Справа № 203/8568/25
Провадження № 1-кп/0203/1224/2026
У Х В А Л А

15.01.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра,

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0025114 від 10.11.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.ч.1,3 ст.362 КК України,

встановив:

У провадженні Центрального районного суду міста Дніпра перебуває вище зазначений обвинувальний акт.

Прокурор звернувся із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: існує ризик, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, оскільки, розуміючи ступінь тяжкості вчинених злочинів та міру покарання, яка йому загрожує (до восьми років позбавлення волі за сукупністю злочинів), він може намагатись уникнути покарання шляхом переховування. Крім того, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24.02.2022 Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 30% власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску. ОСОБА_6 також може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки перебуваючи на волі, використовуючи своє становище як колишнього працівника правоохоронного органу та коло знайомих, ОСОБА_6 може чинити тиск на свідків, змушувати їх надати неправдиві свідчення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Прокурор вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає не лише особі обвинуваченого ОСОБА_6 , а й характеру та тяжкості злочину, який йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, є співмірним з існуючими ризиками, у зв`язку з чим є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Захисники ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, звернувся до суду із клопотанням про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що ризики, на підставі яких ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою наразі істотно зменшилися, оскільки усі докази у даному кримінальному провадженні вже зібрано, досудове слідство завершено та обвинувальний акт направлено до суду, що наразі перебуває на стадії судового розгляду а саме вивчення письмових доказів у справі. Захисник зазначив про недоведеність стороною обвинувачення, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а такий ризик як тяжкість злочину, як зазначає ЄСПЛ, не може біти єдиною підставою для тривалого утримання під вартою, адже зі спливом часу ця підстава стає все менш вагомою. ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання, має міцні соціальні зв`язки, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, самостійно з`являвся до слідчого судді для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та після його задоволення декілька годин чекав приїзду конвойної служби, що підтверджує факт того, що він не має наміру переховуватися від суду.

Захисник ОСОБА_5 підтримав думку захисника ОСОБА_4 , подавши заперечення на клопотання прокурора, у якому вказав, що воно є формальним та ідентичним до попереднього, а зазначені у клопотанні прокурора ризики нічим не підтверджені. Також захисник просив суд звернути увагу на особу обвинуваченого ОСОБА_6 , наявність у останнього міцних соціальних зв`язків, а саме: має молодшу сестру, матір обвинуваченого перебуває на стаціонарному лікуванні, потребує постійного лікування та медичного нагляду, що підтверджується медичною довідкою лікувального закладу, батько обвинуваченого ОСОБА_7 , перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 з 28.07.2025 року по теперішній час, що підтверджується офіційною довідкою. Усі вище наведені факти захисник зазначив як такі, що запобігають ризику втечі обвинуваченого та його подальшого переховування від органів досудового слідства і суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисників та заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити обрану міру запобіжного заходу з наступних підстав.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 16.06.2025 обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався, останній раз ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 26 листопада 2025 року та збігає 24 січня 2026 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачені покарання на строк до шести та до восьми років позбавлення волі, судове дослідження доказів по справі не закінчено, а отже перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_6 передбачаючи можливе покарання, може переховуватися від суду із метою уникнення відповідальності.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях осіб, які вони надають безпосередньо під час судового розгляду справи. Тому ризик впливу на свідків існує до моменту їх допиту в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що обвинувачений знайомий з матеріалами справи та свідками.

Щодо доводів захисника, зокрема про міцність соціальних зв`язків, то ці обставини не є достатньо вагомими і не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки існували на час вчинення інкримінованого злочину та не слугували стримуючим фактором у його вчиненні.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

При цьому, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

Отже на теперішній час не зникли ризики, зазначені п.п.1,3 ст.177 КПК України, які існували на час обрання та продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу, з огляду на що суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Суд, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, ураховуючи зазначене вище, бере до уваги вимоги частини 8 статті 176, частини 4 статті 183 КПК України, згідно з якими під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, та з урахуванням обставин, передбачених ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави.

Однак, у контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочинів та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження та ступінь обґрунтованості підозри, суд приходить до висновку, що у даному випадку безальтернативне тримання під вартою обвинуваченого надалі не відповідатиме засадам розумності і пропорційності застосування запобіжного заходу, а також не забезпечуватиме справедливої рівноваги між публічним інтересом демократичного суспільства та необхідністю поважати право на свободу.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Застава як запобіжний захід у розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слугує меті забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Тому її розмір визначається особистістю підозрюваного, його майновим становищем, стосунками з іншими особами.

Таким чином, враховуючи практику ЄСПЛ та тривалість перебування ОСОБА_6 під вартою, суд вважає, що у даному випадку є потреба у визначенні останньому застави, як альтернативного запобіжного заходу, в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665600 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот) грн., яка є пропорційною щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , враховуючи тяжкість інкримінованих злочинів, його роль у їх вчиненні, а також майнового, сімейного стану обвинуваченого ОСОБА_6 , та наявності вищевказаних ризиків, а також вважає такий розмір застави достатнім для забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків, та який буде належним запобіжником для встановлених ризиків, що належним чином забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 178, 182, 183, 331 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт залишити без задоволення.

Клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити в повному обсязі.

Продовжити ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 15 березня 2026 року.

Визначити ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 665 600 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот) грн., із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України: прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення, можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду, через Центральний районний суд міста Дніпра.

Суддя ОСОБА_1