Провадження 1кп-932/41/25
Справа 932/190/25
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000336, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаї-Смоленські Бродівського району Львівської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ

У провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України. Щодо обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 15.09.2025 року продовжений на строк шістдесят днів, тобто до 14.11.2025 року включно.

Прокурором заявлене клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб з тих підстав, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, він є військовослужбовцем, а тому існують ризики, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, впливати на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, може вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Застосування більш м`яких запобіжних заходів вважала недоцільним.

Захисник адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила відмовити в його задоволенні і повернути обвинуваченого до військової частини під нагляд командування, з тих підстав, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, ризики, зазначені прокурором, змінюються і доказів на їх існування прокурором не надано. А обвинувачений має намір повернутися до військової служби та бажає компенсувати завдану злочином шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до розгляду кримінальної справи по суті на строк шістдесят днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинуваченого до військової частини під нагляд командування, суд вважає необхідним відмовити, виходячи з наступного.

ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним поводженням з бойовими припасами, а також особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, він є військовослужбовцем і інкриміновані йому злочини скоєні ним під час проходження військової служби в зоні проведення активних бойових дій, і тому з урахуванням стадії процесу, коли свідок обвинувачення, який разом з обвинуваченим проходить військову службу в одній військовій частині, не допитаний, а матеріали кримінального провадження у тому числі протокол допиту зазначеної особи відкритий стороні захисту, реально існують обґрунтовані ризики, що він може переховуватися від суду, може незаконно впливати на свідка або іншим чином буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Суд вважає, що ризики, які враховувалися судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого останньому обвинувачення, а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних діянь, в яких він обвинувачується, його особистість, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Посилання сторони захисту, як на підставу відмови у задоволенні клопотання прокурора на тривалий розгляд справи, суд вважає необґрунтованим, оскільки тривалий розгляд справи, пов`язаний з процесуальною поведінкою учасників процесу, їх кількістю і з врахуванням стадії процесу та з огляду на положення Конвенції з прав людини та основоположних свобод і усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд вважає, що загальний строк тримання обвинуваченого під вартою не є надмірним.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту та суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Також, суд враховує характер кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.Також суд враховує, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку.

На підставі викладеного суд, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора і продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинуваченого до військової частини під нагляд командування, суд вважає необхідним відмовити.

З урахуванням положень ст.ст. 182, 183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченому застави, як альтернативного запобіжного заходу, з врахуванням обставин інкримінованого йому злочину проти життя та здоров`я осіб.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 194, 196, 197, 331,350 КПК України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинуваченого до військової частини під нагляд командування відмовити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб, тобто до 20 грудня 2025 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3