Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/562/25 Провадження № 1-кс/475/177/25
У Х В А Л А

09.10.2025смт. Доманівка

Слідчий суддя Доманівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника СВ ВП №2 Вознесенського РУП ГУНПв Миколаївській області ОСОБА_5 , погоджене начальником Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження за ч 1 ст.254, ч 2 ст.239-1 КК України від 05.05.2025 про арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №2 Вознесенського РУП в Миколаївській області ОСОБА_7 ,, за погодженям з начальником Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до суду в рамках кримінального провадження за ч 1 ст.254, ч 2 ст.239-1 КК України від 05.05.2025 з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В клопотанні слідчий зазначив , що 28.12.2006 ТОВ «СТРУМОК», відповідно до договору оренди земельної ділянки, укладеного між Доманівською районною державною адміністрацією та ТОВ «СТРУМОК », в особі директора ОСОБА_8 , надано в оренду земельну ділянку площею 8,36 га, розташовану на території колишньої Козубівської сільської ради, нині Козубівського старостинського округу Мостівської об`єднаної територіальної громади Вознесенського району Миколаївської області, із цільовим призначенням - для іншого сільськогосподарського призначення: пасовище.

Водночас, у 2008 році (більш точної дати та часу не встановлено), ОСОБА_8 , обіймаючи посаду директора ТОВ «СТРУМОК», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно, маючи злочинний умисел на порушення вимог:

- ст. 96 Земельного кодексу України, відповідно до якої власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права відхилитись від затвердженого в установленому порядку проекту землеустрою;

- ст. 14, ч. 6, 7 ст. 41 Конституції України, згідно яких право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Використання власності не може завдавати шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі;

- п.п. «а», «б», «ґ» та «ж» ч.І ст. 91 Земельного кодексу України (далі - Кодекс), відповідно до яких власники земельних ділянок зобов`язані: забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі, а також за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф;

- ч. 2, абз. 2 ч. 5 ст. 20 Кодексу, згідно яких зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення, земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу;

- ч.1 ст. 23 Кодексу, відповідно до якої землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання;

Із залученням спеціальної техніки, надавши вказівку на зняття верхнього шару ґрунту на земельній ділянці комунальної власності, кадастровий номер :03:000:0056, яка перебуває у користуванні ТОВ «СТРУМОК» та призначена для іншого сільськогосподарського призначення, в результаті чого облаштував штучну водойму із водним дзеркалом загальною площею 10,2192 га, яку по даний час використовує, чим спричинив безгосподарське використання землі.

Унаслідок самовільного облаштування ТОВ «СТРУМОК», в особі голови ОСОБА_8 , штучної водойми, загальною площею водного дзеркала 10,2192 га, було знято грунтовий покрив родючого шару грунту на земельній ділянці комунальної власності, кадастровий номер 22782000:03:000:0056 площею 8,36 га., яка перебуває у його користуванні та призначена для іншого сільськогосподарського призначення, розташованої на території Козубівського старостинського округу Мостівської об`єднаної територіальної громади Вознесенського району Миколаївської області, що спричинило до виведення її з сільськогосподарського обороту.

Крім цього, ОСОБА_8 будучи користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0056, площею 8,36 га, із цільовим призначенням - для іншого сільськогосподарського призначення - пасовище, розташованої на території Козубівського старостинського округу Мостівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, влітку 2008 року (більш точної дати та часу не встановлено), під приводом поліпшення сільськогосподарських угідь та рекультивації порушених земель, всупереч вимогам чинного законодавства, а саме:

- ст. 14, ч .6 ст. 41 Конституції України, згідно яких право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Використання власності не може завдавати шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі;

- ст. 168 З Кодексу, згідно якої ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду контролю в агропромисловому комплексі, крім передбачених випадків, у яких зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок здійснюються виключно на підставі робочого проекту землеустрою. При здійсненні діяльності, пов`язаних з порушенням поверхневого шару ґрунту, власники земельних ділянок та землекористувачі повинні здійснювати зняття, складування, зберігання поверхневого шару ґрунту та нанесення його на ділянку, з якої він був знятий (рекультивація), або на іншу земельну ділянку для підвищення її продуктивності та інших якостей;

- ст. 35 Закону України «Про охорону земель» (надалі Закон), відповідно до якої власники і землекористувачі, в тому числі орендарі земельних ділянок, при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного і природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов`язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; своєчасно інформувати відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо стану, деградації та забруднення земельних ділянок; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу;

- ст. 36 Закону України «Про охорону земель», згідно якої охорона земель сільськогосподарського призначення забезпечується на основі реалізації комплексу заходів щодо збереження продуктивності сільськогосподарських угідь, підвищення їх екологічної стійкості та родючості ґрунтів, а також обмеження їх вилучення (викупу) для несільськогосподарських потреб. Зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення допускається лише за умови обґрунтування доцільності такої зміни в порядку, визначеному законом;

- ст. 52 ЗаконуУкраїни «Про охорону земель», згідно якої рекультивації підлягають землі, які зазнали зміни у структурі рельєфу, екологічному стані ґрунтів і материнських порід та в гідрологічному режимі внаслідок проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт. При проведенні гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов`язаних з порушенням ґрунтового покриву, відокремлена ґрунтова маса підлягає зняттю, складуванню, збереженню та перенесенню на порушені або малопродуктивні земельні ділянки відповідно до робочих проектів землеустрою. При знятті ґрунтового покриву здійснюється пошарове зняття і роздільне складування верхнього, найбільш родючого шару ґрунту, та інших прошарків ґрунту, відповідно до структури ґрунтового профілю, а також материнської породи. Об`єм ґрунтової маси, що підлягає зняттю і роздільному складуванню, визначається в робочих проектах землеустрою. Рекультивація земельних ділянок здійснюється шляхом пошарового нанесення на малопродуктивні земельні ділянки або ділянки без ґрунтового покриву знятої ґрунтової маси, а в разі потреби - і материнської породи в порядку, який забезпечує найбільшу продуктивність рекультивованих земель. Роботи із зняття, складування, збереження та нанесення ґрунтової маси на порушені земельні ділянки здійснюються за рахунок фізичних та юридичних осіб, з ініціативи або вини яких порушено ґрунтовий покрив, а роботи з нанесення знятої ґрунтової маси на малопродуктивні землі здійснюються за бажанням власників або землекористувачів, у тому числі орендарів цих земельних ділянок за їх рахунок, без зміни цільового призначення вищенаведеної земельної ділянки у встановленому законом порядку, зокрема ч.З ст. 20 З Кодексу.

