Житомирський апеляційний суд
Справа №292/59/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/601/25
Категорія ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченої: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000185 за апеляційною скаргою прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2025 року, якою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2025 року обвинувачену ОСОБА_6 на підставі ст. 47 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з передачею її на поруки трудовому колективу товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУДЛІДЕР", якщо вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру трудового колективу, не ухилитиметься від заходів виховного характеру та роз`яснювальної роботи.

Кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за№ 0000185 від 18.06.2024 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення залишено без розгляду.

Згідно обвинувального акту 04 травня 2024 року близько 13 години 20 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки TOYOTA RAV-4, р.н. НОМЕР_1 , рухалася по проїжджій частині вул. Грушевського в селищі Пулини Житомирського району Житомирської області.

Під час руху на вказаному автомобілі на перехресті нерівнозначних доріг вул. П.Мирного та вул. Грушевського в селищі Пулини Житомирського району Житомирської області в порушення вимог пунктів 12.3 та 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. ОСОБА_6 не вжила всіх заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надала переваги в русі велосипедисту ОСОБА_10 , яка рухалася на велосипеді марки ARDIS по головній дорозі по проїжджій частині вул. П. Мирного, та не зупинила свій транспортний засіб перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів, що призвело до зіткнення з велосипедистом ОСОБА_11 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_10 отримала закриту тупу травму обличчя у вигляді забійної рани лівої надбрівної ділянки, переломи верхньої, передньої та зовнішньої стінок лівої гайморової пазухи із зміщенням уламків в порожнину пазухи та зовнішньої стінки лівої орбіти, що призвело до розвитку лівобічного післятравматичного гаймориту, садна ділянки лівого ліктьового та колінного суглобу, по передній та задній поверхнях тулуба, які утворилися від дії тупих твердих предметів та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Так, необережні дії водія автомобіля марки TOYOTA RAV-4, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 виразились у порушенні пунктів 12.3 та 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що передбачають: п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 16.11 - на перехресті нерівнозначних Доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 12.3 та 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебуває у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками - спричиненням потерпілій ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України як необережні дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції з підготовчого судового засідання.

Прокурор стверджує, що в ухвалі суд посилався лише на наявність формальних підстав та не перевірено дієвість застосування заходів виховного характеру до обвинуваченої з боку колективу товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУДЛІДЕР".

Потерпіла ОСОБА_10 та її представник були належним чином повідомлені про розгляд справи та заявили клопотання про розгляд без їх участі, підтримали апеляційну скаргу, а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справу у їх відсутність.(а.с.189)

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченої та її захисника на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КК звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

За змістом ч. 1 ст. 47 КК особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилитиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Інститут звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації можна застосувати лише у разі встановлення усіх обов`язкових для подання відповідного клопотання умов, зокрема: 1) вчинення кримінально караного діяння вперше; 2) таке діяння є кримінальним правопорушенням відповідного ступеню тяжкості; 3) воно не є корупційним та не пов`язане з корупцією, а у разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, вчинене особою, яка керувала транспортними засобами не у стані будь-якого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів; 4) наявне щире каяття особи.

Встановивши відсутність хоча б однієї із цих передумов, суди не вправі застосовувати ст. 47 КК щодо обвинуваченої особи.

Виходячи із положень закону, закріплених у ст. 47 КК, питання про звільнення від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки є правом, а не обов`язком суду, і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, котра вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування щодо неї заходів кримінально-правової репресії. Сам факт звернення із клопотанням про передачу особи на поруки імперативного значення для судів не має.

Крім того, вирішуючи питання про можливість задоволення зазначеного клопотання, суд має ретельно перевірити всі обставини справи й належним чином обґрунтувати ухвалене рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що захисник обвинуваченої ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції подав письмове клопотання ТОВ "УКРБУДЛІДЕР про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею її на поруки трудового колективу даного товариства та звільнення її від кримінальної відповідальності.

Суд першої інстанції, з`ясувавши думку учасників процесу щодо заявленого клопотання, виходячи з того, що обвинувачена не заперечувала проти його задоволення, дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що згідно клопотання ТОВ "УКРБУДЛІДЕР" рішенням загальних зборів трудового колективу даного товариства від 07.03.2025 розглянуто питання про взяття на поруки ОСОБА_6 , яка позитивно характеризується як на роботі, так і в побуті, вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, щиро кається, критично оцінює свою поведінку з цього приводу, жалкує у вчиненому, співчуває потерпілій, відшкодовує їй завдану шкоду, зобов`язується виконувати заходи трудового колективу виховного характеру, не порушувати трудової дисципліни та громадського порядку.

