Справа №:755/8708/22
Провадження №: 1-кс/755/4483/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2025 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001705 від 18.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, ч. 3 ст. 190 КК України (чинна до 11.08.2023), ч. 4 ст. 190 КК України (чинна до 11.08.2023),

в с т а н о в и л а :

прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернулась до слідчої судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке вилучено в результаті проведення обшуку за адресою: проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , з метою забезпечення, в тому числі й збереження речового доказу, з забороною використання, розпорядження, відчуження вказаного майна, а саме на: мобільний телефон марки Айфон 6, модель НОМЕР_4, ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-карткою оператора «Київстар», банківська картка Монобанк № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , флеш-накопичувач в металевому корпусі № L90000501, які поміщені до спец-пакету № WAR0098670; мобільний телефон марки «Айфон 17 Про макс» ІМЕІ: НОМЕР_3 з коробкою до нього, який поміщено до спец-пакету № WAR0098669.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Дніпровського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001705 від 18.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, ч. 3 ст. 190 КК України (чинна до 11.08.2023), ч. 4 ст. 190 КК України (чинна до 11.08.2023).

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше травня 2020 року у ОСОБА_6 винник злочинний корисливий умисел, спрямований на заволодіння, шляхом обману, майном (коштами) фізичних осіб.

З метою реалізації злочинного корисливого умислу на вчинення майнових злочинів, ОСОБА_6 21 травня 2020 року придбав корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсант Груп» (), ставши єдиним власником корпоративних прав та директором цього товариства, та цього дня прийняв рішення учасника про зміну найменування юридичної особи на «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП».

Далі, ОСОБА_6 , будучи єдиним власником ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП», розробив злочинний план заволодіння коштами (майном) фізичних осіб шляхом обману, який полягав у наступному:

Знаючи про злочинні схеми, пов`язані із залученням інвестиційних коштів з обіцянками інвесторам надприбутків (зокрема приклади: «Аквалабіан», «МММ»), ОСОБА_6 ухвалив рішення запустити проект під назвою «WhiteSharksCapital», який мав займатися залученням грошових коштів фізичних осіб (інвесторів) з подальшим спрямуванням їх на закупівлю сільськогосподарської техніки з США з метою: передачі цієї техніки в оренду аграрним суб`єктам господарювання на території України; подальшого продажу цієї техніки на території України.

При цьому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що юридична особа

ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» не має ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг, а її отримання унеможливить вчинення відкритих шахрайських дій щодо інвесторів через державне регулювання (контроль) з боку Національного банку України, вирішив залучати кошти шляхом укладення договорів поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. Також, ОСОБА_6 розумів, що такі договори не передбачають можливості отримання відсотків (інвестиційної вигоди) особою, яка передає кошти.

Після отримання коштів від фізичних осіб та не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, ОСОБА_6 , переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок потерпілих, розробив юридично нікчемний лист, яким гарантував повернення інвестованих коштів у визначений договорами строк, а також виплату так званої «винагороди» у розмірі від 18% до 36% щорічних від внесеної суми. Виплата мала здійснюватися відповідно до індивідуального календаря виплат, який надавався кожному вкладнику коштів, при цьому, фактично укладався договорів поворотної фінансової допомоги, а «винагорода» одразу додавалась до суми, що була предметом цього договору або була обіцяна виплачена так званими гарантійними листами.

При цьому, ОСОБА_6 не мав наміру повертати поворотну безвідсоткову фінансову допомогу та виплачувати обіцяні кошти, що являлись винагородою у повному обсязі.

У подальшому коштами, що надходили у безготівковій формі на розрахунковий рахунок ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» як поворотна безвідсоткова фінансова допомога, ОСОБА_6 розпоряджався на власний розсуд.

З метою створення видимості реальної господарської діяльності так званого проєкту «WhiteSharksCapital», ОСОБА_6 орендував офісне приміщення за адресою: м. Київ, Дніпровський район, проспект Павла Тичини, 1в (ТЦ «Silver Breeze») (далі - Офіс ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП»), у яких проводилися зустрічі з потенційними інвесторами, передавалися грошові кошти, укладалися договори та підписувалися гарантійні листи.

