КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1296/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2025 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2025 року задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0001425 від 15.05.2025 та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0001425 від 15.05.2025 на тимчасово вилучене майно, яке виявлено під час проведення обшуку 01.11.2025 в автомобілі марки «TESLA» моделі «MODEL Y» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який відповідно реєстраційної картки автомобіля на праві власності належить ОСОБА_9 та яким користується ОСОБА_6 , із забороною його відчуження та використання, а саме наступні мобільні пристрої, які перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , а саме:

- 1 мобільний телефон Iphone 16 Pro з сім карткою «Лайфсел» із зазначеним на ній індивідуальним номером НОМЕР_4 ;

- 1 мобільний телефон Iphone 15 Pro з сім картками НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ;

- 1 планшет Ipad Air s/n FG24F0K7V7.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту у кримінальному провадженні 0001425.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що спрямована на безпідставне обмеження прав і законних інтересів ОСОБА_6 щодо його особистого майна та постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України.

Апелянт вказує на те, що підприємницька діяльність здійснюється ФОП ОСОБА_10 самостійно та на власний ризик відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про підприємництво». ОСОБА_6 не є суб`єктом господарської діяльності ФОП, не бере участі у її веденні та не здійснює впливу на прийняття управлінських рішень, проживає в іншому населеному пункті, що виключає можливість фактичного впливу на господарську діяльність.

Клопотання прокурора про накладення арешту на майно не відповідає вимогам КПК України, оскільки не містить конкретних підстав необхідності застосування такого заходу, не обґрунтовує причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення та не доводить наявності ризиків і мети збереження вилученого майна як речових доказів.

Таким чином за відсутності доведеної необхідності арешту майна та ризиків, у задоволенні клопотання має бути відмовлено, оскільки вимоги стороною обвинувачення доведені не були.

Крім того, ОСОБА_6 має статус адвоката, що було відомо стороні обвинувачення та суду. Накладення арешту на технічні засоби, які містять інформацію, що охоплюється адвокатською таємницею, здійснено без урахування гарантій, передбачених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що створює ризик втручання у професійну діяльність адвоката.

При цьому ОСОБА_6 у межах даного кримінального провадження не має процесуального статусу підозрюваного чи свідка.

Разом із тим, також порушено вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, оскільки клопотання про арешт майна розглянуто без повідомлення та участі власника майна.

В судове засідання представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, повідомлений в установленому законом порядку, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавав.

Відтак, колегія суддів з урахуванням зазначеного, а також думки прокурора, який не заперечував щодо проведення розгляду зазначеної апеляційної скарги, без участі представника власника майна, прийшла до висновку про можливість проведення судового розгляду без участі представника власника майна, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, що ГСУ НП України, за процесуального керівництва Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001425, зареєстрованому 15.05.2025 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України.

В межах даного кримінального провадження, 03.11.2025 прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0001425 від 15.05.2025 на тимчасово вилучене майно, яке виявлено під час проведення обшуку 01.11.2025 в автомобілі марки «TESLA» моделі «MODEL Y» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який відповідно реєстраційної картки автомобіля на праві власності належить ОСОБА_9 та яким користується ОСОБА_6 , із забороною його відчуження та використання, а саме наступні мобільні пристрої, які перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , а саме:

- 1 мобільний телефон Iphone 16 Pro з сім карткою «Лайфсел» із зазначеним на ній індивідуальним номером НОМЕР_4 ;

- 1 мобільний телефон Iphone 15 Pro з сім картками НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ;

- 1 планшет Ipad Air s/n FG24F0K7V7.

На обґрунтування вимог даного клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи органу місцевого самоврядування зловживаючи владою, всупереч інтересам служби з метою одержання неправомірної вигоди від суб`єктів господарської діяльності, в інтересах останніх вчиняють неправомірні дії, що призводять до тяжких наслідків.

За отриманою в ході досудового розслідування інформацією ФОП ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_7 , здійснює господарську діяльність у сфері тваринництва відповідно до основних видів економічної діяльності (КВЕД), пов`язаних із розведенням свиней, виробництвом м`ясної продукції та супутніми сільськогосподарськими послугами.

Здійснення вказаної господарської діяльності здійснюється в майновому комплексі ферми, який розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :04:010:0235, площею 2,88 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який перебуває у власності територіальної громади в особі Старосинявської селищної ради та з 2016 року на підставі договору № 26 від 22.01.2016 передано в оренду зазначеному підприємцю строком 15 років.

