Справа № 736/1049/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/138/26
Категорія - ст.307 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000025 від 04.02.2025 за апеляційною скаргою прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 16.09.2025 року відносно ОСОБА_7 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Корюківка, Корюківського району, Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна; за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов?язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 9741 (дев`ять тисяч сімсот сорок одну) грн 80 коп. за проведення судових експертиз матеріалів, речовин та виробів.

На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, ч. 9 ст. 100 КПК України застосовано спеціальну конфіскацію щодо мобільного телефону марки «XIAOMI 6» PROIMЕI НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , та передано його в дохід держави.

Скасувано арешт накладений ухвалами слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2025 року та 17 квітня 2025 року.

Речові докази у вказаному кримінальному провадженні:

дві квитанції від 19.03.2025 про два перерахування ОСОБА_7 грошових коштів по 495 грн., після набрання вироком чинності - визначено залишити при матеріалах кримінального провадження;

банківську картку НОМЕР_4 та мобільний телефон марки Nokia з абонентським номером НОМЕР_5 , грошові кошти, що належать ОСОБА_7 на його банківських рахунках в АТ «ПРИВАТБАНК» після набрання вироком чинності - визначено повернути ОСОБА_7 ;

грошові кошти у сумі 100 гривень однією купюрою поміщені на зберігання на депозитний рахунок Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, після набрання вироком чинності - визначено повернути ОСОБА_7 ;

канабіс масами 8,672 г. та 8,110 г, після набрання вироком чинності - визначено знищити;

екстракт канабісу масами 0,1308 г., 0,2786 г., наперсток в полімерному корпусі та предмет, що складається з керамічної ємності, в яку вставлений фрагмент полімерної ємності без донної частини, після набрання вироком чинності - визначено знищити;

DVD+R Axent, 4,7 GB інв. 436т, MSDHC «mibrand», 16 GB інв. 427т, DVD+R Axent, 4,7 GB інв. 419т, MSDHC «DATO», 16 GB інв. 444т; зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, результати якої знаходяться на DVD+R Axent, 4,7 GB інв. 428т, після набрання вироком чинності - залишено при матеріалах кримінального провадження;

інформацію з АТ КБ «ПриватБанк» по банківському рахунку № НОМЕР_4 , яка знаходиться на DVD+R диску після набрання вироком чинності - залишено при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 знаходячись у недобудованій двоповерховій будівлі, що розташована за адресою: вул. Бульварна, буд. 43, м. Корюківка, Чернігівської області, знайшов поліетиленовий пакет з наркотичним засобом - канабісом.

У подальшому, діючи умисно, незаконно, з метою подальшого незаконного збуту наркотичного засобу, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, привласнив знайдене, чим у такий спосіб незаконно придбав наркотичний засіб - канабіс, обіг якого обмежено, частину якого незаконно зберігав при собі з метою збуту до 19.03.2025 та 30.03.2025.

Так, близько 12 год. 38 хв., 19.03.2025, ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік АЗС, що знаходиться за адресою: вул. Ринкова, буд. 18-б, м. Корюківка, Корюківського району, Чернігівської області, діючи умисно, незаконно, з метою збуту наркотичного засобу, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, у ході оперативної закупки, яку здійснював в якості покупця ОСОБА_10 , незаконно збув останньому частину раніше придбаного ним 18.03.2025 наркотичного засобу, у вигляді двох паперових згортків з речовинами рослинного походження, які згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-25/4044-НЗПРАП від 24.03.2025 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить - 4,892г та 2,426г відповідно, за що отримав від ОСОБА_10 , в якості оплати, грошові кошти в сумі 495 (чотириста дев`яносто п`ять) гривень, які раніше були оглянуті та передані останньому працівниками поліції для здійснення оперативної закупки.

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, канабіс віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено (таблиця ІІ, список № 1).