Для забезпечення функціонування схеми та розподілу ролей між учасниками, ОСОБА_6 у невстановленому під час досудового розслідування місці та часі, але не пізніше 25.08.2020, залучив до своєї злочинної діяльності ОСОБА_7 , якому повідомив про зміст розробленого злочинного плану, порядок дій та його особисту роль у реалізації схеми.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер запланованих дій та їх шахрайську спрямованість, добровільно погодився та вступив у злочинну змову із ОСОБА_6 .

З метою надання фіктивній діяльності зовнішніх ознак законності та створення у потенційних інвесторів уявлення про офіційне функціонування ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП», 10.09.2020 ОСОБА_6 призначив ОСОБА_7 директором ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП».

У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, реалізуючи спільний злочинний умисел на шахрайське заволодіння майном (коштами) осіб, з метою збільшення кількості залучення коштів у проєкт «WhiteSharksCapital», з початку вересня 2020 року (більш точний час не встановлено) розпочали активні дії, спрямовані на створення видимості успішності згаданого проєкту. З метою розширення кола потерпілих (інвесторів) та підвищення довіри до проєкту, вони активно використовували відкриті джерела інформації - соціальні мережі «Instagram», «YouTube», «Telegram» - для поширення недостовірних відомостей щодо нібито значних обсягів залучених інвестицій, кількості інвесторів, прибутковості проєкту та завезення з-за кордону сільськогосподарської техніки.

Надалі, у період з січня 2021 року (більш точний час не встановлено), діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , через канали «УкрІнвестКлуб» на платформах «YouTube» та «Telegram», адміністрування яких здійснювалось представниками ТОВ «УкрІнвестШоу» (), поширили через ОСОБА_8 , злочинна усвідомленість яких на теперішній час не встановлена, неправдиві дані про прибутковість проєкту, наявність позитивного аудиторського висновку щодо надійності ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» та вигадані відгуки «інвесторів», а також заявляли про нібито партнерів, що, за їх твердженнями, гарантувало стабільні доходи вкладникам.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також залучали до діяльності проєкту «WhiteSharksCapital» третіх осіб (менеджерів), які не були обізнані про злочинні наміри останніх. Основна мета залучення цих менеджерів полягала у спілкуванні з потенційними інвесторами (фізичними особами), рекламуванні нібито вигідності вкладень у проєкт «WhiteSharksCapital» та забезпеченні подальшого підписання договорів і гарантійних листів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та їх передачею інвесторам.

У середині жовтня 2021 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою, переслідуючи корисливі мотиви для особистого збагачення, усвідомлюючи кількість взятих ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» зобов`язань щодо повернення коштів за договорами про надання поворотних безвідсоткових фінансових допомог перевищує доцільність їх подальших виплат, та розуміючи, що виключно ними здійснюється управління коштами, що знаходяться на розрахункових рахунках зазначеного товариства, не маючи на меті здійснення виплат за вказаними договорами, оголосили про перенесення зупинення виплат (винагород) та повернення основних сум за договорами про надання безвідсоткової фінансової допомоги з січня 2022 року. З метою приховання вчинених шахрайських дій, ОСОБА_7 , діючи у спільних інтересах із ОСОБА_6 , повідомив через соціальну мережу Youtube, що нібито було закуплено 200 одиниць сільськогосподарської техніки, прокредитовано понад 500 фермерів та зібрано сільськогосподарських культур близько на 20 тис. га землі, що не відповідало дійсності.

Внаслідок злочинних дій, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заволоділи шахрайських шляхом коштами фізичних осіб в особливо великих розмірах.

Крім того, у рамках кримінального провадження отримано висновок аналітичного дослідження ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» ЄДПРОУ 43549059 №33/26-15-08-03-20/43549059 від 20.02.2023. За результатом проведеного аналітичного дослідження встановлено, що отримана поворотна фінансова допомога від фізичних осіб, була використана ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» в особі директора ОСОБА_6 не за цільовим призначенням, зокрема вчинені маніпуляційні дії з перерахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства з ознаками «фіктивності», а саме ТОВ «АНСФЕР ФОРМ» у сумі 1 470 000 грн. У свою чергу, операції, які також мають ознаки ризиковості та «фіктивності» з перерахуванням коштів з ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» на розрахункові рахунки ФОП « ОСОБА_9 » та ФОП « ОСОБА_10 » на загальну суму 3 847 780 грн були передмовою для протиправного вилучення коштів з підприємства та вчинені фінансові операції є легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Так, 26.11.2025 в період часу з 06 год. 40 хв. по 08 год. 27 хв. на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Айфон 6, модель НОМЕР_4, ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-карткою оператора «Київстар», банківська картка Монобанк № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , флеш-накопичувач в металевому корпусі № L90000501, які поміщені до спец-пакету № WAR0098670; мобільний телефон марки «Айфон 17 Про макс» ІМЕІ: НОМЕР_3 з коробкою до нього, який поміщено до спец-пакету № WAR0098669.

26.11.2025 вилучені предмети визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що перелічені вище предмети мають значення речових доказів в значенні ст. 98 КПК України, а саме являються матеріальними об`єктами, які могли бути знаряддям вчинення злочину та/або могли зберегти на собі його сліди, можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, необхідно накласти арешт шляхом заборони використання, розпорядження, відчуження майна.

Прокурор Дніпровської оружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання, просила його задовольнити, зазначила, що на зараз двом фігурантам вручено повідомлення про підозру. Було проведено обшук, в ході обшуку було вилучені речові докази. Просила врахувати, що у даному кримінальному провадженні є 25 потерпілих. Щодо мобільного телефону, повідомила що по ньому планувався огляд, оскільки там може міститись, цінна інформація, дані телефони визнані речовими доказами.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення клопотання, а також зазначила, що вона була присутня на допиті, підозра нікому не вручалась, при обшуку працівники поліції нанесли багато шкоди, вивалили двері. Хоча вони надавали згоду на огляд, зауважила, що банківську картку не мали права вилучати. Вважає, що телефон куплений у 2025 році ніяким чином не відноситься до даного кримінального провадження. Відтак, просила відмовити у накладенні арешту та повернути її підзахисному вилучене під час обшуку майно.

Власник майна ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, викликався належним чином, причини неявки до суду не повідомив.

З огляду на положення ч. 1 ст. 172 КПК України, його неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідча суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись з клопотанням, дослідивши матеріали, яким обґрунтовується клопотання, дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Відповідно до ч. 5,7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

26 листопада 2025 року cтаршим слідчим слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 , проведено обшук, обшук за місцем проживання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_2 в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Айфон 6, модель НОМЕР_4, ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-карткою оператора «Київстар», банківська картка Монобанк № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , флеш-накопичувач в металевому корпусі № L90000501, які поміщені до спец-пакету № WAR0098670; мобільний телефон марки «Айфон 17 Про макс» ІМЕІ: НОМЕР_3 з коробкою до нього, який поміщено до спец-пакету № WAR0098669..

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ст. 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Постановою старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 від 26.11.2025 вилучене під час обшуку майно, визнано речовими доказами.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що вищезазначене майно є тимчасово вилученим, а тому з урахуванням наведених прокурором підстав на зазначене майно може бути накладений арешт на підставі ст. 170 КПК України, так як існує сукупність розумних підозр вважати, що дані речі мають значення доказів вчинення кримінального правопорушення, а отже з метою збереження доказів.

За таких обставин, слідчою суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на вищевказане майно.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Найменш обтяжливим способом арешту майна за даних обставин, зважаючи на необхідність у даному кримінальному провадженні, є заборона відчуження, розпорядження та користування майном.

Окрім цього, слідча суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на майно, а саме на банківську картку Монобанк № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , та флеш-накопичувач в металевому корпусі № L90000501, які поміщені до спец-пакету № WAR0098670, оскільки, у накладенні арешту на дане майно відсутня потреба, так як дане майно не має ніякого доказового значення для кримінального провадження та не відповідає вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України.

Взявши до уваги вищевикладене, кваліфікацію кримінального правопорушення за фактами вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 26, 40, 100, 167, 168, 170-173, 175, 208, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :

клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 -задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0001705 від 18.08.2022, а саме на: мобільний телефон марки Айфон 6, модель НОМЕР_4, ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-карткою оператора «Київстар», флеш-накопичувач в металевому корпусі № L90000501, які поміщені до спец-пакету № WAR0098670; мобільний телефон марки «Айфон 17 Про макс» ІМЕІ: НОМЕР_3 з коробкою до нього, який поміщено до спец-пакету № WAR0098669, з забороною використання, розпорядження, відчуження вказаного майна.

У задоволенні клопотання в іншій частині - відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17 год 40 хв 22 грудня 2025 року.

Слідча суддя: ОСОБА_1