27.10.25
Справа № 635/7119/25
Провадження № 1-кп/635/1226/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року с-ще. Покотилівка Харківського району

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001738 від 06 лютого 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 статті 407, ч. 2 статті 190, Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Харківським районним судом Харківської області розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407, ч.2 статті 190, Кримінального кодексу України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001738 від 06 лютого 2025 року.

До проведення підготовчого судового засідання прокурор звернувся до суду з невідкладним клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про те, що на даний час виникла необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати та жодним чином не зменшились.

Сторона захисту проти клопотання не заперечувала.

Прокурор своє клопотання ґрунтував тим, що під час досудового слідства були встановлені наступні обставини, які зазначені у клопотанні:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.10.2024 відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_6 , який прибув для подальшого проходження служби із в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , з 06.10.2024 зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_3 , на всі види забезпечення та призначено наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 06.10.2024 №299-РС на посаду стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ІНКВАЛ), та останній вважається таким, що приступив до прийому справ та посади, цього ж числа прийняв і приступив до виконання службових обов?язків за посадою.

Таким чином, відповідно до ст.ст.2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем військової служби за контрактом.

Указом Президента України N? 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв?язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який на теперішній час продовжено.

Відповідно до вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст. І, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат

ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов?язки та бути готовим до виконання завдань, пов?язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов?язків, та про зроблені йому зауваження зобов?язаний доповідати безпосередньому начальникові.

Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання обов?язків, зобов?язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Так, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 07:00 10.12.2024 солдат ОСОБА_5 в умовах воєнного стану, без поважних причин, самовільно залишив військову частину (місце служби) із АДРЕСА_2 , у порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216

Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити трудноші військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, та до 06:00 25.12.2024 перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ч.5 ст.407 КК України, тобто у самовільному залишенні місця служби тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, згідно витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_5 від 25.12.2024 солдат ОСОБА_5 поновлений на посаді стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу

2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) в/ч НОМЕР_4 .

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст.190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно.

Формулювання обвинувачення: встановлено, що 06.10.2024 відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_3 N?288 солдата ОСОБА_6 , який прибув для подальшого проходження служби із в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , з 06.10.2024 зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_4 , на всі види забезпечення та призначено наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 06.10.2024 N?299-РС на посаду стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ), та останній вважається таким, що приступив до прийому справ та посади, цього ж числа прийняв і приступив до виконання службових обов?язків за посадою.

Таким чином, відповідно до ст. ст.2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем військової служби за контрактом.

Так, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 07:00 10.12.2024 солдат ОСОБА_5 в умовах воєнного стану, без поважних причин, самовільно залишив військову частину (місце служби) АДРЕСА_2 , у порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216

Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, та до 06:00 25.12.2024 перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.

Крім того, Згідно витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_4 від 25.12.2024 солдат ОСОБА_5 поновлений на посаді стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) в/ч НОМЕР_4 . Так, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 20:00 26.12.2024 солдат ОСОБА_5 в умовах воєнного стану, без поважних причин, самовільно залишив місце служби із АДРЕСА_2 , у порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби та у період часу з 26.12.2024 по 27.08.2025 перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.

Крім цього, встановлено, що 27.06.2025 приблизно о 11:00 годині, точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось за можливе, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи на пункті приймання вторинної сировини в м. Харкові, що розташована на перехресті вул. П?ятихатської та проспекту Героїв Харкова в м. Харкові побачив раніше не знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який мав при собі велосипед, який належить потерпілому - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 на той час здавав до вказаного пункту скляні пляшки. ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 та запропонував свою допомогу в здачі пляшок до пункту. Останній. погодився та поїхав на велосипеді марки «Camaro» разом з ОСОБА_9 ( ОСОБА_6 ) до свого дому, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , для того щоб взяти інший велосипед. Після чого ОСОБА_7 дав у користування ОСОБА_5 велосипед марки «Camaro ONYX 26"» червоно-чорного кольору, номер рами НОМЕР_6 в тимчасове користування. У подальшому, приблизно о 14:00 годині, точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось за можливе ОСОБА_10

прямуючи на вказаному велосипеді опинився разом з ОСОБА_7 на пункті приймання вторинної сировини, розташована перехресті вул. П?ятихатської та проспекту Героїв Харкова в м. Харкові, де ОСОБА_7 залишив ОСОБА_5 з велосипедом марки «Camaro ONYX 26"» червоно-чорного кольору, номер рами НОМЕР_6 на вказаному пункті з метою очікування повернення ОСОБА_7 з іншого пункту приймання вторинної сировини в м. Харкові.

У цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, розуміючи, що його діями потерпілому буде завдано матеріальні збитки, діючи умисно, протиправно, поїхав з пункту приймання вторинної сировини, що розташована на перехресті вул. П?ятихатської та проспекту Героїв Харкова в м. Харкові на велосипеді марки «Camaro ONYX 26"» червоно-чорного кольору,

номер рами НОМЕР_6 .

Далі, ОСОБА_5 реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою з метою протиправного збагачення за рахунок інших осіб, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, отримавши довіру ОСОБА_7 під час тимчасового користування вказаним велосипедом - залишив місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та обернувши його на свою користь, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на суму 6600,00 грн.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні місця служби тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану та ч.2 ст.190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно.

Прокурор своє клопотання мотивував тим, що потреба тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п., 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду, що підтверджується, тим що обвинувачений обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу суду з метою уникнення понесення покарання.

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинувачений може вплинути на свідків, які разом з ним проходили військову службу, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні, відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується підтверджується тим, що обвинувачений в теперішній час не працює, не має постійного джерела прибутку, та може заробляти на проживання шляхом вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а саме:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, та обрання такого запобіжного заходу може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, з метою уникнення покарання.

- особиста порука на адресу суду та прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за обвинуваченого.

- домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що такий запобіжний захід не може забезпечити відсутності можливості впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні та переховування від суду.

- застава - не можливо застосувати у зв`язку із тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, м`якість застосування якого створить в очах суспільства та інших військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

У разі не продовження даного запобіжного заходу, або застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні

Суд, заслухавши думку сторін з приводу необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, зазначає, що частина 1 статті 197 КПК України про те, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, не повинна тлумачитися так, що продовжуючи строк тримання, суд кожного разу повинен розглядати всі докази, які стали підставою для обґрунтування підозри та обрання запобіжного заходу. Суд вважає достатнім для продовження строку тримання під вартою того, що обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України Обвинуваченим не спростована, ризики, зазначені у статті 177 КПК України зберігаються, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не достатньо для запобігання зазначеним ризикам. Отже, за відсутності будь-яких даних, які б свідчили про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення повного і всебічного судового розгляду.

Таке продовження повністю збігається з обов`язком суду своїм рішенням забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В умовах воєнного стану на території України, такий підхід суду щодо застосування виключного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, сприятиме усуненню негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408,429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, суд вважає, що встановлені та наведені обставини містять мотив та підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 194, 197, 314, 315, 392 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407, ч.2 статті 190, Кримінального кодексу України, строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на шістдесят днів до 21 грудня 2025 року, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 21 грудня 2025 року.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст судового рішення проголошений учасникам справи 27 жовтня 2025 року о 13 годині 00 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1