УХВАЛА

02.12.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м.Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесене у кримінальному провадженні № 0007645 від 07.10.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та додані до клопотання матеріали,-

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20.02.2025 року, на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, ОСОБА_5 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2025 року № 52, солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

У відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Пропозиції щодо введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях на розгляд Президентові України подає Рада національної безпеки і оборони України.

У разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, підлягає негайному оголошенню через засоби масової інформації або оприлюдненню в інший спосіб.

У разі оголошення указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, Верховна Рада України збирається на засідання у дводенний строк без скликання та розглядає питання щодо затвердження указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у порядку, встановленому Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України.

У разі оголошення указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, керівники органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності зобов`язані сприяти негайному прибуттю народних депутатів України на засідання Верховної Ради України та здійсненню їхніх повноважень.

Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або

в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, офіційно оприлюднюється разом із законом щодо затвердження такого указу Президента України та набирає чинності одночасно з набранням чинності таким законом.

Воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено.

До закінчення строку, на який було введено воєнний стан, та за умови усунення загрози нападу чи небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, Президент України може прийняти указ про скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях, про що має бути негайно оголошено через засоби масової інформації.

24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком - на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та який неодноразово продовжувався, востаннє - 14.07.2025 року Указом Президента України № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року, строком - на 90 діб, який затверджено Законом України від 15 липня 2025 року № 4524-IX.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», рішення про демобілізацію приймає Президент України.

Тобто, воєнний стан в України введено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком - на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, що неодноразово продовжувався, востаннє - 14.07.2025 року Указом Президента України № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року, строком - на 90 діб, який затверджено Законом України від 15 липня 2025 року № 4524-IX, що станом на 20.02.2025 року, припинено або скасовано не було.

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Однак, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, перебуваючи на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 20.02.2025 року, приблизно о 21 год. 00 хв., самовільно залишив місце служби, а саме: розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків у військовій частині НОМЕР_1 та визначених місцях служби до 07.10.2025 року, коли прибув до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 54, чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 та визначених місцях служби, з 20.02.2025 року до 07.10.2025 року, військовослужбовець ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби та його причини не повідомляв та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

07 жовтня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

07.10.2025 року підозрюваного ОСОБА_5 затримано, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, у зв`язку з тим, що виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча, з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а тому уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу.

08.10.2025 року ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.12.2025 року.

Обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами, у своїй сукупності.

27.11.2025 року підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та надано можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 06.12.2025 року, але для прийняття остаточного рішення, у кримінальному проваджені необхідно здійснити наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, прийняти процесуальні рішення:

-виконати вимоги ст. 290 КПК України;

-скласти та вручити обвинувальний акт, який необхідно направити до Житомирського районного суду Житомирської області для розгляду, але до 06.12.2025 року провести підготовче судове засідання за обвинуваченням ОСОБА_5 неможливо, що позбавляє прокурора подати клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували щодо задоволення клопотання, думку слідчого та прокурора, які клопотання підтримали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 виправдана потребою у проведенні процесуальних дій та прийнятті процесуальних рішень, зокрема, виконанні вимог ст. 290 КПК України, складенням та врученням обвинувального акту, який необхідно направити до Житомирського районного суду Житомирської області для розгляду, а також, пов?язана з оцінкою слідчим суддею, у сукупності, наступних обставин: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищезазначеного кримінального правопорушення, можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється. Крім того, слідчим суддею враховано вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України, а саме те, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Виклад обставин правопорушення свідчить про те, що заявлені ризики не зменшилися, що виправдовує тримання особи під вартою.

Керуючись ст. ст. 177, 184, 193, 199 КПК України слідчий суддя,-

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0007645 від 07.10.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Строк дії ухвали до 01.01.2026 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: