Провадження № 1-кс/361/1898/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області клопотання старшого слідчого слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001946 від 16 жовтня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Перебудова Чернігівської області, громадянину України, такому, що має неповнолітню дитину, пенсіонеру, офіційно працевлаштованому в охоронній фірмі «Венбест» на посаді водія-охоронця, зареєстрованому та такому, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не інваліду, не депутату, раніше не судимому,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, погодженого прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001946 від 16 жовтня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У клопотанні слідчий вказує на достатність даних для обґрунтованої підозри причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними матеріалами у межах кримінального провадження, а саме протоколами проведення слідчих дій. Прокурор зауважує про наявність ризиків, визначених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. У клопотанні також зазначено, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе у повній мірі запобігти вказаним вище ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку. З перелічених підстав прокурор у судовому засіданні просив задовольнити вказане вище клопотання.

Захисник заперечив проти заявленого клопотання прокурора, оскільки вважає його безпідставним. Наголосив, що кримінально-правова кваліфікація інкримінованого його підзахисному злочину є неправильною, оскільки у слідства немає жодних доказів, що ОСОБА_4 на момент вчинення ДТП був у стані алкогольного сп`яніння. Тому, кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_4 повинно кваліфікуватися за ч. 1 ст. 286 КК України, а не за ч. ст. 286-1 КК України. Пояснив, що його підзахисний попередньо визнає, свою участь в ДТП та щиро жалкує про скоєне. Захисник зауважив, що ризики зазначені прокурором є надуманими та не підтвердженими доказами. Зазначив, що ризик переховування підозрюваної спростований тим, що ОСОБА_4 не вчиняв спроб ухилитися від слідчих дій, а відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є правомірною, оскільки його підзахисний на момент такої пропозиції жодним транспортним засобом не керував. Захисник вважає, що підозрюваному немає сенсу впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки він намагався відшкодувати потерпілій 25000 грн шкоди, та визнає вчинення ним ДТП. Також зазначив, що ОСОБА_4 характеризується позитивно, раніше не судимий, має постійне місце проживання. працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, є учасником бойових дій та пенсіонером. Наголосив, що підозрюваному доцільно обрати домашній арешт у певний час доби для того щоб він зміг надалі працювати щоб відшкодовувати шкоду потерпілій та утримувати свою дитину.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника, просив суд застосувати до нього арешт у нічний час доби щоб він зміг працювати. Зазначив, що кається у скоєному та не хотів щоб так сталося.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, щодо заявленого клопотання, дослідивши долучені сторонами докази констатує таке.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, які перелічені в цій статті.

Частини 1, 2 ст. 181 КПК України передбачають, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з частиною 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 жовтня 2025 року приблизно о 14 годині 17 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «RENAULT», моделі «SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи при цьому в стані сп`яніння, чим порушив п.п. а) п. 2.9 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі Правила дорожнього руху України), яким передбачено, що «водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», рухаючись по вулиці Шевченка в с. Літки Броварського району Київської області, в напрямку від вулиці Музиченко до автодороги «Т-10-08», не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, проявивши бездіяльність, чим порушив п. 1.5 п.п б) п. 2.3 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», в результаті чого не дотримався безпечної дистанції з попереду їдучим попутнім автомобілем марки «KIA» моделі «RIO» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, яким передбачено що: «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді перелому лівої ключиці, струсу головного мозку.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 1.5, п.п. б) п. 2.3., п. 13.1 Правил дорожнього руху України, перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_7 середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Відтак, ОСОБА_4 підозрюється в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

На стадії проведення досудового слідства слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Водночас слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів, у тому числі запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Отже, суд повинен оцінити чи існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що станом на дату розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такий висновок суду підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим до клопотання, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.10.2025; протоколом огляду місця події від 15.10.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; актом відмови від 16.10.2025 в якому підтверджено факт що ОСОБА_4 що проходив медичний огляд, з метою виявлення стану алкогольного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, категорично відмовився ставити свій підпис у протоколі; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 16.10.2025; протоколами допиту свідків: ОСОБА_8 від 16.10.2025; ОСОБА_9 від 16.10.2025; ОСОБА_10 від 17.10.2025; ОСОБА_11 від 16.10.2025 р.; ОСОБА_12 від 16.10.2025; ОСОБА_13 від 17.10.2025; свідка ОСОБА_14 від 17.10.2025; та ОСОБА_10 від 17.10.2025.

