У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000208 від 28.06.2025 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, не одруженого, інваліда ІІ групи, пенсіонера, не працюючого, в силу статті 89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України,

в с т а н о в и л а:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, у якому слідча просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та не визначати йому розмір застави.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, який є тяжким злочином проти основ національної безпеки України; наявні ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України; відповідно до вимог ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтею 114-1 КК України, застосовується лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та згідно з положеннями ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави; більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування та запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 доводи клопотання підтримав, просив задовольнити клопотання з викладених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання з наступних підстав:

1) Повідомлена ОСОБА_5 підозра за ч.1 ст.114-1 КК України є неправильною та необґрунтованою, оскільки в його діях відсутні ознаки перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України. Натомість, в його діяннях простежуються ознаки порушення порядку мобілізації, зокрема неправомірне звільнення конкретної особи від військового обов`язку, що охоплюється диспозицією статті 336 КК України;

2) Відсутні ризики, заявлені стороною обвинувачення у клопотанні. ОСОБА_5 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні має батька похилого віку, являється особою з інвалідністю ІІ групи безстроково, твердження про ймовірність виїзду за межі України чи на тимчасово окуповані території є суто гіпотетичними. Станом на даний час органами досудового розслідування проведено обшуки за місцем проживання та в інших місцях, пов`язаних із підозрюваним, усі документи, що можуть мати значення для провадження, вилучені й зафіксовані належним чином, отже, в підозрюваного відсутня будь-яка можливість впливати на доказову базу і такий ризик є формальним. Матеріали провадження не містять жодного свідчення про те, що ОСОБА_5 намагався контактувати зі свідками чи вчиняв спроби впливати на їх показання. Підозрюваний має позитивну характеристику, раніше не судимий, має нагороду медаль Міністерства оборони України за плідну співпрацю зі Збройними Силами України, низку подяк від підрозділів Збройних Сил України, тому посилання про ймовірність вчинення нових кримінальних правопорушень є голослівними. Дані, що характеризують особу підозрюваного, на думку захисника, підтверджують, що останній може виконувати процесуальні обов`язки без застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу;

3) За змістом положень ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, має право, а не обов`язок, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, підозрюваної, зокрема у вчиненні злочину, передбаченого ст.114-1 КК України. У клопотанні сторони обвинувачення відсутні обґрунтування щодо вимоги не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 .

З наведених підстав захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання, застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. У випадку, якщо слідчий суддя дійде висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчої, просив визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

За клопотанням захисника підозрюваного, в судовому засіданні під час розгляду клопотання був допитаний у якості свідка ОСОБА_7 , який показав, що він являється військовослужбовцем та з ОСОБА_5 його познайомили побратими. Охарактеризував підозрюваного як особу, яка неодноразово на добровільній основі допомагала матеріально-технічно та організаційно в забезпеченні обороноздатності їх підрозділу. Вказав, що ОСОБА_5 добровільно брав участь в бойових діях, допомагав військовослужбовцям, приїздив на пости та ніс чергування, приїздив в зону активних бойових дій, звідки вивозив поранених.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, позицію сторони захисту та показання свідка, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до таких висновків.

Відповідно до положень статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відповідно до ч.1 ст.194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000208 від 28.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

24.09.2025 року о 18 год. 03 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

25.09.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Згідно викладених у повідомленні про підозру обставин слідством встановлено, що в невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше червня 2025 року, у громадянина України ОСОБА_5 , обізнаного щодо факту збройної агресії рф проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан і оголошено загальну мобілізацію, виник злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом поширення в особливий період серед військовозобов`язаних мешканців Полтавської області підроблених офіційних документів про наявність у військовозобов`язаних підстав, які звільняють від призову та мобілізації, що в свою чергу матиме наслідком зменшення кількості мобілізаційних ресурсів (військовозобов`язаних), які прибувають до ТЦК та СП та можуть бути сплановані до призову під час мобілізації, що, у свою чергу, ставить під загрозу терміни та обсяги виконання заходів комплектування військово-організаційних структур ЗСУ, а також формування стійких передумов для подальшої відмови громадян від виконання своїх конституційних обов`язків в особливий період.

