КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5023/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні 0001059 від 27.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 28, ч. 4, 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 1, 2, 3 ст. 255 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2025 року частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про арешт майна.

Накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме:

- садовий будинок загальною площею 123,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100; ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3073319.4637027.20240709.18.0000.35; номер об`єкта в РПВН: 31885639) із позбавленням права відчуження;

- транспортний засіб «TESLA MODEL X», номер кузова та VIN НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 із позбавленням права відчуження, розпорядження та користування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити повністю у задоволенні клопотання про арешт майна.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що відсутні підстави для арешту майна та ризики, визначені абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України.

Апелянт зазначає, що клопотання сторони обвинувачення є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам п.3 ч.2 ст.170 КПК України, а частина інформації, яка міститься у ньому, не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що слідчий суддя не звернув увагу на те, що станом на момент арешту майна власником транспортного засобу «TESLA MODEL X», номер кузова та VIN НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_4 , є ОСОБА_10 , дата реєстрації права власності - 07.05.2025, а відтак, арешт майна третьої особи з метою подальшої конфіскації є необґрунтованим.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику власника майна, натомість, повний текст ухвали слідчого судді представник апелянта отримав 23.06.2025, а апеляційну скаргу подав до суду 25.06.2025, тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи представника власника майна ОСОБА_11 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_12 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги в частині накладення арешту на транспортний засіб, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 оскаржує ухвалу слідчого судді лише в частині задоволених вимог, а відтак, колегія суддів апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001059 від 27.11.2024 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 28, ч. 4, 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 1, 2, 3 ст. 255 КК України.

16.06.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4, ч. 5 ст. 191 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 191 КК України, за якими підозрюється ОСОБА_7 , передбачає позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_7 на праві приватної власності належить:

- садовий будинок загальною площею 123,5 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100; ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3073319.4637027.20240709.18.0000.35; номер об`єкта в РПВН: 31885639);

- земельна ділянка площею 3,9121 га, кадастровий номер :01:005:0198 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 254);

- земельна ділянка площею 0,0204 га, кадастровий номер :25:022:0001 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100);

- земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер :02:006:0070, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37);

- житловий будинок загальною площею 287,6 кв.м, житлова площа 68,6 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37);

- будинок рибака загальною площею 51,2 кв.м та земельною ділянкою 51072 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 (Реєстраційний номер майна: 24030094)

- житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 38571968).

Відповідно до інформації, яка міститься в інформаційних реєстрах ДП «Національні інформаційні системи» ОСОБА_7 на праві приватної власності належить:

- транспортний засіб «TESLA MODEL X», номер кузова та VIN НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

19.06.2025 до суду надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2025 року частково задоволено клопотання та накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме:

- садовий будинок загальною площею 123,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100; ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3073319.4637027.20240709.18.0000.35; номер об`єкта в РПВН: 31885639) із позбавленням права відчуження;

- транспортний засіб «TESLA MODEL X», номер кузова та VIN НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 із позбавленням права відчуження, розпорядження та користування.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, перевіривши наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, частково задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на садовий будинок загальною площею 123,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100; ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3073319.4637027.20240709.18.0000.35; номер об`єкта в РПВН: 31885639) із позбавленням права відчуження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного та недопущення його відчуження, позаяк зазначені обставини підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4, ч. 5 ст. 191 КК України могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами, тобто, існують обґрунтовані підстави підозрювати його у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, санкція яких передбачає конфіскацію майна, а тому, існує обґрунтований ризик відчуження, приховання чи знищення майна задля запобігання можливої конфіскації, у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначений садовий будинок, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження майна, забезпечення заходу кримінального правового характеру у виді конфіскації майна, і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Всупереч доводам апеляційної скарги, сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Однак, на переконання колегії суддів, слідчий суддя не врахував, що станом на момент розгляду клопотання про арешт майна власником транспортного засобу «TESLA MODEL X», номер кузова та VIN НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_4 , є ОСОБА_10 , дата реєстрації права власності - 07.05.2025, а відтак, накладення арешту з метою подальшої конфіскації на майно третьої особи, яка не є підозрюваною особою у даному кримінальному провадженні є необґрунтованим, оскільки посилання прокурора в клопотанні про арешт майна на те, що вказаний транспортний засіб належить підозрюваному ОСОБА_7 є безпідставним, позаяк матеріали судового провадження не містять належного підтвердження таких даних та суперечать наданим представником апелянта доказам.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

До того ж, під час апеляційного розгляду у судовому засіданні прокурор заявив, що сторона обвинувачення не заперечує проти часткового задоволення апеляційної скарги та скасування арешту транспортного засобу «TESLA MODEL X».

Таким чином, позаяк правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для арешту транспортного засобу «TESLA MODEL X», номер кузова та VIN НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_4 органом досудового розслідування не доведено, колегія суддів доходить висновку про те, що в задоволенні клопотання про арешт вищевказаного транспортного засобу слід відмовити.

Разом з тим, з огляду на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, яка не передбачає повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді частково її скасувати, колегія суддів доходить висновку про скасування ухвалу слідчого судді повністю, з постановленням нової ухвали.

На підставі вищевикладеного, з огляду на однобічність, неповноту і необ`єктивність судового розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання та накладенням арешту на нерухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме садовий будинок загальною площею 123,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100; ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3073319.4637027.20240709.18.0000.35; номер об`єкта в РПВН: 31885639) із позбавленням права відчуження, в іншій частині клопотання - відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Поновити представнику ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001059 від 27.11.2024 - задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: садовий будинок загальною площею 123,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100; ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3073319.4637027.20240709.18.0000.35; номер об`єкта в РПВН: 31885639) із позбавленням права відчуження.

В іншій частині клопотання прокурора - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_2

Судді:

ОСОБА_3____________ ОСОБА_4 ____________