УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001310 від 16 грудня 2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 358, частиною четвертою статті 190, частиною третьою статті 27 частиною першою статті 366, частиною третьою статті 27 частиною дугою статті 366 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною першою статті 366, частиною другою статті 366 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001310 від 16 грудня 2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 358, частиною четвертою статті 190, частиною третьою статті 27 частиною першою статті 366, частиною третьою статті 27 частиною дугою статті 366 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною першою статті 366, частиною другою статті 366 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що службові особи Департаменту соціальної та ветеранської політики КМДА (далі - Департамент) у змові з посадовими особами ТОВ "Міцне здоров`я", заволоділи бюджетними коштами у розмірі понад 57 млн. грн.

Так, протягом 2022-2024 років Департаментом перераховано на користь ТОВ "Міцне здоров`я" 149 млн. грн з призначенням платежу "за здіснення денного догляду за особами з психічними та поведінковими розладами, здійснення паліативного догляду".

Разом з тим, у вартість адміністративних витрат безпідставно включено оренду елітних транспортних засобів та нерухомості (Porshe Cayenne, 3 квартири ЖК Obolon Residences), які фактично не використовуються за призначенням для надання соціальних послуг. З показань допитаних у якості свідків осіб, які отримують соціальні послуги, соціальних працівників та водіїв у кількості 50 осіб, можна зробити висновок про невідповідність кількості та об`ємів надання соціальних послуг, про які представники Товариства звітують перед Депртаментом.

Крім того, встановлено, що ТОВ "Міцне здоров`я" значну частину отриманих коштів, близько 60 млн грн, перерахувало на користь підконтрольних фізичних осіб-підприємців (зокрема: ФОП ОСОБА_8 ; ФОП ОСОБА_9 ; ФОП ОСОБА_10 ), нібито, за послуги з надання харчування, за оренду транспортних засобів та нерухомості, за миючі засоби тощо.

Водночас, в Єдиному реєстрі податкових накладних не міститься інформації щодо придбання/реалізації зазначеними ФОП будь-яких господарських, дезінфікуючих та миючих засобів, засобів індивідуального захисту, а також транспортних засобів. Крім того, зазначені особи не володіють транспортними засобами, що надають в оренду ТОВ "Міцне здоров`я" та будь-якими виробничими офісними та складськими приміщеннями для здійснення діяльності з оптової торгівлі фармацевтичними товарами. У вказаних ФОП відсутні співробітники на користь яких здійснюються виплати у якості заробітної плати. Також, з аналізу руху коштів на банківських рахунках ФОП встановлено, що майже всі отримані від Товариства кошти зняті з рахунків у вигляді готівки вказаними особами. Вищенаведене ставить під сумнів реальність господарських операцій на користь ТОВ "Міцне здоров`я".

При цьому, встановлено, що ОСОБА_8 є директором ГС "Соціaльне таксі" (), ТОВ "Соцкар" (). У 2025 році ГС "Соціальне таксі" виграло конкурс на надання транспортних послуг особам з інвалідністю та непрацездатним особам на загальну суму понад 25 млн грн.

У ході досудового розслідування встановлено, що значна частина коштів перераховується з рахунків ГС "Соціальне таксі" на рахунки її директора - ОСОБА_8 , який зареєстрований як ФОП, а також рахунки його дружини ОСОБА_10 та матері ОСОБА_8 за нібито оренду та обслуговування авто.

