Провадження № 1-в/991/2/26
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд у складі:

судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вищого антикорупційного суду перебувала угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000515 від 05.09.2025, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28 - ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 - ч. 1 ст. 209 КК України, за результатами розгляду якої суд ухвалив вирок від 03.12.2025, який набрав законної сили.

Захисник засудженого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного слідчим суддею Вищого антикорупційного суду ухвалою від 12.02.2025 у справі № 991/1093/25, а саме на:

- 1/4 квартири, загальною площею 68,3 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру загальною площею 48,7 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер:109, дата держреєстрації: 16.09.2019);

- транспортний засіб - автомобіль SKODA KODIAQ, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ;

- земельну ділянку загальною площею 0,025 га, з кадастровим номером :22:002:3972 (реєстраційний номер: 110, дата держреєстрації: 22.12.2023), що зареєстрована за ОСОБА_5 ;

- житловий будинок загальною площею 77,3 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер: 120, дата держреєстрації: 22.12.2023), що зареєстрований за ОСОБА_5 ;

- квартиру загальною площею 48,3 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер: 109; дата держреєстрації: 20.06.2019), що зареєстрована за ОСОБА_5 ;

- квартиру загальною площею 129,1 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 ;

- транспортний засіб - автомобіль VOLVO XC90, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , що зареєстрований за ОСОБА_5 ;

- гроші в будь-якій валюті готівкою та гроші в безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, цінні папери, що знаходяться на рахунках (зокрема в індивідуальних банківських сейфах (скриньках, чарунках), відкритих на ім`я ОСОБА_3 у таких банках:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299), у тому числі такі рахунки: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 ; НОМЕР_11 ;

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (МФО 305749), у тому числі рахунок: НОМЕР_12 ;

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК» (МФО 322001).

Обґрунтування клопотання

Захисник ОСОБА_4 мотивувала подане клопотання тим, що в межах кримінального провадження № 0000154 від 03.04.2025 (із якого надалі виділено в окреме провадження № 0000515 від 05.09.2025 матеріали за підозрою ОСОБА_3 ),з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ухвалою від 12.02.2025 у справі № 991/1093/25наклав арешт на вказане майно.

Зі змісту вироку від 03.12.2025 вбачається, що ОСОБА_3 призначено додаткове покарання - конфіскація майна - яке в силу положень ст. 77 КК України не застосовуватиметься, з огляду на те, що суд звільнив його від відбування основного покарання із випробуванням.

Проте під час ухвалення вироку суд, у порушення ч. 4 ст. 174 КПК України, не скасував означений арешт, натомість відмовив у задоволенні відповідного клопотання захисника, мотивуючи прийняте рішення тим, що, у разі порушення ОСОБА_3 умов іспитового строку, до нього може бути застосовано таке додаткове покарання.

Захисник переконаний, що наразі потреба в застосуванні такого заходу забезпечення відпала, до того ж арештоване майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина засудженого ОСОБА_5 не має процесуального статусу ні в кримінальному провадженні № 0000515 від 05.09.2025, ні у провадженні № 0000154 від 03.04.2025, арешт її майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання іншої особи суперечить положенням ст. 170, 173 КПК України.

Майно, про скасування арешту якого клопоче захисник, не є речовим доказом у кримінальному провадженні та не віднесене до майна, яке за вироком суду підлягає спецконфіскації.

За таких умов, з урахуванням того, що Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає можливості подальшого застосування арешту майна після ухвалення вироку з мотивів гіпотетичного порушення умов іспитового строку, подальше застосування арешту є необґрунтованим, непропорційним та таким, що порушує право власності, гарантоване ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стало підставою для звернення до суду із цим клопотанням.

Позиції учасників судового провадження

Учасники судового провадження, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явились.

Захисник ОСОБА_4 направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та без участі засудженого. Просить суд задовольнити вимоги клопотання.

Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 також подав до суду заяву про розгляд клопотання про скасування арешту за його відсутності, не заперечує щодо задоволення заявлених вимог.

З урахуванням положень ст. 174, ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання учасників не перешкоджає проведенню розгляду вказаного питання.

