Справа № 643/4285/24
Провадження № 1-кп/643/473/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001126 від 22.03.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.02.2026.

В судовому засіданні по справі 03.02.2026 прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_7 про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В матеріалах кримінального провадження міститься заява останньої, в якій вона прохає суд розглядати кримінальне провадження без її участі.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважав, що клопотання не підлягає задоволенню.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу, вважали, що вина ОСОБА_6 не доведена стороною обвинувачення, відсутній корисливий мотив, необґрунтовано наявність ризиків, а тому в задоволені клопотання прохали відмовити та застосувати до обвинуваченого інший запобіжний захід не пов`язаний із тримання під вартою.

Інших клопотань до суду не надійшло.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження прийшов до наступного.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності в період воєнного часу, а саме за ч. 4 ст. 186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, останній неодружений, ніколи не був офіційно непрацевлаштований, відсутні офіційні документи, що підтверджують перебування осіб на його утриманні, тому з метою уникнення спроб обвинуваченого переховуватися від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, приходить до висновку, що стосовно обвинуваченого необхідно продовжити вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд також враховує, що своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_6 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може переховуватися від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, який ще не закінчений, а також належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків або незаконно впливати на потерпілу, свідків чи вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване, а тому підлягає задоволення, оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не змінилися, продовжують існувати та дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 371,372 КПК України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 03.04.2026 - включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити до державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1