Крім того, 30.03.2025 близько 10 год. 36 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік АЗС, що знаходиться за адресою: вул. Ринкова, буд. 18-б, м. Корюківка, Корюківського району, Чернігівської області, діючи умисно, незаконно, з метою збуту наркотичного засобу, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, у ході оперативної закупки, яку здійснював в якості покупця ОСОБА_10 , повторно, незаконно збув останньому частину з раніше придбаного ним 18.03.2025 наркотичного засобу, який зберігав при собі з метою збуту, у вигляді одного паперового згортку з речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-25/4488-НЗПРАП від 31.03.2025 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 4,880г, за що отримав від ОСОБА_10 , в якості оплати, грошові кошти в сумі 495 (чотириста дев`яносто п`ять) гривень, які раніше були оглянуті та передані останньому працівниками поліції для здійснення оперативної закупки.

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, канабіс віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено (таблиця II, список № 1).

Також, у період з 18.03.2025 по 30.03.2025, більш точні дата та час органом досудового розслідування не встановлено ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з раніше придбаного ним 18.03.2025 наркотичного засобу - канабісу, частину переніс, до домогосподарства за місцем проживання; АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав з метою власного вживання, без мети збуту.

Так, 30.03.2025 у період часу з 11 год. 48 хв. до 13 год. 43 хв., під час проведення обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції, на кухонній тумбочці у кухні будинку виявлено та вилучено паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження, схожою на коноплю та пластикову ємність з подрібненою речовиною рослинного походження, схожою на коноплю.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125-25/4747-НЗПРАП від 07.04.2025 надана на експертизу речовина рослинного походження, що виявлена на кухонній тумбочці у паперовому згортку, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса якого, в перерахунку на висушену речовину, становить 8,248г.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125-25/4748-ПЗПРАП від 07.04.2025 надана на експертизу речовина рослинного походження, що виявлена на кухонній тумбочці у пластиковій ємності, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса якого, в перерахунку на висушену речовину, становить 8,841г.

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, канабіс віднесено до наркотичних засобів, обіг як обмежено (таблиця ІІ, список № 1).

Не погодившись з вироком суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини, просить вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання : за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла; за ч. 1 ст. 309 КК України, у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна, окрім житла.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання 2 дні попереднього ув`язнення, що відповідає 2 дням позбавлення волі та 168 днів цілодобового домашнього арешту з розрахунку 3 дні цілодобового домашнього арешту за 1 день позбавлення волі, що відповідає 56 дням позбавлення волі.

Речові докази: мобільний телефон марки «ХІАОМІ» модель «6 рrо», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «NОКІА» з абонентським номером НОМЕР_5 , грошові кошти у сумі 100 грн - конфіскувати в дохід держави.

В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд першої інстанції призначаючи нижче покарання ніж передбачено санкцією статті та звільняючи обвинуваченого від його відбуття з іспитовим строком суд не в повній мірі врахував особу винного та обставини вчинених злочинів, а саме те, що він з корисливих мотивів вчинив в т.ч. умисні злочини, які відповідно до ст.12 КК України за ступенем тяжкості відносяться до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Вказує, що підстав для застосування ст. 75 КК України судом при призначенні покарання взагалі не зазначено і жодним чином не обґрунтовано, як саме вищезазначені обставини, враховуючи індивідуальні особливості вчинених ним кримінальних правопорушень, є настільки вагомими, що можна було б впевнено стверджувати про доцільність одночасного пом`якшення покарання та звільнення ОСОБА_7 від його відбування з випробуванням. ОСОБА_7 ніде не працює, не має будь-яких джерел заробітку, все ж таки вирішив поліпшити своє матеріальне становище за рахунок продажу наркотичного засобу - канабісу, обіг якого обмежено.

У той же час, молодий вік обвинуваченого та медичні діагнози не стали стримуючими факторами щодо не вчинення останнім тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів.

Судом не мотивовано, чому він вважає за можливе досягнення мети виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень без реального відбуття призначеного покарання.

Вказує, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і таким, що не відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через його м`якість та є підставою для скасування судового рішення.

Також прокурор вказує про те, що судом першої інстанції строки попереднього ув`язнення та домашнього арешту у строк покарання ОСОБА_7 судом не зараховані.

Вироком суду мобільний телефон марки «ХІАОМІ» модель «6 рrо» власником якого с ОСОБА_7 визнано знаряддям вчинення кримінального правопорушення та застосовано спеціальну конфіскацію, проте з обставин, які суд визнав доведеними не вбачається, що обвинувачений використовував вказаний телефон як знаряддя вчинення злочину.