Мотиви та висновки суду

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесено арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170, ч. 5 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Частиною 4 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто суд має право скасувати арешт майна лише з двох підстав, а саме у разі доведення існування обставин, які підтверджують, що арешт накладено необґрунтовано або в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, за наявності яких суд може встановити такі підстави, однак логічне тлумачення відповідної норми свідчить, що, перевіряючи наявність першої підстави, суд повинен враховувати обставини, які існували на час накладення арешту, а наявність другої - з огляду на існуючі обставини на час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

При цьому, відповідно до засади диспозитивності (ч. 3 ст. 26 КПК України), суд виходить тільки із тих обставин, на які посилаються учасники провадження. Саме на особу, яка звернулася із клопотанням про скасування арешту покладається обов`язок довести те, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд встановив, що у межах кримінального провадження № 0000154 від 03.04.2025 (із якого надалі виділено в окреме провадження № 0000515 від 05.09.2025 матеріали за підозрою ОСОБА_3 ), з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ухвалою від 12.02.2025 у справі № 991/1093/25наклав арешт зокрема на:

- 1/4 квартири, загальною площею 68,3 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру загальною площею 48,7 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер:109, дата держреєстрації: 16.09.2019);

- транспортний засіб - автомобіль SKODA KODIAQ, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ;

- земельну ділянку загальною площею 0,025 га, з кадастровим номером :22:002:3972 (реєстраційний номер: 110, дата держреєстрації: 22.12.2023), що зареєстрована за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ;

- житловий будинок загальною площею 77,3 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер: 120, дата держреєстрації: 22.12.2023), що зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ;

- квартиру загальною площею 48,3 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер: 109; дата держреєстрації: 20.06.2019), що зареєстрована за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ;

- квартиру загальною площею 129,1 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ;

- транспортний засіб - автомобіль VOLVO XC90, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , що зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ;

- гроші в будь-якій валюті готівкою та гроші в безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, цінні папери, що знаходяться на рахунках (зокрема в індивідуальних банківських сейфах (скриньках, чарунках), відкритих на ім`я ОСОБА_3 у таких банках:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299), у тому числі такі рахунки: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 ; НОМЕР_11 ;

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (МФО 305749), у тому числі рахунок: НОМЕР_12 ;

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК» (МФО 322001).

Постановляючи вказане рішення, слідчий суддя розцінював таке рухоме та нерухоме майно як спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_7 , які зареєстрували шлюб 02.09.2005.

Надалі у межах кримінального провадження № 0000515 від 05.09.2025 ОСОБА_3 уклав із прокурором угоду про визнання винуватості від 10.10.2025 (зі змінами від 05.11.2025), за результатом розгляду якої 03.12.2025 Вищий антикорупційний суд ухвалив вирок, яким затвердив угоду та:

1) визнав ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону України № 671-ІХ від 04.06.2020), та призначив йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із конфіскацією майна;

2) визнав ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28 - ч. 5 ст. 191 КК України, та призначив йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із позбавленням права обіймати посади, зазначені у п. 1, пп. "а", "в" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», окрім виборних посад, на строк 2 (два) роки, із конфіскацією майна;

3) визнав ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 28 - ч. 1 ст. 209 КК України, та призначив йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки із позбавленням права обіймати посади, зазначені у п. 1, пп. "а", "в" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», окрім виборних посад, на строк 1 (один) рік, із конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим суд призначив ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із позбавленням права обіймати посади, зазначені у п. 1, пп. "а", "в" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», окрім виборних посад, на строк 2 (два) роки, із конфіскацією майна.

На підставі частин 2-4 ст. 75 КК України суд звільнив ОСОБА_3 від відбування призначеного йому основного покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з випробуванням та встановив йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Разом з тим суд зазначив, що відповідно до ст. 77 КК України, при застосуванні ст. 75 КК України, додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовувати.

Під час розгляду угоди захист заявляв клопотання про скасування арешту майна, накладеного слідчим суддею Вищого антикорупційного суду ухвалою від 12.02.2025 у справі № 991/1093/25, у задоволенні якого суд відмовив, оскільки цим вироком ОСОБА_3 призначається додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке в силу положень ст. 77 КК України не застосовуватиметься з огляду на те, що суд звільняє обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням. Проте незастосування такого додаткового покарання пов`язано саме зі звільненням від покарання з випробуванням, тобто виключно із сприятливим перебігом іспитового строку. Що наразі не може бути вирішене наперед. За таких обставин суд дійшов висновку, що скасування арешту майна, накладеного ухвалою від 12.02.2025 у справі № 991/1093/25, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання на майно ОСОБА_3 , є передчасним, адже потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження не відпала.

