Провадження № 1-кс/211/1607/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглядаючи в місті Кривому Розі скаргу ОСОБА_3 на постанову СВ ВП № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 000222 від 15.05.2024 року за ч. 1 ст. 115 КК України , -

В С Т А Н О В И В :

до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову СВ ВП № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 000222 від 15.05.2024 року за ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що ОСОБА_3 , є матір`ю ОСОБА_5 . 15.05.2024 року, її сина, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 було виявлено без ознак життя, місце смерті - смт. Олексієво- Дружківка, м. Дружківка. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 148 17.05.2024 року яке видане Костянтинівським відділенням судово- медичної експертизи Комунального закладу охорони здоров`я Донецьке обласне бюро судово- медичної експертизи встановлено, що причиною смерті стало: набряк легенів, гостра коронарна недостатність. Відповідно до судово-токсикологічного дослідження крові військовослужбовця ОСОБА_5 в Дніпровському обласному бюро СМЕ - виявлено спирт етиловий в концентрації 5,24%, причиною смерті стало отруєння етиловим спиртом. Відомості щодо перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння є неправдивими, оскільки скаржниця особисто та безпосередньо мала з ним зв`язок незадовго до випадку. Відділом поліції №1 (м. Дружківка) Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області 15.05.2024 року було розпочато кримінальне провадження №000222, яке було завершене 23.05.2024 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Попередньо, скаржницею направлялись звернення до вказаного органу досудового розслідування з проханням надати можливість ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, про що старшим слідчим СВ ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 було прийнято постанову про часткове задоволення клопотання, з вказівкою на те, що матеріали досудового розслідування було евакуйовано до більш безпечного місця. З метою отримання копії постанови про закриття кримінального провадження №000222 від 15.05.2024 року, ОСОБА_3 було направлено звернення до СВ ГУНП в Донецькій області. Проте, в березні 2025 року було отримано лист від СВ ГУНП в Донецькій області від 06.03.2025 року, в якому проінформовано, що надати запитувану інформацію не вбачається можливим, оскільки скаржниця не була визнана в ході розслідування кримінального провадження потерпілою, а тому не має права на ознайомлення з матеріалами вказаного кримінального провадження та отримання копій процесуальних документів. 03 вересня 2025 року, засобами поштового зв`язку, скаржниця було надіслано копію оскаржуваної постанови від 23.05.2024 року. Відповідно до зазначеної постанови, свідок ОСОБА_7 , який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , стверджував, що він приїхав до місця тимчасового розташування військовослужбовців їхньої військової частини, яке розташоване по АДРЕСА_1 , коли він зайшов всередину вказаного домоволодіння, то виявив на ліжку навпроти входу до будинку ОСОБА_5 , та звернув увагу, що той блідий. Тоді він став гукати ОСОБА_5 , проте той не відповідав. Коли він підійшов ближче, то побачив, що ОСОБА_5 не подає ознак життя. Також він пояснив, що коли тільки зайшов до будинку, то не побачив жодних слідів крові. При цьому, відповідно до акту проведення спеціального розслідування за фактом смерті, з письмового пояснення командира 3 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_8 встановлено, що 15.05.2024 року близько 15 години 00 хвилин він разом із сержантом із матеріального забезпечення З аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_9 та старшим водієм З аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_10 поїхали до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкав військовослужбовець їхньої роти - солдат ОСОБА_11 , який з 02.05.2024 року рахується як безвісно зниклим, з метою перевірити чи в даному будинку все гаразд і чи залишилися його будь-які документи. Зайшовши в даний будинок, він побачив лежачого на ліжку біля стіни з пляшкою з-під алкоголю колишнього свого військовослужбовця солдата ОСОБА_5 , який з 01.02.2024 року зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 і який із 24.02.2024 року перебуває в СЗЧ (неприбуття після лікування до військової частини НОМЕР_1 ). Побачивши лежачого солдата ОСОБА_5 він покликав його, однак той на його поклики не відзивався. Підійшовши ближче до нього, він побачив, що той лежить без ознак життя. Після цього він доповів командуванню батальйону про даний випадок і після цього було здійснено повідомлення на лінію 102. По приїзду працівників поліції які робили огляд місця події, слідів насильницької смерті на тілі солдата ОСОБА_5 виявлено не було. Виходячи з цього, з матеріалів провадження неможливо достеменно встановити, хто саме першим виявив тіло сина скаржниці. Так, за словами командира ОСОБА_8 , саме він, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 першими звернули увагу на відсутність реакції з боку ОСОБА_5 , озивалися до нього, а після того, як він не відповів, підійшли ближче і переконалися, що він уже без ознак життя, після