ЄУН № 337/151/26
Провадження № 1-кс/337/39/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2026 року Слідчій суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , суб`єктів кримінального провадження : старшого слідчого СВ ВП № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , яке погоджено прокуроромЗапорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , на підставі матеріалів досудового розслідування внесеного доЄдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001032 від 22.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , який перебував на посаді номера обслуги 2 зенітно-ракетного відділення зенітно-ракетного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження № 0001032 від 22.04.2024 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 , доставлений до приміщення суду конвоєм.

В обґрунтування заявленого клопотання органом досудового розслідування зазначено, що наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 від 28 листопада 2023 року №75 військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 2 зенітно-ракетного відділення зенітноракетного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу. Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства. Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, старший солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них 2 інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Разом з цим, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин. Так, 30 грудня 2023 року ОСОБА_6 , діючим умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце несення служби, а саме місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця несення служби не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

Клопотання слідчого СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 , саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні вважає клопотання законним та обґрунтованим, підтримав його та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 , заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, він залишив військову частину, так як його не влаштовувало оточення, тобто інші військово службовці, за станом здоров`я, він бажав, проходити військову службу в тиловій частині, але туди його не направили, надалі він має намір пройти ВЛК та перебувати в тиловій частині, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Захисник адвокат ОСОБА_5 , заперечував проти застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити, так як ризики переховування його підзахисного відсутні.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшов наступного висновку.

В провадженні СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0001032 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2024 року, за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, кваліфіковане як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Органом досудового розслідування встановлена наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

09.01.2026 р. підозрюваного ОСОБА_6 , затримано в порядку ст.208 КПК України о 10:20 годині (фактичний час затримання 09:50 год.).

09.01.2026 р. слідчим СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за погодження з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, винесено повідомлення про підозру у вичинені кримінального правопорушення у кримінальному провадженню за № 0001032 від 22.04.2024, яку в порядку ст.ст. 276-279 КПК України вручено гр. ОСОБА_6 , у присутності захисника ОСОБА_5 .

Органом досудового розслідування встановлена наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

09.01.2026 р. о 19:20 годині підозрюваному ОСОБА_6 у присутності захисника вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2, ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного ОСОБА_6 , до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років. Орган досудового розслідування послався на існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними, ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_6 для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких є особливо тяжким і за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років.

В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля. Крім того, бажання ОСОБА_6 уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного. Таким чином, констатовані ризики є обґрунтованими та доведеними.

Не утворює підстав для звільнення підозрюваного і участь останнього у бойових діях пов`язаних з захистом суверенітету та незалежності України, оскільки ці обставини мали місце і на час вчинення злочину, а отже вони не утворюють для ОСОБА_6 жодних моральних запобіжників при обранні ним моделі поведінки, що дає підстави вважати, що найбільш ефективним запобіжним заходом відносно підозрюваного ОСОБА_6 , та таким, що забезпечить неупередженість повноту та всебічність процесу досудового розслідування в даному випадку, буде тримання під вартою.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а тому Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Заперечення захисника та обвинуваченого, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає необґрунтованими, оскільки захисником належним чином не доведено та не додано доказів які б спростовували наявність ризиків , передбачених ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в клопотанні.

Оцінивши надані слідчому судді матеріали справи, вислухавши пояснення слідчого та прокурора, які підтримали клопотання, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання, слідчий суддя враховуючи всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості , виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з метою забезпечення високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, враховуючи особу підозрюваного, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, кваліфікованого як, дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5-12 років, що підтверджується обґрунтованою підозрою вчинення ОСОБА_6 , вказаного злочину, тобто останній є особою, яка не шанує закони держави в якій живе та не додержується їх, а тому з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, може зникнути та переховуватись від органу досудового розслідування та суду.Застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного неможливо, оскільки, підозрюваний знаходячись на волі, з метою уникнення покарання, може буде незаконно впливати на свідків, в тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів, перебуваючи на волі останній не буде виконувати обов`язки покладені на особу при обранні інших запобіжних заходів, дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО в матеріалах клопотання відсутні, та при розгляді клопотання слідчому судді таких відомостей не надано. ОСОБА_6 , не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що дає підстави вважати, що найбільш ефективним запобіжним заходом відносно підозрюваного ОСОБА_6 , та таким, що забезпечить неупередженість повноту та всебічність процесу досудового розслідування в даному випадку, буде тримання під вартою з ізоляцією від суспільства , що відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчий суддя, керуючись п.1 ч.4 ст.183 КПК України, при постановленні даної ухвали, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177,178 КПК України, вважає за необхідне не визначати підозрюваному розмір застави, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст. ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,196,197, 202, 205, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , на підставі матеріалів досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001032 від 22.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) діб, починаючи з 10 січня 2026 року до 10 березня 2026 року включно.

Строк дії ухвали про застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 10 березня 2026 року.

Утримувати підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під арештом в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор».

Повідомити про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, начальника ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити прокурору, підозрюваному та захиснику та направити до Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її постановлення, а підозрюваним з дня вручення її копії.

Повний текст ухвали проголошено 10.01.2026 року о 12-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1