законодавчі акти офіційно публікуються і є відкритими для будь-якої зацікавленої особи. До того ж, обвинувачений забезпечений захисником, який взмозі роз`яснити будь-яку норму закону.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів зазначає, що усі заявлені обвинуваченим під час судового розгляду клопотання розглянуті, що спростовує відповідні доводи апелянта.

Копія вироку вручена обвинуваченому негайно після проголошення -16.02.2024. Апелянт зазначає, що надана копія не відповідає правилам документообігу та належним чином не завірена, проте за отриманням належно завіреної копії вироку він вправі звернутися до суду першої інстанції.

Також апелянт вказав про неправильне зазначення у тексті вироку дати вчиненого злочину: 10.02.2022 замість 10.02.2023. Колегія суддів зазначає, що у разі очевидної описки, це питання вирішує суд першої інстанції.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував, що ним вчинено особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки та тяжкий злочин проти громадської безпеки.

Судом достатньо враховано дані про особу винного, який не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є позаштатним інструктором по спорту ГО «ТСО України», де характеризується позитивно.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Хоча ОСОБА_9 одружений та дружина є інвалідом, а сам він як зазначає має незадовільний стан здоров`я, але ці обставини ніяким чином не зменшують його вини у вчинених злочинах та не впливають на вид та розмір визначеного судом покарання.

Суд першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 призначив покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкціями ч.2 ст. 111 та ч.1 ст. 263 КК України.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 призначив покарання відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст. 404, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2024 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3