чого командир ОСОБА_8 оповів командуванню батальйону про даний випадок і повідомив на лінію 102. Водночас у постанові про закриття провадження наводяться свідчення ОСОБА_7 , який нібито виявив відсутність реакції у ОСОБА_5 .. Виникає логічне запитання: якщо саме цей свідок побачив першим, чому він не повідомив про це інших одразу, що є природною та очевидною дією в подібній ситуації? Якщо ж першими були командир та побратими, то зазначений свідок об`єктивно мав би вже знати про смерть на момент, коли він «озивався» до померлого. Така суперечність безпосередньо впливає на достовірність встановлених обставин справи. Вона свідчить про те, що орган досудового розслідування не забезпечив належної перевірки та співставлення показань усіх очевидців, що є порушенням вимог щодо повного, всебічного й неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Щодо подання ОСОБА_5 в СЗЧ, то у березні 2024 року син скаржниці, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , перебував на лікуванні після отриманої на позиціях травми (опік полум`ям III ст. верхніх кінцівок, лівої нижньої кінцівки, контузія та струс головного мозку): 09.01.2024 року був доставлений на лікування у міську клінічну лікарню №16 (м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького 19) в якій перебував по 14.01.2024 року, 15.01.2024 року був переведений у Вінницьку обласну клінічну лікарню ім. М.І. Пирогова (м. Вінниця, вул. Пирогова, 46), де перебував на лікуванні до 13.02.2024 року, У 13.02.2024 року по 23.02.2024 року перебував на реабілітації у КП Козятинській «ЦРЛ» Козятинської міської ради (м. Козятин, вул. Винниченка, 9). Виписаний без подальшого направлення на лікування з порушенням режиму (не з`явився на обхід лікаря вчасно). З 24.02.2024 року знаходився на лікуванні в домашніх умовах. Протягом даного часу звертався в Ізяславську ЦРЛ і у Хмельницьку обласну лікарню, де йому відмовили у стаціонарному лікуванні, оскільки він являється військовослужбовцем. Від проходження військової служби не ухилявся, під час домашнього лікування перебував за зареєстрованим місцем проживання, яке відоме командуванню та яке не змінював. Усі медичні документи син направляв у військову частину НОМЕР_1 . Проте, у березні 2024 року стало відомо про проведення щодо нього військовою частиною НОМЕР_1 службового розслідування щодо факту самовільного залишення ним військової частини. Проте, факт самовільного залишення частини був відсутній, оскільки син проходив лікування і з`являвся до медичного закладу, не переховувався і не залишав військову частину самовільно, а через отримане поранення, про що свідчать медичні документи, у тому числі довідка ф.100 та довідки ВЛК. Через відсутність будь-якого реагування зі сторони командування військової частини НОМЕР_1 , мій син особисто та добровільно прибув до військової частини у Донецьку область у квітні 2024 року з метою врегулювання питання щодо проведення службового розслідування. Проте, військова частина відмовилась приймати його. Через вказані обставини, син залишився перебувати у зоні бойових дій, а 14.05.2024 року у телефонному дзвінку, близько 20.00 скаржився мені на самопочуття, зокрема на печіння у горлі та біль у животі. Підтверджую, що ОСОБА_12 не перебував у стані алкогольного сп`яніння незадовго до смерті. Вказане свідчить, що за фактом смерті, що сталася 15.05.2024 року, посадовими особами СВ ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області мало бути проведене ретельне та всебічне дослідження обставин події, зважаючи на те, що в момент смерті син скаржниці знаходився на території місця тимчасового розташування військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , де був присутній не лише син скаржниці, а й командир 3 аеромобільної роти аеромобшьного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_8 , у якого був конфлікт із сином скаржниці, що підтверджується фактом проведення щодо ОСОБА_5 військовою частиною НОМЕР_1 службового розслідування щодо факту самовільного залишення ним військової частини, хоча факт самовільного залишення частини був відсутній, оскільки син скаржниці проходив лікування і з`являвся до медичного закладу, не переховувався і не залишав військову частину самовільно, а через отримане поранення, про що свідчать медичні документи у тому числі довідка фЛ 00 та довідки ВЛК. Скаржник вважає, що для прийняття обгрунтованого рішення у цьому кримінальному провадженні орган досудового розслідування мав процесуальний обов`язок ретельно розслідувати обставини, за яких загинув син скаржниці. Орган досудового розслідування не дослідив ретельно та не обгрунтував причинно-наслідковий зв`язок загибелі ОСОБА_5 , яка, скаржник впевнена, сталася за інших підстав, а ніяк не через передозування етиловим спиртом. Крім цього, під час досудового розслідування, відбувались численні порушення процесуальних прав потерпілих: скаржниці як матері загиблого. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Водночас, у діях посадових осіб СВ ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області вбачаються ознаки навмисно протиправного та передвчасного закриття даного провадження з метою непритягнення до відповідальності представників військової частини НОМЕР_1 .

