Провадження № 1-в/127/504/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України за вироком Староконстянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.05.2023,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,

представника Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)»: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України за вироком Староконстянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.05.2023.

Вказане клопотання мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_4 відбув більше 2/3 строку призначеного покарання, має повну середню освіту. У Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, 3 рази заохочувався адміністрацією установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, виконує роботи з благоустрою установи, намагається дотримуватись правил пожежної безпеки, заходи виховного та режимного профілактичного характеру відвідує, залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», виконавчих листів до установи не надходило. Засуджений ОСОБА_4 на профілактичних обліках перебуває, як схильний до нанесення собі тілесних ушкоджень, згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення визначеної з використанням підсистеми «Касандра» у засудженого ОСОБА_4 встановлено середній рівень ризику. Отже, має право на застосування до нього ст. 81 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 , заперечував, щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки останній неодноразово судимий, вину у вчиненому злочину не визнав, має 27 стягнень та 3 заохочення, разом з тим не працевлаштований.

Захисник ОСОБА_3 клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 підтримала та просила задовольнити.

Представник Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_6 заперечував щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , оскільки останній характеризується посередньо, за власним бажанням не працевлаштований, відвідує заходи та програми, але висновків для себе не робить, професійну освіту в установі не здобував, в січні 2025 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено у застосуванні до нього ст. 81 КК України, що підтверджується висновком комісії, у зв`язку з тим, що засуджений не довів своє виправлення, поведінка до цього часу засудженого ОСОБА_4 не змінилась.

Засуджений ОСОБА_4 просив суд клопотання задовільнити та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, оскільки бажає працювати після звільнення зварювальником, має бажання підтримувати родинні зв`язки із сім`єю, після звільнення планує проживати разом з ними, повідомив, що не працевлаштований за станом здоров`я.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріли клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України слідує, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

На даний час засуджений ОСОБА_4 утримується та відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» за вироком Староконстянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.05.2023, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

За період відбування покарання у Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_4 характеризується посередньо, за порушення встановленого режиму відбування покарання 27 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, останній раз у 2022 році, однак вважається таким, що не має стягнень, заохочувався 3 рази з метою стимулювання правослухняної поведінки. В установі був працевлаштований з квітня 2024 року по листопад 2024 року на виробничій майстерні. На даний час у виробничій майстерні та на роботах із господарського обслуговування установи не працевлаштований за власним бажанням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

З характеристики засудженого ОСОБА_4 , наданою адміністрацією Державної установи «Вінницька випрана колонія (№ 86)» вбачається, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів. Також, засуджений повністю матеріально залежний від своїх рідних та оточуючих. Емоції впливають на здатність діяти конструктивно, не проявляє ворожість до окремих осіб або груп осіб. Крім того, зі слів ОСОБА_4 присутні поодинокі випадки вживання алкоголю до засудження. У взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктний, легко піддається чужому впливу, по відношенню до представників адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе. Разом з тим, не бере відповідальності за вчинені дії на себе, деякою мірою звинувачує інших осіб, шкодує, що був викритий правоохоронними органами, не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи, вважає, що з неї вчинили несправедливо, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав. Однак бажає змінити своє життя, про те це бажання має поодинокий та несистематичний характер, усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить, стверджує, що має бажання брати участь у програмах/заходах, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності.

Так, ОСОБА_4 до засудження не підтримував кримінальні зв`язки, легко піддається впливу прокримінального оточення, соціально-корисні зв`язки з рідними підтримуються з бабусею та матір`ю.

За результатами реалізації заходів індивідуальної програми, рекомендацій щодо подальшої роботи засуджений ОСОБА_4 заходи направлені на розвиток навичок контролю емоцій та керування своєю поведінкою, змінення ставлення до правопорушення виконані частково.

Щодо впливу факторів ризику на поведінку засудженого ОСОБА_4 може повпливати та спонукати до вчинення корисливих злочинів, саме нестача коштів, також засуджений не робить висновків зі своїх минулих помилок і знову їх повторює.

Під дію ст. 81 КК України підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 20.01.2025. Рішенням комісії установи від 21.01.2025, протоколом № 2 відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення, як особі, що не довела свого виправлення.

Під дію ст. 82 КК України підпадав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 20.04.2024. Рішенням комісії установи від 07.05.2024, протоколом № 9 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Висновком комісії із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення, набравши 64 бали.

Відповідно до довідки станом на 15.10.2025 в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» на виконанні не має виконавчих листів про стягнення боргу в засудженого ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що під час судового розгляду знайшли своє підтвердження формально-юридичні підстави для застосування до засудженого ОСОБА_4 ст. 81 КК України, а саме відбуття ним необхідного строку призначеного покарання, проте відсутні в достатньому обсязі оціночні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання.

У даному випадку, хоча відбутий засудженим строк покарання і узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 81 КК України, проте наразі застосування положень ст. 81 КК України є передчасним та невиправданим, оскільки необхідність у подальшому відбуванні покарання не відпала і до моменту звільнення мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі не досягнута.

Не можна вважати сумлінною поведінкою дотримання засудженим порядку та умов відбування покарання, оскільки це є обов`язком засудженого, що передбачено ч. 3 ст. 107 КВК України.

Так, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суд повинен враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання та ставленням до праці.

Із встановлених судом обставин вбачається, що засуджений ОСОБА_4 протягом 2022 року систематично в період з березня по грудень 2022 року, вчиняв дисциплінарні правопорушення, за не виконання законних вимог та вчинення дрібного хуліганства, однак вказані порушення в установленому законом порядку погашені. Водночас ОСОБА_4 має заохочення, про те суд звертає увагу на те, що вчиняти дії для заохочення засуджений почав лише в 2024 році, перше заохочення отримав 10.07.2024, друге 03.01.2025 та третє 09.04.2025, що свідчить про те, що засуджений почав поводити себе зразково лише для умовно-дострокового звільнення.

Крім того, не може суд дійти і до обґрунтованого висновку про сумлінність ставлення ОСОБА_4 до праці, оскільки за час перебування останнього у Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» його працевлаштування не мало системного характеру, що свідчить більше про бажання умовно-дострокового звільнення, аніж виправлення.

Відповідно до довідки про нарахування та утримання із заробітної плати засудженого ОСОБА_4 слідує, що останній отримав першу заробітну плату в квітні 2024 року, що теж вказує на те, що ОСОБА_4 більше бажає умовно-достроково звільнитися від покарання, ніж зробити для себе відповідні висновки.

Таким чином, ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_4 його ставлення до праці та його особу, які б свідчили, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково, судом не встановлено. Натомість встановлено, що ОСОБА_4 , який неодноразово судимий та відбував покарання у місцях позбавлення волі не має стабільного заробітку, що вказує на ризик повторного вчинення корисливого кримінального правопорушення.

Однією із головних умов для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Відтак, з урахуванням особи засудженого, його схильності до скоєння злочинів, суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_4 положення ст. 81 КК України, на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не виконається мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370, 372, 537, 539 КПК України,

суд

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України за вироком Староконстянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.05.2023 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: