Справа №613/343/25 Провадження № 1-кп/613/64/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001065 від 27.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петропавлівка Богодухівського району Харківської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 12.01.2024 за ч.4 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.09.2024 на підставі ст.81-1 КК України для проходження військової служби,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч. 4 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України.

07 січня 2026 року прокурором у судовому засіданні було подано клопотання про продовження строку застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вмотивоване з посиланням на обгрунтованість підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України, та наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Про існування ризику переховування від суду свідчить те, що ОСОБА_5 з жовтня 2024 року не з`являвся у судові засідання та не брав участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції з установою виконання покарань (станом на 19.02.2025 не з`явився у 6 судових засідань 07.10.2024, 06.11.2024, 29.11.2024. 25.12.2024, 24.01.2025, 19.02.2025), не повідомив сторону обвинувачення або суд про вибуття з установи виконання покарань для проходження військової служби, після чого тривалий час не з`являвся у судові засідання.

19.02.2025 ОСОБА_5 ухвалою суду було оголошено у розшук, а судовий розгляд стосовно нього зупинено. 29.04.2025 Богодухівським РВП ГУНП в Харківській області було повідомлено суд про встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 у м. Вінниця та зобов`язано його явкою до Богодухівського районного суду Харківської області, однак, ОСОБА_5 , будучи повідомленим про дату, час та місце судового засідання, станом на 10.09.2025 жодного разу не з`явився у судові засідання, про причини неявки суд чи сторону обвинувачення не повідомляв.

20.09.2025 ОСОБА_5 було затримано та доставлено до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської оласті від 21.09.2025 стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18.11.2025. Ухвалою суду від 14.11.2025 продовжено строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 до 12.01.2026 включно.

Ризики, які стали підставою для обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати і на даний час.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що обставинами, якими обґрунтовується наявність ризику переховування від суду у кримінальному провадженні, також підтверджується неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. При цьому, на думку прокурора, застосування більш м`яких запобіжних заходів, у т.ч. домашнього арешту, не здатне усунути ризику переховування від суду, оскільки не виключається можливість продовження неявок обвинуваченого в судове засідання без поважних причин.

З огляду на наведене, з посиланням на ст.178, ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України прокурор стверджує про наявність підстав для продовження стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник зазначив, що ризики, зазначені прокурором, є перебільшеними, а належне виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків може бути забезпечене застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_5 зробив для себе певні висновки.

Обвинувачений зазначив, що не визнає вини у вчиненні інкримінованого злочину, підозра є необгрунтованою, а наміру переховуватися від суду він не має.

З огляду на викладене, захисник та обвинувачений просили змінити запобіжний захід ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт, який слід відбувати за адресою : АДРЕСА_1 .

Суд, розглянувши клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, дослідивши наявні матеріали справи, зазначає наступне.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 21.09.2025 обрано стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 18 листопада 2025 року включно.

Визначено обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у кримінальному провадженні 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2025, що складає 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн.

Ухвалою суду від 14.11.2025 за клопотанням прокурора продовжено дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до 12 січня 2026 року включно.

Згідно зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до п. 1 ч.1, ч.2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За приписами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутацію, майновий стан, наявність у нього судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Судом враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України, а саме незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, їх перевезення і зберігання, що спричинило тяжкі наслідки. Згідно з обвинувальним актом, внаслідок вказаних спільних протиправних дій осіб у складі організованої групи завдано матеріальну шкоду на загальну суму 762861,70 грн, що у 672 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Перевірка судом обґрунтованості пред`явленого обвинувачення та правомірності кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України є завданням судового провадження, яке триває наразі, і для забезпечення якого необхідним є належне виконання своїх процесуальних обов`язків усіма учасниками провадження, у т.ч. обвинуваченим.

Суд бере до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, сприяти якому має тримання під вартою.

При цьому суд, вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, або передбачити можливе покарання за інкриміноване обвинуваченому діяння.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Надаючи оцінку доводам прокурора про наявність ризику переховування від суду, передбаченого пунктом 1 ч.1 ст.177 КПК України, суд зазначає наступне.

За приписами п.1 ч.7 ст.42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України, участь обвинуваченого в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження є обов`язковою.

Належним виконанням процесуального обов`язку, передбаченого п.7 ч.1 ст.42 КПК України, може бути або прибуття в судове засідання, або, у разі наявності поважних причин для неприбуття, передбачених статтею 138 КПК України, - належне і вчасне повідомлення про причини неприбуття.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2021 було застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 16.10.2021, після цього запобіжний захід не продовжувався.

Ухвалами Богодухівського районного суду Харківської області від 05.10.2022, 31.10.2022, 19.01.2023, 03.05.2023 у зв`язку з неодноразовою неявкою обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання було оголошено його привід. Згідно з повідомленнями Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області привід виконати неможливо у зв`язку з відсутністю ОСОБА_5 за місцем проживання ( АДРЕСА_1 ).

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12.06.2023 було оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_5 .

Згідно з повідомленням Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 30.06.2023 місцезнаходження ОСОБА_5 було встановлене у м. Кривий Ріг, ОСОБА_5 зобов`язано явкою до суду.

У зв`язку з неявкою обвинуваченого в судові засідання ухвалами суду від 04.09.2023 та від 17.10.2023 до ОСОБА_5 було застосовано привід.

Згідно з вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 12.01.2024 ОСОБА_5 відбував покарання у вигляді позбавлення волі та з 06.03.2024 знаходився у Державній установі «Харківська виправна колонія № 43».

Однак, у судові засідання в режимі відеоконференції з вказаною державною установою починаючи з 10.06.2024 ОСОБА_5 не виходив, хоча постійно повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно з відомостями, наданими в режимі відеоконференції представником вказаної Державної установи, ОСОБА_5 був звільнений для проходження військової служби.

Будучи викликаним в судові засідання на 11.09.2024, 07.10.2024, 06.11.2024 судовими повістками, направленими як СМС-повідомленням, так і повістками за місцем проживання, ОСОБА_5 жодного разу не прибув в судове засідання, про причини неявки суду не повідомив, відомостей на підтвердження проходження військової служби не надав.

Ухвалою суду від 06.11.2024 було застосовано привід обвинуваченого ОСОБА_5 у судове засідання, призначене на 29.11.2024.

З повідомлення Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області від 29.11.2024 про неможливість приводу у судове засідання обвинуваченого ОСОБА_5 та наданої довідки про судимість вбачається, що 06.09.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був звільнений з Державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» Харківської області умовно-достроково та відбув до Військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби за контрактом (в порядку, передбаченому ст.81-1 КК України).

Разом з тим, сам ОСОБА_5 про проходження ним військової служби та своє місцезнаходження суду не повідомляв. Виклик ОСОБА_5 у судове засідання судовими повістками за місцем проживання та оголошення його приводу не дали позитивного результату, протягом чотирьох місяців ОСОБА_5 не з`являвся у судові засідання, не повідомляв причини неявки, фактичне його місцезнаходження було невідомим.

Направлений судом запит до військової частини НОМЕР_1 щодо проходження ОСОБА_5 військової служби у цій військовій частині та вручення йому повістки про виклик в судове засідання залишився без відповіді.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 19.02.2025 у справі № 613/958/20 за клопотанням прокурора було оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_5 . Зупинено судове провадження у кримінальному провадженні до розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 .. Виділено матеріали кримінального провадження № 0001065 від 27.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України в окреме провадження, якому присвоєно номер 613/343/25.

В рамках виконання ухвали суду від 19.02.2025 Богодухівським РВП ГУНП в Харківській області 30.04.2025 повідомлено суд про те, що місцезнаходження ОСОБА_5 встановлено (проживає у АДРЕСА_3 ), він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , останнього зобов`язано явкою до Богодухівського районного суду Харківської області.

До повідомлення додано рапорт о/у ВКП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, згідно з яким ОСОБА_5 обліковується як особа, яка у перебуває у СЗЧ, він був доставлений до ВСП м. Вінниця та переданий патрулю ВСП.

Згідно з доданими до повідомлення поясненнями ОСОБА_5 , останній є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та станом на 23.04.2025 перебуває у СЗЧ. Зобов`язується прибути до Богодухівського районного суду Харківської області на розгляд справи за ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України у найкоротший термін.

ОСОБА_5 був викликаний у судові засідання як за адресою проживання АДРЕСА_3 , так і за адресою : АДРЕСА_1 , та за номером телефону, зазначеним ОСОБА_5 у своїх письмових поясненнях , однак, у судові засідання, призначені на 26.05.2025, 11.06.2025 та 17.07.2025 не прибув, причини неявки суду, прокурору або захиснику не повідомив.

Ухвалами Богодухівського районного суду Харківської області від 17.07.2025 та 12.08.2025 було оголошено привід обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання, призначені на 12.08.2025 та 10.09.2025 відповідно, однак, обвинувачений приводом не був доставлений.