Враховуючи вищевикладене, 16 травня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва проведено обшук нежитлових приміщень, які займає ГС "Соціальне таксі", в ході якого було виявлено та вилучено: Статут ГС "Соціальне таксі" на 13 арк.; Статут ТОВ "Соцкар" на 11 арк.; висновок щодо розрахунків вартості соціальної послуги, що надається ГС "Соціальне таксі" у 2014 році; висновок щодо розрахунку вартості соціальної послуги «Транспортна послуга», що надається ГС «Соціальне таксі» у 2025 році на 5-ти аркушах; протокол № 1 установчих зборів засновників ГС «Соціальне таксі» від 17 листопада 2023 року на 5 аркушах; протокол № 2 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 18 січня 2024 року на 4-х аркушах; протокол № 3 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 01 лютого 2024 року на 2-х аркушах; протокол № 4 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 26 березня 2024 року на 2-х аркушах; протокол №5 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 05 лютого 2024 року на 2-х аркушах; наказ №186-К від 05 лютого 2025 року про прийняття на роботу ОСОБА_8 ; акт прийому-передачі наданих послуг від 30 квітня 2025 року на 2-х аркушах; договір № 16 про надання соціальних послуг шляхом соціального замовлення від 31 січня 2024 року між Департаментом та ГС «Соціальне таксі» на 7 аркушах з додатковою угодою № 1 на 3 аркушах; акт звірки на 1-му аркуші; договори про надання поворотної фінансової допомоги: № 30/01-24 від 30 січня 2024 року; № 31/01/24 вiд 31 січня 2024 року; № 2102224 від 22 лютого 2024 року; № 23/02-01 від 21 листопада 2024 року; № 21112024 від 21 листопада 2024 року; № 25112024 від 17 березня 2024 року; № 17032025 від 25 листопада 2024 року; № 18032025/1 від 17 березня 2024 року; № 0704 від 07 квітня 2025 року; № 140425 від 14 квітня 2025 року; печатку ТОВ «Соцкар» (код 45184077); мобільний телефон марки Айфон 12, модель MGHP3L/A; імей: НОМЕР_1 ; iмей 2: НОМЕР_2 ; ноутбук марки «Lenovo», с/н: PFUL75LY; договори про надання соціальних послуг (особові справи, рішення, додатки у 14 папках-скоросшивачах сірого кольору).

16 травня 2025 року вилучені в ході обшуку документи та речі визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення вважає, що вищевказане майно, вилучене в ході обшуку, містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме, інформацію щодо фінансово-господарської діяльності вищевказаних підприємств та щодо протиправного механізму, здійснюваного фігурантами кримінального провадження, а також іншу інформацію, що у своїй сукупності може стати доказом у кримінальному провадженні, тому наявні підстави для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з указаним клопотанням.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки слідчому судді невідомо.

Власник майна та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки невідомо.

Разом з тим, представник власника майна подала до суду письмові заперечення проти клопотання, в яких просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку не було надано дозвіл на вилучення комп`ютерної техніки, ноутбуків, мобільних телефонів та електронних накопичувачів інформації, а прокурором не надано доказів, що вилучені мобільний телефон та ноутбук містять інформацію, що має значення для кримінального провадження.

Крім того, у клопотанні прокурором не вказано яким критеріям речових доказів відповідає вилучене в ході обшуку майно, а долучена постанова про визнання такого майна речовими доказами у кримінальному провадженні містить лише перелік вилученого майна та цитування норм КПК України, без наведення будь-яких критеріїв, з урахуванням яких орган досудового розслідування дійшов висновку про відповідність майна статті 98 КПК України.

Окрім того, вилучення Статутів, печаток та внутрішніх документів призводить до ускладнення здійснення господарської діяльності відповідними підприємствами, враховуючи специфіку їхньої діяльності, пов`язаної з наданням послуг особам з інвалідністю та непрацездатним особам, таке втручання не відповідає принципу співмірності.

Враховуючи положення частини першої статті 171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання у відсутність прокурора, власника майна та його представника.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001310 від 16 грудня 2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 358, частиною четвертою статті 190, частиною третьою статті 27 частиною першою статті 366, частиною третьою статті 27 частиною дугою статті 366 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною першою статті 366, частиною другою статті 366 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України.