Так, 20.06.2025 о 19 годині, ОСОБА_5 перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , під час особистого спілкування з громадянином України ОСОБА_8 запропонував останньому підшукати осіб, які мають намір уникнути призову на військову службу під час дії воєнного стану.

З цією метою, 28.07.2025, приблизно о 19 год 37 хв, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , запропонував ОСОБА_8 за грошову винагороду у розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США забезпечити виготовлення довідок про встановлення I чи II групи інвалідності на одного з близьких родичів або члена сім`ї ОСОБА_9 , які в подальшому слугуватимуть підставою для отримання відстрочки від призову у відповідних ТЦК та СП.

25.08.2025, приблизно о 16 год 47 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , одержав від ОСОБА_8 копії наступних документів, необхідних для виготовлення довідок про встановлення I чи II групи інвалідності, а саме: копію паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , копію картки фізичної особи-платника податків № НОМЕР_4 , копію паспорта громадянина України НОМЕР_5 , виданого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копію картки фізичної особи-платника податків № НОМЕР_6 , копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копію військово-облікового документу № 4, а також грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) доларів США.

При цьому ОСОБА_5 попрохав надати ще 500 (п`ятсот) доларів США.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в цей же день, приблизно о 19 год 01 хв, ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 500 (п`ятсот) доларів США.

В подальшому, 24.09.2025 приблизно о 17 год 44 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу надав ОСОБА_8 довідку про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 13.09.2025, видану на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як особі, яка має дружину з числа осіб з інвалідністю І або ІІ групи на строк до 04 листопада 2025 року, та одержав від останнього грошові кошти у сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_5 підозри, слідчий суддя враховує, що чинним законодавством України не передбачено визначення поняття «обґрунтована підозра», тому слідчий суддя, враховуючи вимоги ст.ст.8, 9 КПК України, керується позиціями Європейського суду з прав людини.

Так, з точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення (зокрема, рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011).

Системний аналіз положень ст.17, ч.1 ст.42, ч.1 ст.94, ч.ч.1, 2 ст.368 КПК України свідчить про те, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання стосовно доведеності/не доведеності винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації її діяння відповідно до закону України про кримінальну відповідальність, позаяк вони підлягають вирішенню за результатами судового розгляду по суті обвинувального акта.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, тими, які досліджені слідчим суддею, а саме: повідомленням начальника відділу контррозвідки УСБУ в Полтавській області ОСОБА_11 про виявлення ознак кримінального правопорушення від 28.06.2025; заявою ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; повідомленнями начальника відділу контррозвідки УСБУ в Полтавській області ОСОБА_11 щодо виконання доручення в порядку ст.ст.39-41 КПК України в кримінальному провадженні № 0000208 від 28.06.2025, протоколом огляду мобільного телефону марки Apple, моделі iPhone 16, IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 від 23.09.2025; протоколом обшуку, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 від 24.09.2025; протоколом обшуку транспортного засобу автомобіля марки Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_10 , сірого кольору, 2008 року випуску, VIN-код: НОМЕР_11 від 24.09.2025; протоколом огляду, проведеного в під`їзді нежитлового будинку за адресою: вул. Юліана Матвійчука, буд. 88; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Водночас, при розгляді слідчим суддею клопотання, стороною захисту не надано достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували відсутність у діях ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

За таких обставин, враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину, а також правильність кваліфікації його дій органом досудового розслідування.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, правильність кримінально-правової кваліфікації таких та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

З огляду на викладене, доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та неправильності кваліфікації його дій відхиляються, оскільки обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними в матеріалах клопотання доказами, які об`єктивно пов`язують ОСОБА_5 з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити таке кримінальне правопорушення за викладених у повідомленні про підозру обставин, що є достатнім для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Оцінюючи доводи сторін кримінального провадження щодо наявності ризиків для кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчою заявлено наявність ризиків, передбачених п.п.1-3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик переховування від органу досудового розслідування чи суду обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема суворістю передбаченого покарання (кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.114-1 КК України, є тяжким злочином, у випадку доведеності вини та постановленні у кримінальному провадженні обвинувального вироку ОСОБА_5 може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років).