Згідно з повідомленнями Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області від 11.08.2025 та 20.08.2025, здійснити доставлення приводом ОСОБА_5 не представилось можливим, оскільки за адресою : АДРЕСА_3 він був відсутній, при перевірці ОСОБА_5 за даними ІКС ІПНП встановлено, що останній перебуває на обліку як особа, що самовільно залишила військову частину.

Згідно з повідомленнями Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 12.08.2025 та 10.09.2025, здійснити привід ОСОБА_5 у судові засідання на 12.08.2025 та 10.09.2025 не представилось можливим, оскільки останній за місцем мешкання відсутній, його місцезнаходження невідоме.

Систематичні неявки ОСОБА_5 у судові засідання близько року, неповідомлення про причини неявки, неповідомлення його про вибуття з ДУ «Харківський виправна колонія № 43» для проходження військової служби, неповідомлення про своє фактичне місцезнаходження, постановка його на облік як особи, яка вчинила самовільне залишення військової частини, неповідомлення про зміну засобів зв`язку, неявка ОСОБА_5 до Богодухівського районного суду Харківської області навіть після того, як його було виявлено у м. Вінниця та зобов`язано явкою до суду, після чого обвинувачений постійно повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, у т.ч. за повідомленим ним номером телефону, і жодного разу не прибув до суду та не повідомив про причини неявки, свідчать про ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від прибуття до суду та наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, про наявність такого ризику свідчить і попередня поведінка ОСОБА_5 , який неодноразово не з`являвся в судові засідання протягом 2022-2023 років, у зв`язку з чим ухвалами суду від 05.10.2022, 31.10.2022, 19.01.2023, 03.05.2023 було оголошено його привід, а ухвалою суду від 12.06.2023 його було оголошено у розшук.

Виходячи зі змісту пояснень ОСОБА_5 , наданих у судовому засіданні 21.09.2025 під час обрання запобіжного заходу, він був обізнаний про наявність кримінального провадження стосовно нього, повідомлений про наявність у нього як у обвинуваченого, обов`язку з`являтися в судове засідання, а в разі неможливості прибути обов`язку повідомити про це суд, як і про наявність обов`язку повідомляти суд про зміну місця свого проживання, однак, свідомо нехтував цими обов`язками протягом більше року, що свідчить про неможливість запобігти ризику переховування від суду застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами прокурора про наявність ризику переховування від суду, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, судом при наданні оцінки наявності такого ризику взято до уваги не лише тяжкість інкримінованого обвинувачення та суворість ймовірного покарання, а й відсутність у обвинуваченого офіційного працевлаштування, факт самовільного залишення обвинуваченням військової служби, що підтверджується рапортами працівників Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, наданими в рамках виконання ухвал про привід та розшук, неодноразове притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.

Судом враховано доводи обвинуваченого про наявність у нього сім`ї - цивільної дружини та її дитини, однак, виходячи з попередньої поведінки ОСОБА_5 , ці соціальні зв`язки не усувають ризику переховування від суду та не забезпечили належної процесуальної поведінки обвинуваченого, який протягом строку розгляду справи судом тричі був оголошений у розшук (12.06.2023, 19.02.2025 та 10.09.2025).

З підстав, наведених вище (тривала неналежна процесуальна поведінка протягом кількох років, неодноразове перебування обвинуваченого у розшуку, неповідомлення про зміну місця свого проживання, та як наслідок - ризик втечі та переховування від суду), суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі особистого зобов`язання чи домашнього арешту, не здатне забезпечити запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України та належного виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Крім того, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та сталого доходу, на думку суду, унеможливлює дотримання обвинуваченим умов цілодобового домашнього арешту.

Доводи захисника про можливість забезпечення обвинуваченим належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків застосуванням більш м`якого запобіжного заходу суд вважає необґрунтованими, оскільки з пояснень та зауважень ОСОБА_5 у судовому засіданні вбачається, що обвинувачений не усвідомлює свого обов`язку явки в судове засідання та не вважає це для себе обов`язковим.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Обставин, які б у розумінні кримінально-процесуального закону свідчили про неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (наявність тяжких або хронічних захворювань тощо) судом не встановлено.

Отже, враховуючи наявність значного ступеня ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання винним у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків такого ступеня і характеру, які б гарантували належне виконання процесуальних обов`язків, та постійного джерела доходу, беручи до уваги поточну стадію судового розгляду, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 07 березня 2026 року включно.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 196, 197, 331, 371, 372, 376, 394, 395 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 07 березня 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали - до 07 березня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 08.01.2026.

Суддя ОСОБА_1