Однак, ОСОБА_9 , достовірно знаючи про вищевказані вимоги, обов`язки і обмеження, за допомогою спеціальної техніки умисно протиправно вчинив безгосподарське використання землі, яке виразилось у знятті на ній ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю), на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0056, площею 8,36 га, тим самим незаконно заволодів ґрунтовим покривом (поверхневим шаром) землі.

В результаті злочинних дій ОСОБА_10 , на земельній ділянці сільськогосподарського призначення утворилася вирва , яка заповнилася водою та утворився водний об`єкт загальною площею водного дзеркала 10,2192 га. в межах земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0056, що в свою чергу спричинило погіршення екологічної обстановки, виведення земель з сільськогосподарського призначення, причинені та неможливого подальшого використання ділянки за цільовим призначенням, порушення структури ґрунту, втраті його фізичних, хімічних, біологічних властивостей, а також природного рослинного покриву, що в сукупності призвело до деградації земельної ділянки та створило небезпеку для довкілля.

Розмір шкоди, заподіяної державі внаслідок псування земель, земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0056, площею 8,36 га, що розташована в межах Козубівського старостинського округу Мостівської об єднаної територіальної громади Вознесенського району Миколаївської області, становить 635 622,15 грн, що є матеріальною шкодою у великому розмірі.

ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.254, ч.2 ст.239-1 КК України, а саме: безгосподарське використання земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту та незаконне заволодіння грунтовим покривом (поверхневим шаром) земель, що заподіяло матеріальну шкоду у великому розмірі.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно висновку експерта - розмір шкоди заподіяної державі внаслідок псування земель, земельної ділянки з кадастровим номером: :03:000:0056 , розташованої за адресою: Миколаїська область, Вознесенський район, Мостівська сільська рада, площею 8,36 га., становить 635 622, 15 грн. (шістсот тридцять п`ять тисяч шістсот двадцять дві грн. п"ятнадцять коп.).

З метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, досудовим розслідуванням встановлено, що на праві приватної власності (державний акт серії ЯА №066856 на приватної власності на земельну ділянку виданий 16.03.2005) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0149 площею 7,2101 га, розташована на території Мостівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, про що свідчить інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності нерухоме майно, Державний реєстр Іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Слідчий вважає, що на підставі ст.170 КПК України на даному етапі досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_8 , а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0149 площею 7,2101 га, що розташована на території Мостівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Такі заходи необхідні з метою запобігання можливості відчудження даної земельної ділянки підозрюваним ОСОБА_8 , а тому слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладенння арешту на нерухоме майно, яке належить на праві влапсності підозрюваному..

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Власник майна до суду не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши учасників судового провадження , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Із матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 05.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 254, ч. 2 ст. 239-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що внаслідок злочинних дій шляхом псування земель, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0056 площею 8,36 га , державі заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 635 622,15 грн, про що свідчить висновок експерта від 19.09.2025 №СЕ-19/109-25/12445-ФХЕД.

24.09.2025 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч 1 ст.254, ч 2 ст.239-1 КК України.

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_8 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0149 площею 7,2101 га, що розташована на території Мостівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА №066856 виданий 16.03.2005 .

З метою запобігання можливості відчуження майна, яке належить підозрюваному на праві приватної власності , для забезепечення відшкодування завданих злочином збитків ,у органа досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказану земельну ділянку.

Згідно з частиною четвертою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (близькі за змістом приписи викладені у частині першій статті 321 ЦК України).

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено можливість накладення арешту майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Вказана норма є чіткою та передбачуваною, відповідає якості закону та дозволяє особі, якій у встановленому законом порядку оголошено підозру у кримінальному провадженні, розуміти наслідки такої процесуальної дії тобто можливості накладення арешту на належне їй майно у разі наявності підстав та умов для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов)

Слідчий суддя вважає, що відповідне втручання у вигляді арешту майна переслідує легітимну мету, закріплену у частині 2 ст. 170 КПК України з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтями 7, 16 КПК України зазначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналіз відповідних норм КПК України, що регламентують питання арешту майна, свідчить про те, що арешт майна може бути накладений на будь-яке майно, навіть на майно осіб не причетних до вчинення злочину, якщо вказане майно містить ознаки речового доказу, який може бути використаний стороною обвинувачення в процесі доказування.

Якщо ж майно не містить ознак речового доказу, то таке майно може бути арештовано виключно в тому разі, якщо воно належить певній особі та вказана особа має певний процесуальний статус (підозрюваний, обвинувачений, юридична особа - суб`єкт спеціальної конфіскації).

Враховуючи наявність підстав, передбачених законом для накладення арешту на нерухоме майно, яке належить підозрюваному на праві власності, доведених слідчим письмовими доказами, слідчий суддя приходить до висновку , що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0149 площею 7,2101 га, що розташована в межах території Мостівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯА №066856 від 16.03.2005, шляхом встановлення заборони на її відчудження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1