Скаржник ОСОБА_3 та її адвокат ОСОБА_13 надали заяву про розглдя скарги за відсутності скаржника та просили задовольнити.

ВП № 1 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області надано матеріали досудового розслідування за № 000222 від 15.05.2024 року за ч. 1 ст. 115 КК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає за необхідне скаргу задовольнити, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із суб`єктів, які реалізують завдання кримінального судочинства, є слідчий, який у своїй професійній діяльності застосовує положення кримінального процесуального законодавства.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі вимог частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 , є матір`ю ОСОБА_5 . 15.05.2024 року, її сина, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 було виявлено без ознак життя, місце смерті - смт. Олексієво- Дружківка, м. Дружківка.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 148 17.05.2024 року яке видане Костянтинівським відділенням судово- медичної експертизи Комунального закладу охорони здоров`я Донецьке обласне бюро судово- медичної експертизи встановлено, що причиною смерті стало: набряк легенів, гостра коронарна недостатність.

Відповідно до судово-токсикологічного дослідження крові військовослужбовця ОСОБА_5 в Дніпровському обласному бюро СМЕ - виявлено спирт етиловий в концентрації 5,24%, причиною смерті стало отруєння етиловим спиртом.

Відділом поліції №1 (м. Дружківка) Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області 15.05.2024 року було розпочато кримінальне провадження №000222, яке було завершене 23.05.2024 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Попередньо, скаржницею направлялись звернення до вказаного органу досудового розслідування з проханням надати можливість ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, про що старшим слідчим СВ ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 було прийнято постанову про часткове задоволення клопотання, з вказівкою на те, що матеріали досудового розслідування було евакуйовано до більш безпечного місця. З метою отримання копії постанови про закриття кримінального провадження №000222 від 15.05.2024 року, ОСОБА_3 було направлено звернення до СВ ГУНП в Донецькій області.

Проте, в березні 2025 року було отримано лист від СВ ГУНП в Донецькій області від 06.03.2025 року, в якому проінформовано, що надати запитувану інформацію не вбачається можливим, оскільки скаржниця не була визнана в ході розслідування кримінального провадження потерпілою, а тому не має права на ознайомлення з матеріалами вказаного кримінального провадження та отримання копій процесуальних документів.

03 вересня 2025 року, засобами поштового зв`язку, скаржниця було надіслано копію оскаржуваної постанови від 23.05.2024 року.

Відповідно до зазначеної постанови, свідок ОСОБА_7 , який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , стверджував, що він приїхав до місця тимчасового розташування військовослужбовців їхньої військової частини, яке розташоване по АДРЕСА_1 , коли він зайшов всередину вказаного домоволодіння, то виявив на ліжку навпроти входу до будинку ОСОБА_5 , та звернув увагу, що той блідий. Тоді він став гукати ОСОБА_5 , проте той не відповідав. Коли він підійшов ближче, то побачив, що ОСОБА_5 не подає ознак життя. Також він пояснив, що коли тільки зайшов до будинку, то не побачив жодних слідів крові.