Отже, мобільний телефон марки «ХІАОМІ» модель «6 рrо» власником якого є ОСОБА_7 не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення у відповідності ч. 1 ст. 96-2 КК України та не підлягає спеціальній конфіскації.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити із викладених підстав, обвинуваченого та його захисника, які частково погоджуються з вимогами апеляційної скарги, а саме в частині зарахування строку попереднього ув`язнення та в частині речових доказів, а в частині призначеного покарання вирок просять залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, його дії вірно кваліфіковані судом як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичного засобу, незаконне зберіганні з метою збуту, незаконний збут наркотичного засобу вчинений повторно та незаконне зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України та ні ким не оспорюються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то колегія визнає їх обґрунтованими виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання має на меті не тільки кару та виправлення засудженого, а також і запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 зазначено, що призначаючи покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням необхідно враховувати не тільки дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, а й ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх кількість, виходячи з особливостей та обставин їх вчинення.

При призначенні покарання ОСОБА_7 указані вимоги не були дотримані.

Призначаючи нижче покарання ніж передбачено санкцією статті та звільняючи обвинуваченого від його відбуття з іспитовим строком суд не в повній мірі врахував особу винного та обставини вчинених злочинів, а саме те, що він з корисливих мотивів вчинив в т.ч. умисні злочини, які відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відносяться до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

ОСОБА_7 під час розгляду справи в суді підтвердив, що придбав наркотичний засіб - канабіс, частину якого двічі збув за грошові кошти та частину зберігав вдома для власного вживання.

Суспільна небезпека злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів визначається, насамперед, поширенням та згубним впливом наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості. Наркоманія та незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів належать до глобальних проблем сучасності. Цим явищам притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому.

Мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_7 покарання, місцевий суд узяв до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого - його молодий вік, раніше не судимий, не одружений, не працюючий, на утриманні дітей, осіб з обмеженими соціальними можливостями, похилого віку та неповнолітніх осіб не має, перебуває на обліку у наркологічному кабінеті Корюківскьої ЦРЛ з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади: внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності від опіоїдів» за медичною допомогою в диспансерні психіатричне відділення не звертався, виконком Корюківської міської ради компрометуючими матеріалами не володіє. Місцевим судом також враховано, що ОСОБА_11 має захворювання з діагнозом «Криптогенна фокальна епілепсія із складними припадками, бецесивно компульсивний розлад поведінки», «Хронічний вірусний гепатит С», «помірний кіфосколіоз ГВХ», перебуває під наглядом лікаря невролога; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, яке полягає в тому, що обвинувачений щиро шкодує з приводу факту вчинення кримінального правопорушення, осуджує свою поведінку, активне сприяння розкриттю злочину, так як обвинувачений самостійно видав всі рослини коноплі, а в нього перебували всі прилади та засоби, за допомогою яких він вчиняв кримінальні правопорушення, вказав на всі інші обставини вчинення ним таких кримінальних правопорушень та не встановлення обтяжуючих обставин.

Наведені обставини стали підставою для призначення місцевим судом покарання із застосуванням положень ст.ст. 69 та 75 КК України, але з таким висновком колегія суддів погодитися не може, оскільки судом не зазначені підстави застосування ст. 75 КК України та не обґрунтовано, як саме вищезазначені обставини, враховуючи індивідуальні особливості вчинених ним кримінальних правопорушень, є настільки вагомими, що можна було б впевнено стверджувати про доцільність одночасного пом`якшення покарання та звільнення ОСОБА_7 від його відбування з випробуванням.

ОСОБА_7 ніде не працює, не має будь-яких джерел заробітку, але вирішив поліпшити своє матеріальне становище за рахунок продажу наркотичного засобу - канабісу, обіг якого обмежено.

У той же час, молодий вік обвинуваченого та медичні діагнози не стали стримуючими факторами щодо не вчинення останнім тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів.