Тому, наявні підстави вважати, що усвідомлюючи вказане, ОСОБА_5 може вчинити дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (пункт 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Слідчим суддею беруться до уваги доводи сторони захисту щодо наявності міцних соціальних зав`язків підозрюваного (має постійне місце проживання та на утриманні батька похилого віку), однак вказане не нівелює зазначений ризик та не зменшує його до малоймовірності.

Також, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи поза аудіо-, візуальним контролем працівників установи виконання покарань, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню, тому ОСОБА_5 матиме змогу власноручно або за допомогою інших невстановлених осіб, знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування (фото-, та відеоматеріали, електронно-обчислювальні машини та засоби мобільного зв`язку тощо).

Під час оцінки ризику незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні слідчий суддя виходить з того, що показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч.2 ст.84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні; встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст.ст.23, 224 КПК України). Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Обставини кримінального провадження вказують про те, що ОСОБА_5 може як самостійно, так використовуючи інших осіб, шляхом вмовлянь, погроз видати інформацію про інших учасників кримінального правопорушення чи підкупу впливати або вимагати впливу на свідків та очевидців вчиненого злочину, відомості про яких він може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження, так і з інших джерел.

З огляду на наведені обставини слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів сторони обвинувачення про наявність ризику, що підозрюваний може вчинити спробу незаконно вплинути на свідка та іншу підозрювану у кримінальному провадженні, внаслідок чого вони можуть змінити свої показання або відмовитись від давання показань.

Крім того, підозрюваний може продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки за твердженнями сторони обвинувачення ОСОБА_5 не збирався завершувати злочинну діяльність. До того ж, ОСОБА_5 хоча і є таким, що в силу статті 89 КК України не має судимості, однак він раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

У випадку обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо буде запобігти його контактам з іншими невстановленими особами, причетними до розслідуваного злочину, отже, останній матиме змогу вільно спілкуватися з ними, координувати їх дії щодо приховування слідів та способів вчинення кримінального правопорушення, а також щодо скоєння аналогічних за характером дій, за які йому повідомлено про підозру.

Зазначене свідчить про існування вказаного ризику.

За таких обставин зазначені в клопотанні слідчої ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на думку слідчого судді, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду клопотання та не були спростовані стороною захисту.

Метою застосування запобіжного заходу, в тому числі й такого виняткового, як тримання під вартою, відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначала слідча у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчим суддею, серед іншого, береться до уваги особиста ситуація підозрюваного, який має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні батька похилого віку, являється особою з інвалідністю ІІ групи безстроково, а також те, що він добровільно брав участь в активних бойових діях, допомагав військовослужбовцям, нагороджений медаллю Міністерства оборони України за плідну співпрацю зі Збройними Силами України, має низку подяк від підрозділів Збройних Сил України, серед військовослужбовців характеризується позитивно, в силу статті 89 КК України не судимий, проте, зважаючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, зважаючи на ризики, наявність яких встановлена слідчим суддею, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у тому числі застави до її фактичного внесення, не здатне забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-2 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто виключно тримання під вартою.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

З огляду на зазначене слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом із тим, положеннями ч.4 ст.183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, а тому враховуючи наявність доведених ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, підстави та обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для визначення останньому застави, як альтернативи триманню під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчої та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави як альтернативи.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання слідчої - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку тримання під вартою, передбаченого ч.1 ст.197 КПК України, строком на 60 днів, який обчислювати з 18 год. 03 хв. 24 вересня 2025 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 22 листопада 2025 року, 18 год. 03 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Повний текст ухвали складено 29 вересня 2025 року о 17 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1