При цьому, відповідно до акту проведення спеціального розслідування за фактом смерті, з письмового пояснення командира 3 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_8 встановлено, що 15.05.2024 року близько 15 години 00 хвилин він разом із сержантом із матеріального забезпечення З аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_9 та старшим водієм З аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_10 поїхали до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкав військовослужбовець їхньої роти - солдат ОСОБА_11 , який з 02.05.2024 року рахується як безвісно зниклим, з метою перевірити чи в даному будинку все гаразд і чи залишилися його будь-які документи. Зайшовши в даний будинок, він побачив лежачого на ліжку біля стіни з пляшкою з-під алкоголю колишнього свого військовослужбовця солдата ОСОБА_5 , який з 01.02.2024 року зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 і який із 24.02.2024 року перебуває в СЗЧ (неприбуття після лікування до військової частини НОМЕР_1 ). Побачивши лежачого солдата ОСОБА_5 він покликав його, однак той на його поклики не відзивався. Підійшовши ближче до нього, він побачив, що той лежить без ознак життя. Після цього він доповів командуванню батальйону про даний випадок і після цього було здійснено повідомлення на лінію 102. По приїзду працівників поліції які робили огляд місця події, слідів насильницької смерті на тілі солдата ОСОБА_5 виявлено не було. Виходячи з цього, з матеріалів провадження неможливо достеменно встановити, хто саме першим виявив тіло сина скаржниці. Так, за словами командира ОСОБА_8 , саме він, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 першими звернули увагу на відсутність реакції з боку ОСОБА_5 , озивалися до нього, а після того, як він не відповів, підійшли ближче і переконалися, що він уже без ознак життя, після чого командир ОСОБА_8 оповів командуванню батальйону про даний випадок і повідомив на лінію 102. Водночас у постанові про закриття провадження наводяться свідчення ОСОБА_7 , який нібито виявив відсутність реакції у ОСОБА_5 .. Виникає логічне запитання: якщо саме цей свідок побачив першим, чому він не повідомив про це інших одразу, що є природною та очевидною дією в подібній ситуації? Якщо ж першими були командир та побратими, то зазначений свідок об`єктивно мав би вже знати про смерть на момент, коли він «озивався» до померлого. Така суперечність безпосередньо впливає на достовірність встановлених обставин справи.

Крім того скаржник стверджує, що 14.05.2024 року у телефонному дзвінку, близько 20.00 скаржився матері на самопочуття, зокрема на печіння у горлі та біль у животі. Відомості щодо перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння є неправдивими, оскільки скаржниця особисто та безпосередньо мала з ним зв`язок незадовго до випадку.

Всі не з`ясовані обставини свідчить про те, що орган досудового розслідування не забезпечив належної перевірки та співставлення показань усіх очевидців, що є порушенням вимог щодо повного, всебічного й неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Частиною 3 статті 110 КПК України закріплено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Частиною 5 даної норми процесуального закону встановлені вимоги до постанови слідчого, дізнавача, прокурора, зокрема мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення. Провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних і перевірених доказів.

Порядок та межі судового розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора повинні узгоджуватися із завданням цього кримінально-правового інституту, оскільки процедура судового розгляду, передбачена параграфом 3 глави 28 КПК, охоплює значно ширше коло органів та осіб, учасників кримінального провадження, які задіяні на стадії судового розгляду, та порядок виконання процесуальних дій, які випливають із безпосередніх завдань кримінального провадження, що притаманні для розгляду кримінального провадження по суті пред`явленого особі обвинувачення.

Враховуючи, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя під час розгляду скарги на таку постанову зобов`язаний з`ясувати питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Тобто під час розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження слідчий суддя перевіряє не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Так, дослідивши матеріали скарги, та матеріали кримінального провадження № 000222 від 15.05.2024 року за ч. 1 ст. 115 КК України, вбачається, що в ході досудового розслідування допитані лише свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_14 більше ніхто, проведена експертина з результатами якої скаржник не згодна, але в неї не відібрані навіть пояснення та не залучено в якості потерпілої, хоча вона мати загиблого, яка стверджує, що розмовляла з сином і він був тверезий та скаржився на здоров`я, за таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення скарги, так як постанова від 23.05.2024 року про закриття кримінального провадження № 000222 від 15.05.2024 року за ч. 1 ст. 115 КК України не обгрунтована, не вмотивована, та кримінальне провадження закрито передчасно.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

УХ ВА ЛИ В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову СВ ВП № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 000222 від 15.05.2024 року за ч. 1 ст. 115 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ ВП № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 000222 від 15.05.2024 року за ч. 1 ст. 115 КК України від 23.05.2024 року та продовжити досудове розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1