Встановлено, що посадові особи Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області та контролюючих органів державної влади, зокрема Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області, зловживаючи владою всупереч інтересам служби з метою одержання неправомірної вигоди від ФОП ОСОБА_10 та в інтересах останньої, замовчують та ігнорують недотримання даним суб`єктом господарської діяльності вимог законодавства під час ведення господарської діяльності, в частині дотримання Законів України «Про побічні продукти тваринного походження, не призначені для споживання людиною», «Про ветеринарну медицину» тощо, що призводить до тяжких наслідків.

Вказані наслідки виражаються в тому, що з приміщень майнового комплексу ферми, яка розташована за адресою: Хмельницька область Хмельницький район, с. Івки, а саме на земельній ділянці, з кадастровим номером :04:010:0235, площею 2,88 га, здійснюється витік (як безпосередньо з території, так і каналізаційної труби) рідких відходів тваринного походження, зокрема, гною та сечі, на території земельних ділянок, які безпосередньо прилеглі до даної ферми, які, в свою чергу вільно, та в хаотичному порядку розтікаються по поверхні ґрунту, що призводить до його подальшого забруднення.

Окрім цього, встановлено, що неподалік даної ферми, на відстані близько 700-800 метрів, розташована інша земельна ділянка, за географічними координатами 49°40'06.5'"№ 27°34'02.3"Е, на якій здійснюється скид падежу свиней із території вищевказаної ферми, які ймовірно заражені гострим вірусним захворюванням африканська чума свиней/ящур, - до спеціально облаштованої ями, укріпленої бетонними кільцями.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до злочинної діяльності причетні:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (син ОСОБА_10 ), РНОКПП НОМЕР_3 , уродженець: м. Житомира, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_2 за цією ж адресою (з`єднані 2 квартири). Крім цього, встановлено, що ОСОБА_6 для здійснення керівництвом даної групи, використовує офісне приміщення АДРЕСА_3 , де спільно із іншими невстановленими учасниками злочинного угрупування, опрацьовує ряд документів, що стосуються господарської діяльності вказаної ферми та узгоджує всі інші питання з цього приводу.

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 яка являється формальним ФОП, на яку зареєстроване право власності на майно вказаного свинокомплексу, а також взята відповідна оренда земельної ділянки на якій він розміщується.

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 який за вказівкою ОСОБА_6 безпосередньо здійснює керівництво на самому свинокомплексі (перебуває на посаді керуючого) щодо господарської діяльності та кадрової політики з приводу працевлаштування та самої роботи на місці, (рахується офіційно на ФОП, дата отримання доходу 01.09.2025).

- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 являється трактористом на вказаному свинокомплексі, який виконує вказівки та ОСОБА_11 з приводу вивозу гною із території вказаного свинокомплексу на інші земельні ділянки.

Оперативними працівниками на виконання доручення слідчого встановлено, що в автомобілі марки «TESLA» моделі «MODELY» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_6 та який відповідно реєстраційної картки автомобіля на праві власності належить ОСОБА_9 , зберігаються реєстраційні та бухгалтерські документи, договори, чорнові записи, та інші речі, у тому числі й у електронному вигляді, в комп`ютерній техніці, ноутбуках, планшетах, накопичувачах флеш-пам`яті, жорстких дисках, переносних носіях інформації, телефонах, грошові кошти, товарно-матеріальні цінності що мають незаконне походження, а також блокноти, щоденники тощо, що мають значення для досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, з відкритих джерел отримано інформацію, що ОСОБА_6 згідно відомостей Єдиного реєстру адвокатів України на підставі рішення Ради адвокатів Київської області отримав свідоцтво № 8758/10 від 07.02.2020 про право на зайняття адвокатською діяльністю та з 13.03.2024 відповідно до заяви від 12.03.2024 має право на заняття нею.

