Провадження №: 1-кп/336/721/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15 січня» 2026 р. Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник: ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0005679 за обвинуваченням

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Заболотне Крижопільського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України

встановив:

13.01.2026 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , 25.06.2024, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, без поважних причин, самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_2 НГУ поблизу АДРЕСА_2 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

Враховуючи викладене, дії військовослужбовця ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Необхідність продовження стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватися від суду, про вказані наміри свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов?язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може здійснити тиск на свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення ним кримінальної відповідальності;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 на теперішній час являється військовослужбовцем та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим може покинути місце служби, чим фактично повторно вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407-409 КК України.

У судовому засіданні прокурор повністю підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_4 просив у задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на те, що прокурором не доведено жоден ризик. Зокрема вказав на те, що обвинувачений не має жодного наміру впливати на свідків, переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вислухавши доводи прокурора та захисника, пояснення обвинуваченого, суд дійшов до такого.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як ризики, які дають достатнi пiдстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, варто розцінювати те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, у разі визнання його винуватим йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. У разі не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке може йому загрожувати, може переховуватись від суду та впливати на свідків. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, прокурором не доведено.

Крім того, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд керується тим, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності є конституційним обов`язком кожного громадянина.

Обвинуваченому ОСОБА_5 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення як військовослужбовцем під час виконання бойових завдань.

Такі дії підривають бойову готовність та боєздатність Збройних Сил України, ставлять під загрозу територіальну цілісність та суверенітет України.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу, судом також враховані вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів є виправданим заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, який незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом наслідків передбачених частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, суд враховує положення ч.4 ст.182 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, відпало бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як убачається з матеріалів справи, обвинуваченому раніше було визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмiрi вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб

На даному етапі розгляду справи, суд не вбачає підстав для зменшення розміру застави, яка визначена в мінімальному розмірі відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

З огляду на викладене та керуючись статтями 177, 183, 314-316 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , який обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 15 березня 2026 року включно.

Строк дії ухвали до 15.03.2026 року включно.

Визначити одночасно ОСОБА_5 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області за наступними реквізитами: Отримувач - ТУ ДСА в Запорізькій області, Ідентифікаційний код за ; Номер розрахунку (IBAN): UA0001205; Банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ; МФО 820172 (при призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу (застава чи вартість частки майна тощо); ПІБ особи, за яку вноситься застава; номер справи (провадження); суд у якому розглядається справа).

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

- прибувати на виклик суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (несення військової служби);

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1