Як вбачається з доданого до клопотання протоколу загальних зборів трудового колективу ТОВ "УКРБУДЛІДЕР" № 3 від 07.03.2025 вказаними зборами вирішено взяти ОСОБА_6 на поруки даного трудового колективу, взяти на себе зобов`язання здійснювати щодо ОСОБА_6 заходи виховного характеру - контроль за виконанням своїх безпосередніх обов`язків, перевірку додержання нею правил співжиття в побуті та громадських місцях і повідомляти уповноважені органи про будь-які випадки ухилення ОСОБА_6 від заходів виховного характеру з боку трудового колективу. Крім того, вирішено на підставі ст. 47 КК України звернутися до Червоноармійського районного суду Житомирської області з клопотанням про передачу ОСОБА_6 на поруки трудовому колективу ТОВ "УКРБУДЛІДЕР" та з проханням звільнити від кримінальної відповідальності.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_6 серії АХ №591642, письмової заяви ОСОБА_6 від 01.02.2017, копії наказу директора ТОВ "УКРБУДЛІДЕР" № 2 від 01.02.2017 та копії довідки "УКРБУДЛІДЕР" № 007 від 11.03.2025 остання з 01.02.2017 працює на посаді головного бухгалтера ТОВ "УКРБУДЛІДЕР".

Відповідно до характеристики, виданої 19.12.2024 ТОВ УКРБУДЛІДЕР", ОСОБА_6 з лютого 2017 року працює на посаді головного бухгалтера в даному товаристві. За місцем роботи характеризується позитивно, користується авторитетом серед колег та керівництва.

Згідно рекомендаційного листа Дієцезіального благодійного фонду "КАРІТАС-СПЕС" Київсько-Житомирської дієцезії Римсько-католицької церкви в Україні № 564/24 від 30.12.2024 ОСОБА_6 після початку повномасштабної російської агресії проти України активно займалася благодійницькою та волонтерською діяльністю, характеризується з найкращої сторони.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_12 заперечили проти задоволення заявленого клопотання вказавши, що ОСОБА_6 має понести покарання.

Так, зокрема, обвинувачена лише підтримала подане захисником клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, формально висловилась про визнання своєї вини та своє щире каяття.

Крім того, обвинувачена відшкодувала лише частину шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка є не співмірною із завданими тілесними ушкодженнями потерпілій ОСОБА_10 .

Апеляційний суд враховує постанову Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду у справі № 495/5499/18 від 12 листопада 2020 року, у якій вказано, що поняття «щире каяття» відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. У ч. 2 цієї статті визначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Отже, для визнання щирого каяття, як однієї з обов`язкових умов звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд повинен був встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість розкаяння.

Натомість, місцевий суд належно не перевірив наявність щирого каяття обвинуваченої як обов`язкової умови для застосування ст. 47 КК України, не спростував доводи представника потерпілої щодо нещирості розкаяння ОСОБА_6 , а відтак передчасно постановив рішення про можливість звільнення останньої від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею на поруки.

Крім того, в ухвалі про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності місцевий суд послався лише на наявність формальних підстав для звільнення, не дослідив доцільність такого звільнення та можливість виправлення особи без відбування покарання, спроби впливу колективу на її перевиховання.

Судом не перевірено можливість і дієвість застосування заходів виховного характеру щодо обвинуваченої з боку трудового колективу ТОВ «Укрбудлідер».

Належним чином не враховано, що ОСОБА_6 працює на посаді головного бухгалтера ТОВ «Укрбудлідер», а згідно з Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, посада головного бухгалтера віднесена до категорії «Керівники фінансових, економічних, юридичних та адміністративних підрозділів» (код КП 1231).

Це означає, що головний бухгалтер виконує функції управління та керівництва у відповідному підрозділі підприємства або установи.

Також судом не конкретизовано, яким чином буде здійснюватися виховний вплив трудовим колективом на головного бухгалтера ОСОБА_6 , що може мати формальний характер клопотання трудового колективу та здійснений лише для можливості звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Крім того, судом не встановлено та не вказано у своєму рішенні, які саме це мають бути заходи та роз`яснювальна робота і який чином вони будуть здійснюватися.

З огляду на викладене, суд першої інстанції формально підійшов до питання розгляду клопотання про застосування інституту звільнення від кримінальної відповідальності з передачею на поруки трудовому колективу, не перевірив всі обставини щодо особи обвинуваченої, можливості і дієвості застосування заходів виховного характеру з боку трудового колективу щодо обвинуваченої.

Колегія суддів враховує постанову Касаційного Кримінального суду у складі Верховного суду від 22.10.2020 року у справі №621/3213/19 в якій викладена аналогічна позиція.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду, під час якого суду необхідно з урахуванням вище викладеного ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2025 року, якою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: