Справа №567/19/26
Провадження №1-кп/567/57/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000703

по обвинуваченню ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Слобідка Острозького району Рівненської області, зареєстрованого за місцем проживання в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України

встановив :

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом призвано до лав Збройних Сил України на військову службу під час мобілізації, на посаду командира відділення - командира установки 2 відділення розмінування інженерно-дорожнього взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст.3, 27 Конституції України, ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», підпункту б) пункту 2.3, підпункту а) пункту 2.9, пункту 12.1 Правил дорожнього руху, діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, 06.11.2024 приблизно о 23 год. 45 хв., в темну пору доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Audi, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись по ґрунтовій дорозі між селами Слобідка та Межиріч, що в межах Рівненського району Рівненської області зі сторони с.Слобідка, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не врахував дорожню обстановку, конфігурацію проїзної частини, а саме заокруглення дороги праворуч по ходу руху, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно ним керувати, внаслідок чого втратив керованість над транспортним засобом, виїхав за межі проїзної частини на ліве узбіччя по ходу свого руху та допустив наїзд у меліоративну канаву, де автомобіль повністю занурився під воду.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Audi, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Порушення ОСОБА_6 вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, що вимагає від водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, винним себе визнав повністю та показав, що в його користуванні перебуває автомобіль марки Audi, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який він придбав під час проходження військової служби, в тому числі для виконання обов`язків по службі.

Зазначив, що на початку листопада 2024 року отримав відпустку та приїхав додому зазначеним автомобілем. Навички керування транспортним засобом має, так як керує ним протягом 2 останніх років та має посвідчення на керування транспортними засобами.

Пояснив, що 06.11.2024 біля 17-18 год. поїхав додому до своєї куми в с.Межиріч, де вживав пиво та дві стопки коньяку, а біля 19-20 год. поїхав на таксі додому, де сів в зазначений автомобіль марки Audi та поїхав додому до свого троюрідного брата ОСОБА_7 , де зустрівся з його матір`ю та ним самим. Відразу після цього він з ОСОБА_7 поїхали на вказаному автомобілі до ОСОБА_8 , який проживає в АДРЕСА_3 , де вживали спиртні напої, випивши на трьох 250 г горілки та після цього ОСОБА_9 привіз їх додому до ОСОБА_7 . Перебіг подальших подій він пам`ятає погано, але пам`ятає, що на автомобілі вони з ОСОБА_7 ще перебували біля школи в с.Слобідка, де можливо вживали спиртні напої.

В подальшому пам`ятає, що перебував в своєму автомобілі і в салон автомобіля надходила вода, яка сягала на той час його шиї. Вважає, що на той час був на місці водія та зазначив, що в автомобілі працювало освітлення і він оглянув чи нікого в автомобілі немає та став вибиратися з нього. Зазначив, що якби в автомобілі хтось сидів на сидінні, то він його побачив би, але якщо хтось лежав би, то побачити його він не міг, оскільки все відбувалось дуже швидко.

Коли вибрався на берег, то через деякий час вирішив повернутися в автомобіль, щоб переконатись, що в ньому нікого не залишилось, але оскільки салон автомобіля вже весь був у воді, світло в автомобілі вже не горіло, то він нікого не бачив. Зазначив, що жодних звуків з автомобіля чути не було.

Пояснив, що моменту поїздки перед в`їздом у воду він не пам`ятає і не розуміє чому він туди їхав.

Після цього він пішов до батьківського будинку, де брат дав йому перевдягнутися в сухі речі і він заснув на 1-2 години. Братові він про те, що сталося не розповів.

Далі він з ОСОБА_10 повернувся до автомобіля та сказав для неї, щоб вона телефонувала до поліції, оскільки відчував, що в автомобілі міг залишатися ОСОБА_7 .

Йому відомо, що ОСОБА_7 автомобілем керувати не вмів і посвідчення на право керування автомобілями не мав.

