Справа № 352/936/24
Провадження № 1-кп/352/89/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00000024 від 09.01.2024 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, військовослужбовця за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , одруженого, утриманці відсутні, українця, громадянина України, депутатом будь-якої ради не обирався, згідно ст. 89 КК України не судимого, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручено, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, -

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.

Вказане кримінальне правопорушення підсудний вчинив при наступних обставинах:

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на час притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.

Досудовим розслідуванням установлено, що з кінця листопада 2023 року ОСОБА_5 виконував будівельні роботи у домоволодінні ОСОБА_6 у АДРЕСА_3 , де він тимчасово проживав в одному із приміщень, за згодою власника, отримавши від нього ключі від будинку та господарських споруд.

У другій половині дня, 16.12.2023 Р., ОСОБА_5 вийшов з території домоволодіння по АДРЕСА_3 та пішов до сусіднього домоволодіння, яке також на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , та знаходиться по АДРЕСА_4 , де через незачинену хвіртку з тильної сторони домоволодіння зайшов на його територію.

В той же день, приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_5 , будучи на території вказаного домоволодіння ОСОБА_6 , побачив у середині відчиненого господарського приміщення (недобудоване приміщення бані) шуруповерт марки «Bosch» і в цей час у нього виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, а власника майна немає на території домоволодіння, шляхом вільного доступу, через відкриті двері, зайшов до господарського приміщення на території домоволодіння ОСОБА_6 , звідки таємно викрав шуруповерт марки «Bosch Professional» моделі «GSR 180-LI», вартістю 2276 грн.

Після цього, ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2276 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 17.12.2023 р., приблизно о 18 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у новобудові на території домоволодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , побачив у одній із кімнат на другому поверсі приміщення кутову шліфувальну машинку марки «Бикор» і в цей час у нього виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, а власника майна немає на території домоволодіння, шляхом вільного доступу, зайшов до не обладнаної дверима кімнати на другому поверсі новобудови на території домоволодіння ОСОБА_6 , звідки таємно викрав кутову шліфувальну машинку марки «Бикор» моделі «БШУ-850-1», вартістю 606 грн.

Після цього, ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 606 грн.

Продовжуючи свою неправомірну дяльність, ОСОБА_5 18.12.2023 р., приблизно о 17 год., перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , згадав про те, що у приміщенні сторожового будиночку, на території вказаного домоволодіння знаходиться газовий балон укомплектований пальником і в цей час у нього виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, а власника майна немає на території домоволодіння, шляхом вільного доступу через не зачинені двері, зайшов до приміщення сторожовому будиночку на території вказаного домоволодіння ОСОБА_6 , звідки таємно викрав газовий балон 2-2 № 585859 ЕМК-29, укомплектований газовим видувним пальником LE JIA зі шлангом та редуктором з манометром, вартістю 1876 грн.

Після цього, ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1876 грн.

Таким чином, вчиненими у період часу, з 16.12.2023 р. по 18.12.2023 р., крадіжками ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4758 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілим дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєних ним кримінальних правопорушень вищенаведених у вироку. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що неправомірне діяння скоїв внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища, заподіяні потерпілому матеріальні збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду письмову заяву в якій ствердив, що йому дійсно повністю відшкодовано спричинену обвинуваченим шкоду в добровільному порядку, жодних претензій до останього немає. Просить суд кримінальне провадження відносно обвинуваченого розглядати за його відсутності та не призначати йому суворе покарання.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, так як він, в умовах воєнного стану, повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових проступків та злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини судом не встановлено.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, заподіяні неправомірними діями збитки відшкодував потерпілому в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку потерпілого щодо міри покарання, яке слід призначити підсудному, а також враховує і те, що підсудний будучи військовослужбовцем за мобілізацією займається суспільно-корисною працею, має легальний дохід, згідно ст. 89 КК України не судимий, негативно ставиться до скоєного, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, на обліку в ОНД та ОПНЛ не перебуває.

З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначаючи основне покарання у вигляді позбавлення волі, суд застосовує щодо підсудного норми ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався, як і підстави для його обрання останньому на даній стадії процесу суд не вбачає.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 342 - 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався, як і підстави для його обрання останньому до вступу вироку в законну силу відсутні.

Речові докази повернути за приналежністю потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_5 .

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави 5679,60 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ витрат на проведення судових експертиз.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору та обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_7