Справа № 462/7902/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2714/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 11 жовтня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застава, щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ( у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ( у режимі відеоконференції)

встановила:

даною ухвалою клопотання задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08 грудня 2025 року включно.

Заставу визначено в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242240 /двісті сорок дві тисячі двісті сорок/ грн. 00 коп., яку підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент на рахунок: Одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України в Львівській області Банк отримувача: Державна казначейська служба України, м.Київ Рахунок отримувача: UA0000757.

У разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати:

- прибувати до кабінету слідчого СВ відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 з періодичністю, необхідною для належного проведення необхідних процесуальних дій у кримінальному провадженні;

- не відлучатися за межі м. Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Якщо підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі внесення застави, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Дата закінчення дії ухвали 08 грудня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого СВ відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що ухвала слідчого судді винесена з порушенням норм КПК України, що знайшло свій вияв у необ`єктивності та упередженості слідчого судді.

Звертає увагу на те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не було надано слідчому судді жодних підстав, доказів вважати, що ОСОБА_7 перебуваючи на іншому запобіжному заході, який не передбачає тримання під вартою, може переховуватися від органів слідства і суду чи скоїти інші злочини.

Вказує, що в ухвалі суду, щодо позиції сторони захисту, не в повній мірі зазначено, чому захисник заперечив клопотання та просив суд відмовити у задоволенні клопотання.

Крім того, оскаржувана ухвала суперечить вимогам ст. 370 та п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України.

Зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, не має наміру переховуватися від органів слідства і суду, не має наміру скоїти кримінальні правопорушення, чи вчиняти будь-які протиправні дії, коштів на сплату визначеної судом застави немає, вину в інкримінованому визнає повністю, приймав безпосередню участь в бойових діях на сході України, отримав поранення та потребує лікування.

Заслухавши доповідь судді, виступ підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які просили задоволити апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечив апеляційну скаргу, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з вимогами статей 177, 178 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, висновки слідчого судді та матеріали, долучені до клопотання слідчого, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином. Доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі про відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на таке.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, що підтверджується зібраними на даний час доказами.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» дав визначення терміну «обґрунтована підозра», вказавши, що це означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На переконання колегії суддів, зібрані органом досудового розслідування докази на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в інкримінованому йому злочині.

10 жовтня 2025 року ОСОБА_7 затримано, відповідно до п.1 ч.1 ст.208 КПК України.

10 жовтня 2025 року ОСОБА_7 відповідно до п.1 ч.2 ст.276 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

При цьому, під час розгляду клопотання, слідчим суддею було встановлено, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор, дають достатні підстави для висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Колегія суддів, перевіривши матеріали за даним клопотанням, вважає такий висновок слідчого судді правильним.

Слідчий суддя обґрунтовано зазначив у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, що враховуючи вагомість наявних доказів про підозру вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення вказаного кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який не працює, що свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів та його можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи той факт, що ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів і тому саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе належним чином забезпечити поведінку останнього під час досудового розслідування та може запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах та цим ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім цього, колегія суддів погоджується з висновками районного суду про те, що відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України заставу слід визначити в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242240 /двісті сорок дві тисячі двісті сорок/ грн. 00 коп., оскільки саме такий розмір застави, в разі її внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Колегія суддів вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Посилання сторони захисту у поданій апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, не має наміру переховуватися від органів слідства і суду, не має наміру скоїти кримінальні правопорушення, чи вчиняти будь-які протиправні дії, коштів на сплату визначеної судом застави немає, вину в інкримінованому визнає повністю, приймав безпосередню участь в бойових діях на сході України, отримав поранення та потребує лікування, на переконання колегії суддів, не спростовують висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відповідно необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Жодних обставин, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_7 під вартою, так і про допущення при розгляді даного клопотання процесуальних порушень, під час апеляційного розгляду встановлено не було.

Доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, колегією суддів не можуть бути враховано, оскільки з врахуванням висунутої підозри вказане жодним чином не зменшує існування встановлених ризиків, а навпаки надасть йому змогу уникнути кримінальної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді також не спростовують.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 11 жовтня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застава, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді