УХВАЛА

про накладення арешту на майно

03 листопада 2025 рокуСправа № 495/8288/25
Номер провадження 1-кс/495/2238/2025

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. начальника відділення № 1 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001450 від 27.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про накладення арешту на майно,

встановив:

до суду 29.10.2025 надійшло вказане клопотання.

Клопотання мотивоване тим, що 27.10.2025 приблизно о 02:00 годин, невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вільного доступу, через не зачинені двері, проникла до вищезазначеного домоволодіння, де із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрито викрала грошові кошти в сумі 3000 гривень, електроплитку, блендер, мобільний телефон (марка встановлюється) з сім-картою оператора "водафон" ± НОМЕР_1 та "лайфселл" ? НОМЕР_2 ? та продукти харчування, після чого з місця події зникла в невідомому напрямку, спричинивши останній матеріальний збиток. Сума збитку встановлюється. ?

27.10.2025 відомості за вказаним фактом відповідно до вимог ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001450, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, процесуальне керівництво якого здійснюється Білгород-Дністровською окружною прокуратурою.

27.10.2025 року в період часу з 10.00 години до 16.13 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: слід пальця руки на вхідних дверях будинку, змив з ручки міжкімнатних дверей, скляний стакан, змив з ручки холодильника, змив РБК біля вхідної хвіртки; зафіксовано фото відбиток взуття.

Постановою від 28.10.2025 слідчого ВП № 1 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області вищевказані речі визнано речовими доказами.

У судове засідання прокурор, слідчий не з`явились.

Фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні № 0001450 від 27.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Частиною другою ст.167 КПК України встановлюється, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

На виконання ч.1 ст.171 КПК України слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою збереження тих об`єктів, які мають статус речового доказу, збереження таких речових доказів необхідне з самого початку встановлення їх наявності, для запобігання змінам, знищенню та відчуженню, проведенню експертиз.

Так слідчим зазначено, що під час проведення досудового розслідування кримінального правопорушення виникла необхідність у проведенні експертиз матеріалів, речовин та виробів (8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речових, їх аналогів та прекурсорів»).

Відповідно до положень ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження, або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Слідчий суддя, з урахуванням позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2021 року по справі №643/12369/19 зазначає, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна та роз`яснює, що заборона на відчуження - це перешкода у вільному розпорядженні майном.

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на: слід пальця руки на вхідних дверях будинку, змив з ручки міжкімнатних дверей, скляний стакан, змив з ручки холодильника, змив РБК біля вхідної хвіртки; зафіксовано фото відбиток взуття, вилучені в ході проведення огляду місця події за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Байрамча, вул. Шевченка, 94, з метою збереження речових доказів, а також для проведення подальших судово-медичних та молекулярно - генетичних експертиз.

На підставі частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1