Провадження № 1-кп/643/1058/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000461 від 29.01.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

УСТАНОВИВ:

До Салтівського районного суду міста Харкова надійшло клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000461 від 29.01.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою суду від 19.09.2025 призначено підготовче судове засідання для розгляду вказаного клопотання.

В подальшому підготовче судове засідання неодноразово відкладалось у зв`язку з неявкою потерпілого.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що 26.01.2015, близько 04:30 год., невстановлений автомобіль під керуванням невстановленої особи, рухаючись по пр. Ювілейному (колишня назва 50 річчя ВЛКСМ) в м. Харкові, в районі будинку 73, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , 1947 р.н., після чого з місця дорожньо-транспортної пригоди зник. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, та була доставлена до ХМК ЛІІНМД

ім. проф. О.1.Мещанінова, де померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За вказаним фактом 29.01.2015 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000461, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У ході досудового розслідування було проведено ряд слідчих дій, однак не було встановлено особу, яка скоїла кримінальне правопорушення та жодній особі не повідомлено про підозру у його вчиненні.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, у разі вчинення тяжкого злочину складає 10 років.

Як зазначає прокурор, оскільки у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився, відтак наявні підстави для закриття кримінального провадження відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Оскільки положеннями КПК України не врегульовано порядок розгляду судом клопотання про закриття кримінального провадження, тому при вирішенні процесуальних питань в ході розгляду зазначеного клопотання суд керуються загальними засадами кримінального провадження, як це передбачено ч. 6 ст. 9 КПК України.

Відтак, з урахуванням загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 22, 26 КПК України, неявка потерпілої та прокурора не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження № 0000461 від 29.01.2015, суд встановив наступне.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочате на підставі матеріалів ВДАІ м. Харкова, що надійшли до Московського РВ 29.01.2015, в яких зазначено, що 26.01.2015 з кола тролейбусів по пр. 50 років ВЛКСМ в м. Харкові бригадою ШМД № 407 до лікарні доставлена ОСОБА_4 , 1947 р.н., з травмами, характерними для ДТП.

Із досліджених судом матеріалів кримінального провадження встановлено наступне.

Постановою заступника прокурора Московського району м. Харкова від 30.01.2015 призначено групу прокурорів, а слідчим СВ Московського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області складено план слідчих дій, які необхідно здійснити для розкриття злочину.

Подальші зусилля правоохоронців були спрямовані на встановлення транспортного засобу, який вчинив ДТП та зник з місця пригоди.

Зокрема, матеріали кримінального провадження містять доручення опертивному підрозділу на проведення слідчих дій, серед яких, провести радіотехнічну розвідку на місці ДТП (а.с. 34, 36).

Водночас, матеріали кримінального провадження не місять даних щодо результатів її проведення, лише вказано, що буде надано додатково (а.с. 35).

Також, з огляду на повідомлену свідками інформацію щодо марки автомобіля, який ймовірно причетний до ДТП, та встановленому на ньому реєстраційного номерного знаку, слідчим направлено запит з наданням переліку автомобілів марки «Міцубісі Лансер 9», реєстраційний номер якого починається з літер «ВН» (а.с. 52).

Однак у відповідь на вказаний запит УДАІ ГУМВ України в Харківській області надало інформацію щодо транспортних засобів (за параметрами марки та реєстраційного номера) щодо яких наявні відомості про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 53-58).

Суд зазначає, що вказана інформація є неповною та суттєво звужувала параметри пошуку, підозрювана особа не обов`язково могла притягатись до адміністративної відповідальності до моменту скоєння ДТП.

На вказану обставину слідчі та прокурори не звернули увагу та не встановили весь перелік автомобілів відповідної марки, реєстраційний номер яких починається з літер «ВН».

Також під час розслідування не була врахована інформація, викладена у листі УДАІ ГУМВС України в Харківській області від 23.02.2015 (а.с. 59), в якій зазначено про необхідність направлення відповідного запиту за місцем реєстрації транспортних засобів, а саме до УДАІ ГУМВ України в Одеській області. Матеріали кримінального провадження відповідного запиту не місять.

В подальшому надавались однотипні доручення оперативним працівникам міліції для встановлення можливих очевидців подій, які виявились безрезультатними.

Між тим, у рапорті начальника Московського РВ ХМУ від 03.02.2015, адресованому начальникові УОТЗ ГУМВС України в Харківській області, вказано про проведення радіотехнічної розвідки, яка так само не була проведена.

Водночас в ході досудового розслідування 12.02.2015 допитано свідка ОСОБА_5 (а.с. 68), який повідомив, що працює таксистом та в момент ДТП перебував неподалік. Оскільки він почув характерний звук, а тому разом зі своїм товаришем попрямував до місця ДТП та побачив, як з того місця віддаляється автомобіль марки ВАЗ 2109 чи 2115 темно-червоного кольору. Вони намагались наздогнати автомобіль, проте не змогли.

Проте інформація щодо можливої причетності водія автомобіля марки ВАЗ 2109, 2115 темно-червоного кольору до ДТП також не була своєчасно та у повному обсязі перевірена в ході досудового розслідування.

Єдиний документ, який стосується перевірки транспортних засобів марки ВАЗ 2109, 2115 на причетність до скоєння ДТП - це запит начальнику РСЦ МВС України у Харківській області від 29.12.2021 (а.с. 178) про надання інформації про власників вказаних транспортних засобів, який був направлений майже через майже 7 років після допиту свідка ДТП.

Крім того, з інформації слідчого від 09.04.2019 про хід досудового розслідування, наданої прокурору (а.с. 153), вбачається, що слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про отримання тимчасового доступу до інформації, яка міститься у операторів мобільного зв`язку, щодо усіх телефонних з`єднань, які були встановлені у місці вчинення кримінального правопорушення.

Втім, надані до суду матеріали кримінального провадження не місять даних щодо розгляду зазначеного клопотання та отриманої інформації.

Суд констатує, що матеріали досудового розслідування здебільшого містять доручення про проведення слідчих (розшукових) дій з метою встановлення винуватця ДТП та однотипні рапорти про неможливість встановити інформацію, яка представляє інтерес для слідства.

Проте ключова інформація, а саме: причетність автомобілів марки ВАЗ 2109, 2115 темно-червоного кольору «Міцубісі Лансер 9», реєстраційний номер якого починається з літер «ВН» - не була відпрацьована в повному обсязі.

Так само не були використані можливості радіотехнічної розвідки та інформація операторів мобільного зв`язку з метою встановлення винуватця ДТП та розкриття злочину.

Вказане свідчить, що орган досудового розслідування не вжив вичерпних та дієвих заходів з метою розкриття злочину, а прокурор - не забезпечив належне процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Положенням п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Як визначено п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, складає 10 років.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Водночас ст. 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Проте, яка вбачається із матеріалів кримінального провадження, слідчі (розшукові) дії фактично не виконувались, а тому досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000461 від 29.01.2015 не може відповідати вимогам ефективності.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1, не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами (ст. 9, 25 КПК України).

Отже, органом досудового розслідування не дотримано приписи ст. 2 КПК України у частині повного розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

При цьому, суд зауважує, що правова норма, передбачена п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, не надає автоматично прокурору право на звернення до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не звільняє прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених ст. 9, 25 КПК України під час здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Така позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, відображеною, зокрема, в постановах від 25.08.2021 (справа № 142/536/20), від 29.06.2022 (справа № 725/3569/21), від 07.06.2023

(справа № 545/51/22).

З`ясування обставин для закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій

п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи дотримався орган досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин справи. Прийняття рішення про закриття провадження з цієї підстави можливе лише після констатації того, що орган досудового розслідування провів повне, всебічне та неупереджене розслідування і вжив усіх можливих заходів, проте не встановив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Враховуючи дані, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 0000461 від 29.01.2015, суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування не було вжито належних заходів для встановлення особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а тому є передчасним твердження, про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Також суд зауважує, що звертаючись до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження, прокурор намагається нівелювати як власну бездіяльність, так і бездіяльність з боку співробітників поліції під час проведення досудового розслідування.

За таких обставин досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити завданням та засадам кримінального провадження.

На переконання суду, закриття кримінального провадження у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, не може бути автоматичним, без з`ясування повноти вжитих в ході досудового розслідування заходів. Інакше, законодавець визначив би можливість прийняття такого процесуального рішення слідчим чи прокурором. Натомість такі повноваження надані виключно суду з метою об`єктивної перевірки повноти вжитих заходів для розкриття злочину.

На переконання суду, при вирішенні питання про закриття даного кримінального провадження, визначальною є також позиція потрепілого. Проте його думка не була з`ясована перед направленням клопотання до суду, а в подальшому потрепілий не з`явився на виклик до суду.

Враховуючи наведене, суд вважає клопотання прокурора необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Одночасно суд звертає увагу, що згідно з ч. 11 ст. 284 КПК в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про закриття кримінального провадження, а оскарження ухвали про відмову в закритті кримінального провадження, вказаною нормою не передбачено. Наведений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.08.2024 у справі № 331/1020/24.

Керуючись п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, ст. 49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000461 від 29.01.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити, а матеріали кримінального провадження повернути прокурору для проведення досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6