Кримінальне провадження №629/5637/25
Номер провадження 1-кп/629/332/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження №0000655 від 28.05.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

03.08.2007 Лозівським міськрайонним судом в Харківській області, за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

16.04.2013 Лозівським міськрайонним судом в Харківській області, за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

10.08.2017 Лозівським міськрайонним судом в Харківській області, за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;

18.10.2019 Лозівським міськрайонним судом в Харківській області, за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263-1, 70, ч.4 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі;

30.11.2020 Лозівським міськрайонним судом Харківській області, за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

07.11.2022 Амур Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 14.11.2024 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в

27.05.2025, точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось можливим, у невстановленому місці, за невстановлених досудовим розслідуванням та судовим розглядом обставин у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку). Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), цього ж дня, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 прибув до квартири АДРЕСА_3 , котра належить ОСОБА_6 . Після чого, за допомогою відмичок, які заздалегідь приніс із собою, незаконно проник до приміщення вищевказаної квартири. Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, достовірно знаючи про те, що згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан на всій території України та Указом Президента України № 235/2025 від

15.04.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено його дію з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб, впевнившись, що ніхто зі сторонніх осіб за його діями не спостерігає, таємно викрав грошові кошти в сумі 1500 доларів США, що станом на 27.05.2025 еквівалентно 62356 гривень 05 копійок та 25000 гривень, які належать ОСОБА_6 . Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 87356 гривень 05 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв кримінальне правопорушення при зазначених обставинах, цивільний позов визнав. Щиросердно розкаюється у скоєному ним злочині, бажає вступити до лав ЗСУ.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, міру покарання просила призначити на розсуд суду, цивільний позов заявлений нею просила задовольнити.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, матеріалів, що підтверджують судові витрати по справі та місцезнаходження речових доказів, при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він громадянин України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, не маючий на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, на обліку у лікаря -психіатра не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, раніше перебував з приводу Синдром залежності від опіоїдів, знятий з обліку у зв`язку з засудженням.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України і приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства та таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і

достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст. 69, 69-1, 75,76 КК України у суду немає.

Відносно ОСОБА_4 слідчим суддею було обрано 19.06.2025 року запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 19.08.2025 року.

03.07.2025 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.7 ст.72 КК України перебування обвинуваченого під цілодобовим домашнім арештом у період з 19.06.2025 року по 03.07.2025 року підлягає зарахуванню у строк відбуття ними покарання у виді позбавлення волі, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Як вбачається з ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпілою ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов у якому вона просила стягнути з ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 84 046,10 гривень та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 гривень. В обгрунтування зазначила, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого їй було спричинено матеріальну шкоду. Під час досудового розслідування ОСОБА_6 було відшкодовано частину майнової шкоди у розмірі 3 309,95 грн. Крім цього неправомірними діями обвинуваченого потерпілій було завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, моральних переживаннях, безпорадному стану та втрати довіри, що є наслідком протиправної поведінки ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні цивільний позов визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У відповідності зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у спричиненні фізичного болю та страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду від 25.05.2001), згідно якого у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він

виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, у вказаній Постанові, в п. 9 звернуто увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Способи відшкодування моральної шкоди передбачені ч. 1 ст. 1168 ЦК України, виходячи з якої вона може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Враховуючи викладене цивільним позивачем, дослідивши докази на підтвердження викладеного у позові, беручи до уваги відношення обвинуваченого до скоєного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги потерпілої з відшкодування матеріальної та моральної шкоди у повному обсязі, яка виходячи з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, має бути відшкодована одноразово в грошовому вираженні. Суд вважає, що саме такий розмір грошового відшкодування разом із винесенням обвинуваченому обвинувального вироку та призначенням останньому покарання за вчинений злочин буде відповідати обсягу матеріальних витрат та моральних страждань потерпілої.

У справі наявні речові докази.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п?яти) років та 2 (двох) місяців позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченому ОСОБА_4 обраний 03.07.2025 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 залишити в умовах ДУ Харківський слідчий ізолятор.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання обвинуваченого, а саме з 03.07.2025 року.

За правилами ч.7 ст.72 КК України строк перебування ОСОБА_4 під цілодобовим домашнім арештом з 19.06.2025 року по 03.07.2025 року, зарахувати у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 гривень та майнову шкоду у розмірі 84 046,10 гривень.

Речові докази по справі, а саме:

- грошові кошти 70 доларів США, номіналом купюр 50 доларів США-1 шт., серія номер АЕ 82153104А; 20 доларів США 1 шт., серія номер АВ 32300094Н та 400 гривень номіналом купюр 200 гривень - 2 шт., серія номер ЕБ 1185887, ЕЕ 8938937 -повернути власнику ОСОБА_6 .

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1