Справа № 950/2676/25
Провадження № 1-кп/950/84/26
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Лебедині кримінальне провадження № 0000272 за обвинуваченням

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України; уродженець с. Грунь, Лебединського району, Сумської області; освіта середня; одружений; не працює; зареєстрований: АДРЕСА_1 ; фактично проживає: АДРЕСА_2 )

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

У порушення вимог ст. 28 Конституції України, вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ОСОБА_3 безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до дочки ОСОБА_5 , що призвело до психоемоційної напруги останньої, відчуття негативно забарвлених переживань, розгубленості, втоми, остраху, емоційної пригніченості та виснаженості, знервованості, приниження, сорому, зниження настрою, складнощів зосередження, порушення сну, надмірної перестороги.

Так, 04.02.2025 о 09 год. 30 хв. ОСОБА_3 , за місцем проживання по АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме словесно погрожував фізичною розправою.

Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 31.03.2025 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу.

21.04.2025 о 13 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї доньки ОСОБА_5 , а саме словесно погрожував їй фізичною розправою.

Крім того, 22.04.2025 о 14 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї доньки ОСОБА_5 , а саме словесно погрожував їй фізичною розправою.

Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 12.05.2025 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні 21.04.2025 та 22.04.2025 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2 КпАП та накладено стягнення у виді штрафу.

Внаслідок таких систематичних дій ОСОБА_3 по відношенню до потерпілої ОСОБА_5 , останній завдано емоційного пригнічення та погіршення психологічного самопочуття, а також сімейних відносин.

Не зупиняючись на вчиненому, діючи з єдиним злочинним умислом, направленим на вчинення домашнього насильства відносно своєї доньки, близько 21 год. 30 хв. 06.08.2025 ОСОБА_3 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, погрожував своїй доньці ОСОБА_5 фізичною розправою при цьому висловлювався в її адресу брутальною лайкою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю та порушив її спокій.

Внаслідок таких систематичних дій ОСОБА_3 по відношенню до потерпілої ОСОБА_5 , остання зазнала психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах, погрозах, які викликали у останньої психологічні страждання та погіршення якості її життя. Згідно висновку від 22.08.2025 № 713 судово-психологічної експертизи, ОСОБА_5 перебуває в стані психоемоційної напруги, відчуває негативно забарвлені переживання розгубленості, втоми, остраху, емоційної пригніченості та виснаженості, знервованості, приниження, сорому, зниження настрою, складнощі зосередження, порушення сну, надмірну пересторогу, припущення у власній провині. Описані обставини зумовлюють порушення нормальної життєдіяльності та відпочинку потерпілої, яка здійснює постійний нагляд за неповнолітніми дітьми, супроводжуються напругою від обмеження незалежності, потребою відстоювання власних установок, блокуванням потреби досягнення цілей, постійними конфліктними умовами, необхідністю систематичного залучення додаткових ресурсів для відновлення самовладання, чим негативно впливають на її життя, спричинюють психологічні (моральні) страждання.

Наявний у ОСОБА_5 на даний час емоційний стан психоемоційної напруги зумовлений (перебуває у причинно-наслідковому зв`язку) агресивною поведінкою її батька. Конфліктна поведінка ОСОБА_3 постає для ОСОБА_5 психотравмуючою, викликає формування та фіксацію негативних психоемоційних змін потерпілої.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнав повністю, суду пояснив, що він дійсно часто свариться з донькою та дружиною на побутовому ґрунті. Такі ситуації виникають часто. Під час деяких із конфліктів він перебував у стані алкогольного сп`яніння. На сьогоднішній день намагається не спілкуватися ні з ким щоб не провокувати конфлікти.

Потерпіла у судовому засіданні вказала на постійний характер конфліктів з обвинуваченим, його систематичну протиправну поведінку, зокрема по відношенню до неї, вважає, що останній заслуговує найсуворішого покарання.

Ураховуючи, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений та потерпіла не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

За встановлених обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо доньки ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої.

ОСОБА_3 у скоєному розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання, на підставі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Відповідно до ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно доньки (судимість погашена).

Враховуючи характер кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 , ступінь його тяжкості, суспільну небезпеку такого злочину, який спрямований проти члена сім`ї доньки, має систематичний характер, триває не один рік, про що також свідчить факт засудження за аналогічний злочин у 2020 році, з огляду на те, що ОСОБА_3 не змінив свою поведінку, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Крім того, враховуючи вчинення ОСОБА_3 злочину, пов`язаного з домашнім насильством, враховуючи систематичний характер його дій, імовірність повторення випадків домашнього насильства, при призначенні основного покарання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України, суд вважає за необхідне застосувати до нього обмежувальний захід у виді заборони перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_5 на строк 2 місяці.

Цивільний позов не заявлений. Запобіжний захід до обвинуваченого не застосувався.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Строк відбування покарання рахувати з дня прибуття ОСОБА_3 та постановки його на облік у виправному центрі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України заборонити ОСОБА_6 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_5 на строк 2 місяці.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7