Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/554/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 405/6315/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м.Кропивницького від 23 жовтня 2025 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Помічна Кіровоградської області, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 ;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 53 дні в межах строку досудового розслідування тобто, з 14 год. 45 хв. 23.10.2025 до 14.12.2025 включно, із визначенням розміру застава в сумі 60 560 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м.Кропивницького від 23 жовтня 2025 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 53 дні в межах строку досудового розслідування тобто, з 14 год. 45 хв. 23.10.2025 до 14.12.2025 включно, із визначенням розміру застава в сумі 60 560 грн.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що ОСОБА_8 , в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995, не бажаючи займатися суспільно корисною працею, переслідуючи корисливі мотиви та мету незаконного збагачення за рахунок вчинення умисного, протиправного діяння у сфері обігу психотропних речовин, обрав предметом своєї незаконної діяльності особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (Таблиця 1, Список 2) віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонений.

Так, під час проведення досудового розслідування за матеріалами вказаного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_8 , у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 31.07.2025, за невстановлених слідством обставин, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995, придбав з метою подальшого збуту прозорий поліетиленовий пакетик на зіп-застібці з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта від 01.09.2025 № СЕ-19/112-25/12372-НЗПРАП, містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,312 г.

Таким чином, отримавши у володіння особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, ОСОБА_8 , переслідуючи злочинний умисел, вчинив придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, з метою збуту.

В подальшому, ОСОБА_8 , особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, у невстановлений під час досудового розслідування час, але з моменту придбання і до моменту збуту, тобто, не пізніше 31.07.2025, за невстановлених обставин, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995, з метою подальшого збуту, зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , прозорий поліетиленовий пакетик на зіп-застібці з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта від 01.09.2025 № СЕ-19/112-25/12372-НЗПРАП, містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,312 г.

Таким чином, зберігаючи до моменту збуту особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, ОСОБА_8 , переслідуючи злочинний умисел, вчинив зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, з метою збуту.

В подальшому, на підставі постанови прокурора відділу Кіровоградської обласної прокуратури, працівниками поліції було проведено негласну слідчу (розшукову) дію, а саме, контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в ході якої було встановлено, що 31.07.2025 в період часу з 11:57 год. по 11:59 год. ОСОБА_8 , переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок вчинення умисного, протиправного діяння у сфері обігу психотропних речовин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у дворі домоволодіння, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995, передав в обмін на грошові кошти ОСОБА_9 , прозорий поліетиленовий пакетик на зіп-застібці з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка, відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів від 01.09.2025 № СЕ-19/112-25/12372-НЗПРАП, містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,312 г.

Таким чином, шляхом особистого продажу, отримавши, у якості оплати, грошові кошти в сумі 1000 грн. (одна тисяча), банкнотами, які раніше були оглянуті та вручені ОСОБА_9 , для проведення оперативної закупки, тим самим ОСОБА_8 , переслідуючи злочинний умисел, вчинив збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які б свідчили про наявність підстав та необхідність застосування до ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Свої вимоги обґрунтувала тим, що суд не врахував фактичні обставини, які мають значення для справи це те, що підозрюваний ОСОБА_8 не має судимості, має постійне місце проживання та хворіє на ряд захворювань, які потребують постійного прийому ліків та має матір пенсійного віку, яка проживає разом з ним, а тому ризики передбачені ст. 177 КПК України є не обґрунтованими

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що слідчими ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 02.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000215 за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 307 КК України.

14.10.2025 у порядку та в строки передбачені 277 КПК України, повідомлено ОСОБА_8 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке є тяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до восьми років. Враховано дані, що характеризують особу ОСОБА_8 тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення; вік підозрюваного, його майновий стан та сімейний стан, стан здоров`я.

Крім того, слід зазначити, що обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка від 02.08.2025 ОСОБА_12 , протоколом про результати проведення НСрД контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 01.08.2025 відносно ОСОБА_8 , висновком експерта за результатами проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів від 01.09.2025 №СЕ-19/112-25/12372-НЗПРАП.

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

- щодо ризику передбаченого п. 1 кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_8 , є тяжким кримінальним правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волік строком від шести до десяти років, що в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для підозрюваного переховуватися від суду. Означене покарання в разі визнання ОСОБА_8 винуватим буде призначене до реального відбування без можливості застосування правил ст. 69, 75 КК України (пільгових інститутів призначення покарання), що в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для підозрюваного переховуватися від суду.

Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ. Зокрема в рішенні від 26.06.2001 у справі «Ilijkov v. Bulgaria» (§ 80, заява № 33977/96) суд зазначив, що суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження;

- щодо ризику передбаченого п. 3 протокол допиту свідка, разом з його анкетними даними та місцем його проживання, який дає викривальні свідчення відносно підозрюваного відкриті стороні захисту, оскільки додані до клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що створює передумови для можливої спроби поза процесуального впливу на свідка. Отже, загроза того, що підозрюваним може здійснити дії, спрямовані на вплив у поза процесуальний спосіб на свідка у цьому кримінальному провадженні з метою ненадання суду достовірних показань щодо обставин можливого вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто якщо свідки чи потерпілий допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, окрім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, але й на стадії судового провадження до моменту його безпосереднього допиту в суді.

- щодо ризику передбаченого п. 5 додана клопотання довідка про судимість відносно ОСОБА_8 свідчить, що хоча вироки суду відносно нього є погашеними, однак, вказане характеризує ОСОБА_8 , як особу, що схильна до вчинення кримінальних правопорушень. Крім цього, він в провадженні Маловисківського районного суду Кіровоградської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000109 від 01.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України. Наведене свідчить, що після відбуття покарання за вчинення злочинів на шлях виправлення ОСОБА_8 не став і продовжив вчиняти кримінальні правопорушення.

Також слідчий суддя дійшов до правильного висновку з яким погоджується колегія суддів, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставини справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірними та такими, що принижують його гідність у розмінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України та визначив розмір застави, яка становить 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн.

Доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що ризики зазначені в клопотанні, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Крім того, доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом не враховано позитивно характеризуючи дані, не заслуговують на увагу, оскільки не є такими обставинами, які значною мірою знижують рівень існування обґрунтованих ризиків, які встановлені слідчим суддею та знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що належна поведінка останнього на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення не встановлено.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м.Кропивницького від 23 жовтня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 53 дні в межах строку досудового розслідування тобто, з 14 год. 45 хв. 23.10.2025 до 14.12.2025 включно, із визначенням розміру застава в сумі 60 560 грн. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)