Суд зауважує, що під час розгляду угоди захист не обґрунтовував своє клопотання тим, що частина арештованого майна є спільною сумісною власністю подружжя.

Суд встановив, що за час шлюбу (із 02.09.2005 дотепер) ОСОБА_3 набув у власність:

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (підстава - договір купівлі-продажу від 16.09.2019);

- транспортний засіб - автомобіль SKODA KODIAQ, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 (підстава -договір від 18.04.2021).

Разом з тим під час шлюбу (із 02.09.2005 дотепер) ОСОБА_5 набула у власність:

- земельну ділянку загальною площею 0,025 га, з кадастровим номером :22:002:3972 (підстава - договір купівлі-продажу від 22.12.2023);

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 (підстава - договір купівлі-продажу від 22.12.2023);

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 (підстава - договір купівлі-продажу від 20.06.2019);

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 (підстава - договір купівлі-продажу від 31.07.2008);

- транспортний засіб - автомобіль VOLVO XC90, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 (підстава - договір купівлі-продажу від 04.12.2022).

Зважаючи на положення ст. 60 СК України, таке майно є спільною сумісною власністю майна подружжя ОСОБА_7 , так само як і кошти, які перебувають на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 .

Водночас 1/4 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 набув на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.10.1999, тому таке майно є його особистою приватною власністю (ст. 57 СК України).

З огляду на викладене,

1) керуючись завданнями кримінального провадження, передбаченими ст. 2 КПК України,

2) зважаючи на мету накладення арешту (забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України),

3) беручи до уваги положення ч. 5 ст. 170 КПК України, яка передбачає, що у випадку, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно саме підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна,

4) належна ОСОБА_5 частка у спільному майні подружжя не може бути примусово безоплатно вилучена у власність держави в порядку виконання покарання у виді конфіскації майна, яке можливо буде застосовано до ОСОБА_3 у разі порушення ним умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, -

суд вважає, що наразі відсутні підстави для подальшого застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження щодо частки ОСОБА_5 у спільному сумісному майні подружжя. Тому клопотання захисника у цій частині підлягає задоволенню.

У іншій частині вимоги клопотання фактично зводяться до незгоди із прийнятим судом 03.12.2025 рішенням про відмову скасувати накладений арешт, що не є підставою для задоволення повторних вимог.

Доводи захисника про те, що арештоване майно не є речовим доказом у кримінальному провадженні та не підлягає спеціальній конфіскації, не мають значення для вирішення цього клопотання, оскільки арешт накладено лише з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

За таких обставин клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 слід задовольнити частково.

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, накладений слідчим суддею Вищого антикорупційного суду ухвалою від 12.02.2025 у справі № 991/1093/25на частку у спільному сумісному майні подружжя, яка належить дружині засудженого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , а саме на:

- 1/2 частину квартири загальною площею 48,7 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер:109, дата держреєстрації: 16.09.2019), що зареєстрована за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_14 ;

- 1/2 частину транспортного засобу - автомобіля SKODA KODIAQ, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , що зареєстрована за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_14 ;

- 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,025 га, з кадастровим номером :22:002:3972, (реєстраційний номер: 110, дата держреєстрації: 22.12.2023), що зареєстрована за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ;

- 1/2 частину житлового будинку загальною площею 77,3 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер: 120, дата держреєстрації: 22.12.2023), що зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ;

- 1/2 частину квартири загальною площею 48,3 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер: 109; дата держреєстрації: 20.06.2019), що зареєстрована за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ;

- 1/2 частину квартири загальною площею 129,1 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ;

- 1/2 частину транспортного засобу - автомобіля VOLVO XC90, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , що зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ;

- 1/2 частину грошей у будь-якій валюті готівкою та гроші у безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, цінні папери, що знаходяться на рахунках (у тому числі в індивідуальних банківських сейфах (скриньках, чарунках), відкритих на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_14 , у таких банках:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299), у тому числі такі рахунки: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 ; НОМЕР_11 ;

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (МФО 305749), у тому числі рахунок: НОМЕР_12 ;

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК» (МФО 322001).

У іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду через Вищий антикорупційний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1