Хто на момент ДТП був за кермом автомобіля він не пам`ятає, але вважає, що керував автомобілем він.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що загиблий ОСОБА_7 є її сином. 06.11.2024 вона перебувала за місцем свого проживання в с.Слобідка, коли біля 20-21 год. до них додому на легковому автомобілі приїхав ОСОБА_6 , який є її родичем. Автомобіль він залишив біля їх воріт, зайшов в будинок, де зустрівся з її сином ОСОБА_7 , який є троюрідним братом ОСОБА_6 .

Оскільки ОСОБА_6 був в стані алкогольного сп`яніння, а вона розуміла, що вони з її сином захочуть відмітити приїзд ОСОБА_6 , то вона запропонувала, щоб вони залишились в них вдома, на що ОСОБА_6 погодився і переставив свій автомобіль в двір їхнього будинку, але коли вона пішла робити каву, то ОСОБА_6 та її син на зазначеному автомобілі кудись поїхали.

Деякий час вона їх шукала, а потім заснула та прокинулась біля 23 год., коли почула якийсь стукіт. В той час вона побачила, що автомобіль знову стояв біля їхнього двору, за його кермом перебував ОСОБА_6 , а її син сидів на пасажирському сидінні. Вона попросила хлопців іти до хати, але вони знову кудись поїхали.

Коли біля 06 год. наступного дня вона прокинулась, то побачила, що сина вдома немає, а коли розпочала їх розшукувати, то через деякий час їй повідомили, що син загинув в ДТП, а коли вона з чоловіком пішла на місце ДТП, побачила занурений у воду автомобіль, яким напередодні до них приїжджав ОСОБА_6 , в якому в подальшому на задньому сидінні було виявлено її сина.

Пояснила, що її син ОСОБА_7 посвідчення на право керування транспортними засобами не мав, оскільки не прагнув керувати автомобілем.

Зазначила, що на даний час її біль втих, претензій до обвинуваченого вона не має, в тому числі із-за того, що її син любив свого брата ОСОБА_6 і не наполягає на позбавленні його волі, оскільки він має намір продовжити військову службу.

При вирішенні справи, суд приходить до висновку, що показання потерпілої є послідовними, повними і логічними, та в сукупності з іншими доказами повністю узгоджуються між собою.

При цьому, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні необережних дій, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/118-24/13522-ІТ від 27.12.2024 встановлено, що на момент експертного дослідження робоча гальмівна система автомобіля Audi 100, номерний знак НОМЕР_3 , знаходилася в працездатному стані; на момент експертного дослідження система рульового керування автомобіля Audi 100, номерний знак НОМЕР_3 , знаходилася в працездатному стані.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/118-24/13621-ІТ інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП встановлено, що в дорожній обстановці, яка наведена у наданих на експертизу вихідних даних, водій автомобіля Audi 100, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_6 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.1, п.12.6 г Правил дорожнього руху України.

В дорожньо-транспортній ситуації, яка наведена у наданих на експертизу вихідних даних, дії водія автомобіля Audi 100, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_6 не відповідали технічним вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що учасниками процесу не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, обвинувачений повністю визнав вину в інкримінованому йому злочині, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого діяння, прокурор, потерпіла, захисник та обвинувачений вважають недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються та при цьому судом з`ясовано правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів, окрім тих, які просить дослідити прокурор і з чим погодились інші учасники судового провадження.

Отже суд, допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині дослідження документів, що стосуються призначених по справі експертиз, особи обвинуваченого, речових доказів та процесуальних витрат, прийшов висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Таким чином, оцінивши досліджені в ході судового розгляду справи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що ОСОБА_6 слід визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, вчинене у стані алкогольного сп`яніння, якщо воно спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Згідно із статті 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи із засад співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначені покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином та санкція якого передбачає визначений вид покарання - позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує, що він по місцю проживання згідно із характеристикою в.о. старости сіл Межиріч, Прикордонне, Слобідка Острозької міської ради Рівненської області характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягався, за місце проходження військової служби характеризується виключно позитивно, відзначався відомчими нагородами.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» в наркологічному та психіатричному кабінетах на диспансерному обліку ОСОБА_6 не перебуває, а згідно медичної характеристики військової частини НОМЕР_1 , отримував поранення.

