Справа № 464/6190/25
пр.№ 1-кп/464/540/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258 від 01.07.2025, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , раніше судимий, востаннє вироком Франківського районного суду м. Львова від 05.06.2025 за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, покарання не відбув, судимість не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», 29.06.2025 близько 16:00 год., перебуваючи неподалік Львівської Духовної Семінарії Святого Духа УГКЦ, що по вул. Хуторівка, 35, у м. Львові, знайшов біля колії на землі два прозорих зіп-пакети, один із червоною смугою на горловині, а інший із фіолетовою смугою на горловині, та дві напівпрозорі полімерні ємності із вмістом кристалічної речовини білого кольору, які він підняв та зрозумівши, що це особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонений, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання, без мети збуту, поклав у свій рюкзак зеленого кольору, чим вчинив придбання вказаної психотропної речовини без мети збуту.

Надалі ОСОБА_3 29.06.2025 близько 22:00 год., перебуваючи неподалік будинку № 10 по вул. Сихівська у м. Львові, незаконно зберігаючи при собі раніше придбану (знайдену) психотропну речовину, був зупинений працівниками Національної поліції України, яким повідомив, що зберігає при собі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яку добровільно видав в ході проведення огляду місця події 30.06.2025 в період часу з 00:03 по 00:19 год. У вилучених у ОСОБА_3 прозорих зіп-пакетах із червоною смугою на горловині та фіолетовою смугою на горловині, та двох напівпрозорих полімерних ємностях виявлено кристалічну речовину білого кольору PVP, яка згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що затверджений постановою Кабінету міністрів України №770 від 06.05.2000, відноситься до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено. Загальна маса PVP, яка вилучена у ОСОБА_3 становить 0,6918 грам.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та надав показання, в яких повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, в тому числі щодо часу та місця вчинення кримінального правопорушення, обсягупридбаної психотропної речовини. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати та дав згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, заявивши, що розуміє зміст цих обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів та процесуальних витрат, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України є правильною, оскільки останній незаконно придбав та зберігав психотропну речовину без мети збуту.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст. 50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; та 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.03.2023 у справі № 127/10995/19, яку суд застосовує у відповідності до приписів ч. 6 ст. 368 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, розмір придбаної психотропної речовини, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального проступку та його поведінку після вчинення такого.

Окрім цього, судом враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, неодружений, на утриманні жодних осіб не має, скарг за місцем проживання на останнього не надходило, на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» не перебуває, з липня 2024 року перебуває під профілактичним спостереженням в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», раніше судимий, покарання не відбуто.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги вищевказані обставини, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Відомості, які б спростовували означений висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та його порядок узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленою у судових дебатах.

Судом встановлено, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 05.06.2025 у справі № 465/8085/24 ОСОБА_3 засуджений за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Також судом встановлено, що обвинувачений поступив 27.08.2025 для відбування покарання у вигляді позбавлення волі за вказаним вироком до Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», а 25.09.2025 вибув для подальшого відбування означеного покарання до Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)», що підтверджується листом ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» від 06.10.2025.

Частиною 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, згідно з приписами ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Приписами ч. 1 ст. 72 КК України встановлено, що при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид.

Враховуючи призначення обвинуваченому вироком Франківського районного суду м. Львова від 05.06.2025 покарання у виді позбавлення волі, а нове покарання у цьому вироку призначено у виді обмеження волі, для потреб застосування ст. 71 КК України покарання у виді обмеження волі підлягає переведенню у позбавлення волі з урахуванням співвідношення, визначеного у п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якого одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, а відповідно призначене за цим вироком покарання у виді обмеження волі строк на один рік підлягає переведенню в шість місяців позбавлення волі.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення після засудження його вироком Франківського районного суду м. Львова від 05.06.2025 за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, відтак на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покаранняза вироком Франківського районного суду м. Львова від 05.06.2025 у виді чотирьох років чотирьох місяців позбавлення волі, та призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 10 (десять) місяців.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід рахувати з дати ухвалення цього вироку, що узгоджується із правовими висновками викладеними у постанові колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02.04.2025 у справі № 295/1287/23.

Речові докази, а саме особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, у кількості 0,6918 грам, 0,00085 грам, 0,0124 грам, 0,000008 грам, 0,0559 грам та наркотичний засіб канабіс, обіг якого обмежено, у кількості 0,0112 грам, які визнано речовими доказами згідно постанови дізнавача СД ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 від 08.07.2025, знаходяться у полімерному спецпакеті № та передані на зберігання в камеру схову ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, знищити.

Процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням експертизи, згідно з довідкою Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в розмірі 2 674,20 грн., підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_3 до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 05.06.2025 та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 10 (десять) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дати ухвалення цього вироку.

Речові докази, а саме, особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, у кількості 0,6918 грам, 0,00085 грам, 0,0124 грам, 0,000008 грам, 0,0559 грам та наркотичний засіб канабіс, обіг якого обмежено, у кількості 0,0112 грам, що знаходяться у полімерному спецпакеті № , знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи у розмірі 2 674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору, захиснику та скерувати Державній установі «Коломийська виправна колонія (№ 41)» для вручення обвинуваченому ОСОБА_3 .

Головуючий ОСОБА_7