01.11.2025, у період часу з 15 год. 15 хв. до 17 год. 42 хв., на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/53129/25-к від 27.10.2025 проведено обшук автомобіля марки «TESLA» моделі «MODELY» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який відповідно реєстраційної картки автомобіля на праві власності належить ОСОБА_9 та яким користується ОСОБА_6 , в ході приведення якого виявлено та вилучено майно, що не входить у перелік майна, дозвіл на вилученняякого надано ухвалою Печерського районного суду м. Києва, а саме: 1 мобільний телефон Iphone 16 Proз сім карткою «Лайфсел» із зазначеним на ній індивідуальним номером НОМЕР_4 ; 1 мобільний телефон Iphone15 Pro з сім картками НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ; 1 планшет IpadAir s/n FG24F0K7V7, які перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_6

01.11.2025 постановою слідчого вищевказані пристрої визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що тимчасово вилучені під час обшуку автомобіля марки «TESLA» моделі «MODEL Y» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_6 мобільні пристрої відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

24.11.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0001425 від 15.05.2025 на тимчасово вилучене майно, яке виявлено під час проведення обшуку 01.11.2025 в автомобілі марки «TESLA» моделі «MODEL Y» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який відповідно реєстраційної картки автомобіля на праві власності належить ОСОБА_9 та яким користується ОСОБА_6 , із забороною його відчуження та використання, а саме наступні мобільні пристрої, які перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , а саме:

- 1 мобільний телефон Iphone 16 Pro з сім карткою «Лайфсел» із зазначеним на ній індивідуальним номером НОМЕР_4 ;

- 1 мобільний телефон Iphone 15 Pro з сім картками НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ;

- 1 планшет Ipad Air s/n FG24F0K7V7.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження за № 0001425 від 15.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та накладаючи арешт намобільні телефони та планшет, слідчий суддя дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає ознакам речових доказів, тому підлягає арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Також слідчий суддя зазначив, що стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста (абз. 4 ч. 2 ст. 168 КПК України).

Щодо мобільних телефонів та планшету, то дозвіл на їх виявлення, відшукання та вилучення був наданий ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

Крім того, вилучені мобільні телефони та планшет були в заблокованому стані, що унеможливило виконання слідчими вимог, передбачених абз. 4 ч. 2 ст.168 КПК України.

Наведене у сукупності свідчить про наявність у вилученого майна ознак речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя вважав, що подальше дослідження інформації, що міститься у вилученій техніці, виправдовує на даному етапі потреби досудового розслідування та таке втручання у права та інтереси власника майна, як арешт майна з метою збереження речових доказів, що забезпечить дієвість розслідування у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя зазначив, що власник майна не позбавлений в подальшому права на звернення до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна у порядку ст. 174 КПК України.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, всупереч твердженням апелянта, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження № 0001425 від 15.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК Українита відношення до нього вилученого майна, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Разом з тим, відповідно до п. 7 ст. 236 КПК України, вилучені предмети, а саме:мобільний телефон Iphone 16 Pro з сім карткою «Лайфсел» із зазначеним на ній індивідуальним номером НОМЕР_4 ; мобільний телефон Iphone 15 Pro з сім картками НОМЕР_5 та НОМЕР_6 та планшет Ipad Air s/n FG24F0K7V7, які перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , входить до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/53129/25-к від 27.10.2025 про дозвіл на проведення обшуку, однак лише з можливістю зняття копії інформації з відповідних пристроїв, а тому вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК Українитимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно вимог ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею враховано, що вилучені мобільні телефони та планшет були в заблокованому стані, що унеможливило виконання слідчими вимог, передбачених абз. 4 ч. 2 ст.168 КПК України та, що подальше дослідження інформації, що міститься у вилученій техніці, виправдовує на даному етапі потреби досудового розслідування та таке втручання у права та інтереси власника майна, як арешт майна з метою збереження речових доказів, що забезпечить дієвість розслідування у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, всупереч твердженням апелянта.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 167, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали посилання апелянта на те, що вилучені мобільні телефони містять інформацію, яка охоплюється адвокатською таємницею, оскільки доказів того, що під час проведення їх огляду чи проведенні експертизи було чи буде порушено адвокатську таємницю не надано. При цьому під час проведення обшуку був присутній представник ради адвокатів - адвокат ОСОБА_13 .

Щодо твердження апелента про те, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся з недотримання положень ч. 1 ст. 172 КПК України, а саме не повідомлено власника майна про його розгляд, то колегія суддів, з урахуванням вище викладеного не погоджується, з твердженнями апелянта, що дана обставина є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, слідчим суддею вживалися заходи, щодо повідомлення учасників справи про розгляд клопотання про арешт майна, в тому числі на електронну адресу ОСОБА_6 , яка зазначена у витязі з Єдиного реєстру адвокатів України /а.с. 105-106/ направлено повістку.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК Україниарешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_14