У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/11252/25

№ 1-кп/183/2500/25

04 лютого 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Самар в залі Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені до ЄРДР 30 вересня 2025 року за №0001180 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, вдівця, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, військовослужбовця за контрактом на посаді бойового медика взводу 1 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в військовому званні «солдат», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09 липня 1998 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 45 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 30 червня 1999 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України частково приєднано по вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 1998 року до відбуття 3 роки 2 місяці позбавлення волі. Звільнений 13 липня 2002 року по відбуттю строку покарання.

- 25 квітня 2005 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ст. 69, ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 16 червня 2007 року по відбуттю строку покарання.

- 04 грудня 2008 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

- 13 квітня 2009 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 162 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання приєднати вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2008 року. До відбуття покарання 2 роки позбавлення волі. Звільнений 03 листопада 2010 року умовно-достроково. Не відбутий строк покарання 7 місяців 8 днів.

- 09 квітня 2009 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання частково приєднати 1 рік 6 місяців до вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2008 року. До відбуття покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

- 22 травня 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 08 листопада 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 03 лютого 2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати 1 місяць до вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2012 року. До відбуття покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

- 15 вересня 2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 3 ст. 70 КК України частково приєднати до вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року. До відбуття покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 13 травня 2016 року по відбуттю строку покарання.

- 17 серпня 2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 27 березня 2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати до вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року. До відбуття покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

- 03 жовтня 2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати до вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 2 березня 2019 року. До відбуття покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

- 13 листопада 2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати до вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року. До відбуття покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 11 серпня 2023 року по відбуттю строку покарання.

- 25 листопада 2024 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 до 5 років позбавлення волі. Прибув 25.01.2025 до Синельниківської ВК №94 Дніпропетровської області.

- Звільненого 08 квітня 2025 року на підставі ст. 811 КК України, для проходження військової служби за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , на невідбутий строк 4 роки 9 місяців.

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Відповідно до наказу командира військової частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.08.2025 за №231/нст, солдата ОСОБА_3 призначено на посаду бойового медика взводу 1 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_3 в розумінні вимог ст.ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину, та останньому було достеменно відомо про несення військової служби під час воєнного стану.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на особливий період, старший солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_3 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так,з метою виконання завдань за призначенням особовий склад військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і солдат ОСОБА_3 розташувались поблизу населеного пункту Троїцьке Синельниківського району Дніпропетровської області (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану).

Реалізуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом на особливий період і проходячи її на посаді бойового медика взводу 1 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 16 серпня 2025 року самовільно залишив місце розташування підрозділу в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , чим незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби та продовжував ухилятися до 30 вересня 2025 року, тобто до часу встановлення працівниками правоохоронного органу його місця знаходження, а саме на території м. Самар Дніпропетровської області.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, мотивуючи клопотання тим, що відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Згідно до ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання захисника підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор проти заявленого клопотання сторони захисту заперечував, мотивуючи свою позицію тим, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово засуджений та скористався своїм правом на підставі ст. 811 КК України.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані в обґрунтування докази, вислухавши думки прокурора та обвинуваченого, суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 КК України, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Як вбачається з наданих прокурором письмових доказів, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 5 ст. 407 КК України надійшов до суду 03.11.2025 року.

Також з матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про намір повернутися для продовження проходження військової служби в будь-якій військовій частині Збройних Сил України. Крім того стороною захисту до клопотання додана письмова згода командира військової частини НОМЕР_2 про продовження військової служби солдата ОСОБА_3 з наступним призначенням його на вакантну посаду військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином суд вважає, що всі умови, визначені ч. 5 ст. 401 КК України виконані, тому ОСОБА_3 може бути звільнений від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Таким чином суд вважає, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 повинно бути закрите.

Керуючись ст. 401 КК України, ст. ст. 284, 288 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання сторони захисту - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені до ЄРДР 30 вересня 2025 року за №0001180 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК відносно ОСОБА_6 закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 288 КПК України суд зобов`язує командира військової частини НОМЕР_2 після набрання ухвалою законної сили невідкладно поновити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військовій службі.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти скасувати та звільнити його з-під варти.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1