Згідно вимоги ДІАП НП в Рівненській області встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий.

Відповідно до статті 66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 є щире каяття, сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення особи та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Суд, зваживши всі обставини кримінального провадження, враховує, що ОСОБА_6 порушив вимоги Правил дорожнього руху, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди з настанням тяжких незворотних наслідків у вигляді смерті потерпілого, а також враховує той факт, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, суд вважає, що за будь-яких умов ОСОБА_6 , керуючи джерелом підвищеної небезпеки мав дотримуватись Правил дорожнього руху.

З врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким та зазначених обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, а також застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 років.

Враховуючи саме ці обставини, суд не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України чи ст.69 КК України. Одночасно, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, думку потерпілої та дані про особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання та місцем проходження військової служби виключно позитивно, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі близького до нижньої межі, в межах санкції ч.3 ст.286-1 КК України.

При цьому суд вважає неможливим звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки військовій частині НОМЕР_1 , як про це клопоче зазначена військова частини, виходячи з наступного.

Так, згідно з вимогами ст.47 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Водночас, з урахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, наслідком якого стала загибель людини, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства та неможливістю застосування до даних правовідносин ст.47 КК України.

Дане покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При вирішенні питання про доцільність позбавлення ОСОБА_6 права керувати транспортними засобами суд виходить з наступного.

Згідно п.20, 21 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й мотиви допущених особою порушень правил дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, і з огляду на ці обставини визначати доцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання, зокрема позбавлення права керувати транспортними засобами.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 допустив низку порушень положень Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали у виді смерті потерпілого, а також враховуючи що під час вчинення злочину він перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підвищує суспільну небезпечність вчиненого злочину, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. При цьому суд вважає, що призначення такого покарання обвинуваченому не призведе до втрати ним роботи чи заробітку, оскільки він не має нагальної потреби у керуванні транспортними засобами.

При вирішенні питання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 суд виходить з того, що ухвалою слідчого судді від 17.12.2025 щодо ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, при цьому в судовому засіданні було встановлено наявність ризику того, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків, тобто наявні ризики, передбачені п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Оскільки в судовому засіданні вбачається, що ризики, передбачені п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, підстав для скасування запобіжного заходу в судовому засіданні не наведено та клопотань учасників з цього приводу не надходило, то при вирішенні питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, з метою забезпечення його виконання та уникнення ризиків, слід залишити попередній - домашній арешт.

Відповідно до ч.7 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його перебування під домашнім арештом з 17.12.2025 з розрахунку - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.122 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судових інженерно-транспортних експертиз по даному кримінальному провадженню складають 4698,16 грн., а відтак, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_6 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Вжиті під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження відповідно до ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 13.11.2024, а саме арешт автомобіля марки Audi, реєстраційний номер НОМЕР_3 , підлягають скасуванню відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України, а вказаний транспортний засіб, який є речовим доказом, підлягає поверненню законному володільцю ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 118, 124, 349, 368, 369, 370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на шість років.

Відмовити в задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_6 домашній арешт.

Заборонити ОСОБА_6 , залишати житло за адресою АДРЕСА_2 цілодобово окрім випадків оголошення сигналу «Повітряна тривога» (чи інше) та необхідності слідування та перебування в пунктах укриття.

Покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками та з будь-якими іншими особами, щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді (суду); здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали терміном до набрання вироком законної сили, але не більше, як до 31.03.2026. Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до набрання вироком законної сили, але не більше, як до 31.03.2026.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_6 з моменту затримання з метою відбування покарання.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його перебування під домашнім арештом з 17.12.2025 з розрахунку - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 4698,16 гривень.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 13.11.2024, а саме арешт автомобіля марки Audi, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Речовий доказ у кримінальному провадженні - автомобіль марки Audi, реєстраційний номер НОМЕР_3 після вступу вироку в законну силу повернути володільцю - ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1