Отже, перелічені докази є вагомими та об`єктивно пов`язують підозрюваного з інкримінованим злочином, тому слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри. Разом, з тим, суд відхиляє доводи захисника про неправильність кримінально-правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_4 злочину, оскільки досудове розслідування ще триває, а тому наразі немає підстав стверджувати про відсутність доказів щодо вчинення кримінального правопорушення саме за ч.1 ст. 286-1 КК України.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 карається позбавленням волі на строк до трьох років та є нетяжким злочином згідно зі ст. 12 КК України, однак звільнення від відбування покарання згідно зі ст. 75 КК України з випробуванням є неможливим. Тому, тяжкість покарання і загроза його реального відбування, на переконання слідчого судді, може бути фактором, який зумовить переховування підозрюваного від слідства та/або суду. Наявність стійких соціальних зв`язків у ОСОБА_4 не доведено стороною захисту. Суд також враховує, що підозрюваний не одружений, проживає сам, доказів щодо утримання ним неповнолітньої дитини захисником не надано. Обставина, що підозрюваний раніше не судимий. є учасником бойових дій, працевлаштований та позитивно характеризується не спростовує наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст 177 КПК України.

Оцінюючи можливість впливу на свідків та потерпілу, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст.23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на основі показань, які суд безпосередньо досліджував під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Підозрюваний може бути обізнаним з даними осіб, які є свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні. Відтак, існує ризик, що у разі не обрання підозрюваному запобіжного заходу з покладенням певних обов`язків вона зможе безперешкодно незаконно психологічно або економічно намагатися впливати на цих осіб з метою зміни показань наданих на стадії досудового розслідування.

Разом з тим, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, зокрема (буде переховуватись чи незаконно впливати), однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваною кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Стосовно існування ризику передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що його наявність не доведена прокурором, оскільки фактично дублюється обґрунтування ризику визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на свідків.

З наведеного, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявність ризиків п. п. 1,3, ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Особисте зобов`язання, на думку суду, не може бути застосовано до ОСОБА_4 для запобігання ризику переховування з огляду на імовірність реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі в разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Особи, які хочуть взяти підозрюваного на особисту поруку відсутні, що унеможливлює застосування відповідного запобіжного заходу. Щодо застави, то на переконання суду такий захід буде недостатнім для запобігання переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду. Отже, суд погоджується с думкою прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що підозрюваний має постійне місце проживання, працевлаштований, позитивно характеризується, є учасником бойових дій, пенсіонером та раніше не судимим. Також суд бере до уваги, що підозрюваний критично ставиться до вчиненого ним діяння та намагається відшкодувати нанесену шкоду потерпілій. Відтак, застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту є недоцільним, оскільки перебування його на такому запобіжному заході фактично зменшить можливість утримувати себе та відшкодовувати шкоду потерпілій. В свою чергу домашній арешт у певний період доби, а саме: з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, здатен запобігти переліченим вище ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у цьому провадженні. З наведеного, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Відтак, слідчий суддя покладає на ОСОБА_4 такі обов`язки: заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. наступної доби; зобов`язати прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою.

Отже, клопотання слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 194, 196, 202, 309, 331, 372, 376, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. без використання електронних засобів контролю на строк два місяці по 17 грудня 2025 року включно, за адресою: АДРЕСА_1 .

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) заборонити залишати місце проживання за адресою:

АДРЕСА_1 в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. наступної доби;

2) зобов`язати прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

Роз`яснити підозрюваному його обов`язки та наслідки їх невиконання. Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

У разі не виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подано апеляційні скарги до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено о 10 год. 50 хв. 22 жовтня 2025 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1