16 травня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 квітня 2025 року проведено обшук нежитлових приміщень, які займає ГС "Соціальне таксі", в ході якого було виявлено та вилучено: Статут ГС "Соціальне таксі" на 13 арк.; Статут ТОВ "Соцікар" на 11 арк.; висновок щодо розрахунків вартості соціальної послуги, що надається ГС "Соціальне таксі" у 2014 році; висновок щодо розрахунку вартості соціальної послуги «Транспортна послуга», що надається ГС «Соціальне таксі» у 2025 році на 5-ти аркушах; протокол № 1 установчих зборів засновників ГС «Соціальне таксі» від 17 листопада 2023 року на 5 аркушах; протокол № 2 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 18 січня 2024 року на 4-х аркушах; протокол № 3 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 01 лютого 2024 року на 2-х аркушах; протокол № 4 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 26 березня 2024 року на 2-х аркушах; протокол №5 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 05 лютого 2024 року на 2-х аркушах; наказ №186-К від 05 лютого 2025 року про прийняття на роботу ОСОБА_8 ; акт прийому-передачі наданих послуг від 30 квітня 2025 року на 2-х аркушах; договір № 16 про надання соціальних послуг шляхом соціального замовлення від 31 січня 2024 року між Департаментом та ГС «Соціальне таксі» на 7 аркушах з додатковою угодою № 1 на 3 аркушах; акт звірки на 1-му аркуші; договори про надання поворотної фінансової допомоги: № 30/01-24 від 30 січня 2024 року; № 31/01/24 вiд 31 січня 2024 року; № 2102224 від 22 лютого 2024 року; № 23/02-01 від 21 листопада 2024 року; № 21112024 від 21 листопада 2024 року; № 25112024 від 17 березня 2024 року; № 17032025 від 25 листопада 2024 року; № 18032025/1 від 17 березня 2024 року; № 0704 від 07 квітня 2025 року; № 140425 від 14 квітня 2025 року; печатку ТОВ «Соцкар» (код 45184077); мобільний телефон марки Айфон 12, модель MGHP3L/A, імей: НОМЕР_1 ; iмей 2: НОМЕР_2 ; ноутбук марки «Lenovo», с/н: PFUL75LY; договори про надання соціальних послуг (особові справи, рішення, додатки у 14 папках-скоросшивачах сірого кольору).

Постановою слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_11 від 16 травня 2025 року вищевказане майно визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У клопотанні прокурора зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки зазначене вище майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а незастосування зазначеного засобу забезпечення кримінального провадження, може призвести до негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у статті 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

Разом з тим, у клопотанні про арешт майна взагалі не обґрунтовано, яким чином прокурор дійшов висновку, що мобільний телефон марки Айфон 12, модель MGHP3L/A, імей: НОМЕР_1 ; iмей 2: НОМЕР_2 та ноутбук марки «Lenovo», с/н: PFUL75LY, зберегли на собі сліди розслідуваного кримінального правопорушення, містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та яким чином можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження. У матеріалах клопотання відсутні протоколи огляду вищевказаного мобільного телефону та ноутбуку.

Крім того, відповідно до частини другої статті 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Так, з ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук, вбачається, що органу досудового розслідування надано дозвіл на відшукання та виготовлення копії інформації, що міститься на мобільному телефоні та ноутбуку, проте, як вже встановлено слідчим суддею матеріали клопотанням не містять доказів того, що зазначені носії інформації містять відомості, що мають значення для досудового розслідування та такі відомості було скопійовано.

Крім того, з протоколу обшуку вбачається, що слідчим не було зазначено про те, що доступ до мобільних телефонів та ноутбуку обмежувався його власником. Таким чином, не доведено наявність законних підстав для вилучення вищевказаного майна.

Також, стороною обвинувачення не надано слідчому судді доказів, що в межах цього кримінального провадження щодо вилучених електронних носіїв інформації призначені експертні дослідження.

Прокурором не надано слідчому судді будь-яких доказів на спростування викладених вище обставин, не долучено до клопотання належних та допустимих доказів щодо відповідності майна - мобільного телефону та ноутбуку критеріям речових доказів, тому клопотання про арешт вищевказаного майна не ґрунтується на вимогах закону.

Крім того, що стосується накладення арешту на Статут ГС "Соціальне таксі" на 13 арк.; Статут ТОВ "Соцкар" на 11 арк.; протокол № 1 установчих зборів засновників ГС «Соціальне таксі» від 17 листопада 2023 року на 5 аркушах; протокол № 2 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 18 січня 2024 року на 4-х аркушах; протокол № 3 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 01 лютого 2024 року на 2-х аркушах; протокол № 4 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 26 березня 2024 року на 2-х аркушах; протокол №5 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 05 лютого 2024 року на 2-х аркушах; печатку ТОВ «Соцкар» (код 45184077), то прокурором у клопотанні не зазначено та належним чином не обґрунтовано, яким чином вказані документи мають відношення до кримінального провадження, яке доказове значення мають в кримінальному провадженні, яким чином та для доведення якого факту можуть бути використані стороною обвинувачення, які сліди кримінального правопорушення на собі містять та чи містять взагалі.