Місцевий суд повною мірою не врахував і не мотивував, зокрема, чому вважає за можливе досягнення мети виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень за умови призначення покарання, зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, зокрема викладеними у постанові від 22.04.2021 в справі № 352/1627/18, у постанові від 07.10.2021 в справі № 753/24347/18, де Верховний Суд прийшов до переконання, що врахування судами одних і тих же обставин справи як таких, що дають підстави для одночасного застосування до засудженого положень ст. 69 КК України і призначення йому покарання, нижчого від найнижчої межі санкції статті, так і положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, є недостатнім. Одночасне застосування двох різних інститутів, пов`язаних із пом`якшенням покарання та звільненням особи від його відбування за вчинення тяжкого злочину, має мати для цього вагомі підстави.

За таких обставин слід визнати, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і таким, що не відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через його м`якість, тому доводи апеляційної скарги прокурора слушні.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України, домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 був затриманий 30.03.2025 о 13 год. 45 хв. у порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Корюківського районного суду від 01.04.2025 до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Тобто строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 складає 2 дні.

Ухвалами Корюківського районного суду від 22.05.2025 та 17.07.2025 вказаний запобіжний захід продовжувався до 15.09.2025. Тобто, строк перебування ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом складає 168 днів.

Поряд з цим, вищевказані строки попереднього ув`язнення та домашнього арешту у строк покарання ОСОБА_7 судом не зараховані.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, зокрема питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Відповідно до ч. 9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 30.03.2025 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено серед іншого мобільний телефон марки «ХІАОМІ» модель «6 рrо», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Відповідно до ст.ст. 98, 100 КПК України, вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (постанова слідчого від 31.03.2025) та на нього ухвалою Корюківського районного суду від 01.04.2025 накладено арешт.

Вироком суду мобільний телефон марки «ХІАОМІ» модель «6 рrо» власником якого є ОСОБА_7 визнано знаряддям вчинення кримінального правопорушення та застосовано спеціальну конфіскацію, проте з обставин, які суд визнав доведеними не вбачається, що обвинувачений використовував вказаний телефон як знаряддя вчинення злочину.

Також, відповідно до п. 3.3.6. Рішення Конституційного Суду України № 1 -р/2022, конфіскація майна як вид покарання і спеціальна конфіскація як захід кримінально-правового характеру є відмінними за метою, підставами, умовами, суб`єктами та об`єктами, тобто не є тотожними.

Конфіскація майна полягає у примусовому безоплатному вилученні майна, що є власністю засудженого. Унаслідок чого конфіскація майна є видом покарання, застосування якого має на меті покарання винного, його виправлення й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень цією та іншими особами.

Натомість спеціальна конфіскація застосовується у разі, коли майно вилучається у особи, яка не є власником або добросовісним володільцем такого майна, а тому цей захід впливу на особу має некаральний характер, метою застосування якого є припинення використання грошей та іншого майна, набутих унаслідок злочинної або іншої протиправної діяльності, як цілі або засобу кримінально-протиправної діяльності. На відміну від конфіскації майна як виду покарання, на застосування спеціальної конфіскації як заходу кримінально- правового характеру не впливають ступінь тяжкості вчиненого умисного кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу, яка вчинила таке правопорушення, тощо.

Таким чином, мобільний телефон марки «ХІАОМІ» модель «6 рго» власником якого є ОСОБА_7 не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення у відповідності ч. 1 ст. 96-2 КК України та не підлягає спеціальній конфіскації.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню у частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 16.09.2025 року щодо ОСОБА_7 - у частині призначеного покарання скасувати у зв`язку із необхідністю застосування більш суворого покарання та постановити новий вирок.

ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити покарання :

за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла;

за ч. 1 ст. 309 КК України, у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна, окрім житла.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання 2 дні попереднього ув`язнення, що відповідає 2 дням позбавлення волі та 168 днів цілодобового домашнього арешту з розрахунку 3 дні цілодобового домашнього арешту за 1 день позбавлення волі, що відповідає 56 дням позбавлення волі.

Речові докази: мобільний телефон марки «ХІАОМІ» модель «6 рrо», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «NОКІА» з абонентським номером НОМЕР_5 , грошові кошти у сумі 100 грн - конфіскувати в дохід держави.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4