Таким чином, накладення арешту на мобільний телефон марки Айфон 12, модель MGHP3L/A, імей: НОМЕР_1 ; iмей 2: НОМЕР_2 ; ноутбук марки «Lenovo», с/н: PFUL75LY; Статут ГС "Соціальне таксі" на 13 арк.; Статут ТОВ "Соцкар" на 11 арк.; протокол № 1 установчих зборів засновників ГС «Соціальне таксі» від 17 листопада 2023 року на 5 аркушах; протокол № 2 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 18 січня 2024 року на 4-х аркушах; протокол № 3 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 01 лютого 2024 року на 2-х аркушах; протокол № 4 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 26 березня 2024 року на 2-х аркушах; протокол №5 загальних зборів учасників ГС «Соціальне таксі» від 05 лютого 2024 року на 2-х аркушах; печатку ТОВ «Соцкар» (код 45184077), не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання та відмову в його задоволенні в цій частині.

Разом з тим, прокурором доведено наявність підстав вважати, що на цьому етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучені в ході обшуку: висновок щодо розрахунків вартості соціальної послуги, що надається ГС "Соціальне таксі" у 2014 році; висновок щодо розрахунку вартості соціальної послуги «Транспортна послуга», що надається ГС «Соціальне таксі» у 2025 році на 5-ти аркушах; наказ №186-К від 05 лютого 2025 року про прийняття на роботу ОСОБА_8 ; акт прийому-передачі наданих послуг від 30 квітня 2025 року на 2-х аркушах; договір № 16 про надання соціальних послуг шляхом соціального замовлення від 31 січня 2024 року між Департаментом та ГС «Соціальне таксі» на 7 аркушах з додатковою угодою № 1 на 3 аркушах; акт звірки на 1-му аркуші; договори про надання поворотної фінансової допомоги: № 30/01-24 від 30 січня 2024 року; № 31/01/24 вiд 31 січня 2024 року; № 2102224 від 22 лютого 2024 року; № 23/02-01 від 21 листопада 2024 року; № 21112024 від 21 листопада 2024 року; № 25112024 від 17 березня 2024 року; № 17032025 від 25 листопада 2024 року; № 18032025/1 від 17 березня 2024 року; № 0704 від 07 квітня 2025 року; № 140425 від 14 квітня 2025 року; договори про надання соціальних послуг (особові справи, рішення, додатки у 14 папках-скоросшивачах сірого кольору), можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже вони відповідають ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України, що згідно з частиною третьою статті 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено 16 травня 2025 року під час проведення обшуку за місцем розташування ГС "Соціальне таксі" () за адресою: м. Київ, Вознесенський узвіз, 10А, оф. 221, що на праві власності належить ПАТ "Укрінком" (), а саме:

- висновок щодо розрахунків вартості соціальної послуги, що надається ГС "Соціальне таксі" у 2014 році;

- висновок щодо розрахунку вартості соціальної послуги «Транспортна послуга», що надається ГС «Соціальне таксі» у 2025 році на 5-ти аркушах;

- наказ №186-К від 05 лютого 2025 року про прийняття на роботу ОСОБА_8 ;

- акт прийому-передачі наданих послуг від 30 квітня 2025 року на 2-х аркушах;

- договір № 16 про надання соціальних послуг шляхом соціального замовлення від 31 січня 2024 року між Департаментом та ГС «Соціальне таксі» на 7 аркушах з додатковою угодою № 1 на 3 аркушах;

- акт звірки на 1-му аркуші;

- договори про надання поворотної фінансової допомоги: № 30/01-24 від 30 січня 2024 року; № 31/01/24 вiд 31 січня 2024 року; № 2102224 від 22 лютого 2024 року; № 23/02-01 від 21 листопада 2024 року; № 21112024 від 21 листопада 2024 року; № 25112024 від 17 березня 2024 року; № 17032025 від 25 листопада 2024 року; № 18032025/1 від 17 березня 2024 року; № 0704 від 07 квітня 2025 року; № 140425 від 14 квітня 2025 року;

- договори про надання соціальних послуг (особові справи, рішення, додатки у 14 папках-скоросшивачах сірого кольору).

В іншій частині клопотання відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 169 КПК України прокурор повинен негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1