Провадження № 1-кп/932/1587/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Дніпра, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001278 від 08 жовтня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, українка, громадянка України, із середньо освітою, незаміжня, працездатна, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та проживає за адресом: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 23.09.2025, приблизно о 11 год. 10 хв., перебуваючи в салоні тролейбусу №16, який відповідно до визначеного маршруту рухався по вулиці Панікахи у м. Дніпрі, достовірно знаючи про те, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому продовжено та який діє на даний час, побачила мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A24», що належить потерпілій ОСОБА_5 , який остання поклала до своєї сумки, яку мала при собі. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні тролейбусу №16, який зупинився на зупинці громадського транспорту «Універсам» (торгівельний центр «Терра») на вулиці Панікахи у м. Дніпрі, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, впевнившись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для оточуючих, в тому числі для потерпілої ОСОБА_5 , з метою особистої наживи та збагачення, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, наблизилась до потерпілої ОСОБА_5 та таємно витягнула з кишені належної їй сумки мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A24», 6/128 GB, імеі: НОМЕР_1 , світло-зеленого кольору, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2698/25 від 08.10.2025 становить 4 699 грн. 67 коп.

Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадений мобільний телефон, покинула місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Обвинувачена ОСОБА_4 пояснила суду, що вона дійсно - 23.09.2025, приблизно о 11 год. 10 хв., більш точного часу не пам`ятає, будучи обізнаною, що в країні введено особливий режим воєнного стану, перебуваючи в салоні тролейбусу №16, який відповідно до визначеного маршруту рухався по вулиці Панікахи у м. Дніпрі, побачила мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A24», що належав потерпілій, який остання поклала до своєї сумки, яку мала при собі. В цей час у неї виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, перебуваючи в салоні тролейбусу №16, який зупинився на зупинці громадського транспорту «Універсам» (торгівельний центр «Терра») на вулиці Панікахи у м. Дніпрі, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, впевнившись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для оточуючих, в тому числі для потерпілої, з метою особистої наживи та збагачення, наблизилась до потерпілої та таємно витягнула з кишені належної їй сумки мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A24», світло-зеленого кольору. Після чого, утримуючи при собі викрадений мобільний телефон, покинула місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, а саме заклавши мобільний телефон в ломбард та отримавши грошові кошти, витратила їх на свої потреби.

Свою провину обвинувачена ОСОБА_4 визнала повністю, погодившись із усіма обставинами скоєного кримінального правопорушення та обсягом спричиненої шкоди, щиро покаялася, зазначивши про відсутність намірів в подальшому вчиняти подібне. Просила призначити їй покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_6 , будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи, надала суду заяву в якій просила розглянути кримінальне провадження без її особистої участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, проти проведення судового розгляду кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349КПК України, тобто у скороченому порядку не заперечує. Прохала призначити обвинуваченій покарання на розсуд суду.

Суд заслухавши думку учасників судового провадження, щодо можливості за відсутності потерпілої, з`ясувати всі обставини кримінального провадження, вирішив про проведення подальшого судового розгляду без особистої участі належно повідомленої потерпілої.

Крім позиції потерпілої, усі наявні, в судовому засіданні, учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а тому судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349КПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.4 ст.185КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст.65-67КК України, суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12КК України є тяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, за яким обвинувачена визнає себе винуватою, його наслідки та відношення обвинуваченої до них, відсутність матеріальних та моральних вимог з боку потерпілої сторони, дані про особу винуватої, яка є особою раніше не судимою, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалася; має місце мешкання та місце реєстрації; за сімейним станом незаміжня; неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні - не має; на диспансерних обліках в закладах охорони здоров`я - не перебуває; офіційно не працевлаштована; матеріальну шкоду відшкодувала, шляхом викупу мобільного телефону з ломбарду та повернення його потерпілій, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ст.66КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд враховує її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Згідно ст.67КК України, обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.50КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

При визначенні застосування необхідного покарання обвинуваченій ОСОБА_4 судом, також, взято до уваги правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року, де зазначено, що Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

На підставі вище викладеного, додержуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.4 ст.185КК України, приходячи при цьому до переконання, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення, призведе до позитивних змін в її особистості, а також створить у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що відверне підвищений ступінь суспільної небезпечності її особи та у сукупності утворить бажання обвинуваченої стати на шлях виправлення.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на принцип пропорційності, коли призначене особі покарання вважалося непропорційним втручанням держави у права людини. Прикладом може слугувати рішення у справі «Швидка проти України».

Дотримання принципу пропорційності, є дотриманням стандартів прав людини, передбачених ЄСПЛ у вирішенні питань покарання, та дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Із постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа №5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст.65КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Іспитовий строк це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим, який під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, має на меті привчити його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування

З урахуванням наведеного, ретельно вивчивши інформацію про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , її поведінку в період досудового слідства та судового провадження, наслідки вчиненого, визнання вини та щирого каяття щодо скоєного, повного та добровільного відшкодування шкоди і критичного ставлення до спричиненого, наміру уникати в подальшому повторення подібного та й інших кримінальних правопорушень, в сукупності з іншим, дає суду підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченої можливе без реального відбування покарання, а тому суд приходить до висновку про можливість застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , положень ст.75КК України, звільнивши останню від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком з покладенням на неї обов`язків, передбачених у ст.76КК України, оскільки вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбування покарання, а застосування вказаних вище положень призведе до позитивних змін в її особистості і створить у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

На думку суду іспитовий строк тривалістю один рік належним чином забезпечить здійснення контролю та виконання покладених на обвинуваченуОСОБА_4 обов`язків та інші умови випробування.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст.100КПК України.

По вказаному кримінальному провадженню судовим експертом ОСОБА_7 проведено судову товарознавчу експертизу №2698/25 від 08.10.2025.

Частиною 2 ст.124КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Аналізуючи вказану норму права, доходжу висновку, що з обвинуваченого суд має право стягнути процесуальні витрати, в тому числі ті, що пов`язані із залученням експерта, лише у випадку ухвалення стосовно особи обвинувального вироку. При цьому слід зауважити, що такі витрати, відповідно ст.124КПК України, стягуються на корись потерпілої особи та/або на користь держави.

Як вбачається з матеріалів справи, експерт ОСОБА_7 є атестованим судовим експертом, який включений до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Разом з цим з інформації яка міститься в картці атестованого судового експерта вбачається, що ОСОБА_7 не є фахівцем державної спеціалізованої установи. Матеріалів, які б підтверджували понесення цих витрат державою суду не надано.

За таких обставин стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_7 вартості експертизи, яка проведена не працівником державної спеціалізованої установи, не передбачено чинним законодавством.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 - не застосовано, прокурор до постановлення вироку, щодо обрання будь-якого запобіжного заходу, з клопотанням до суду не звертався, та, на час постановлення вироку, у суду не має підстав для його застосування.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 - визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та з покладенням на неї відповідно до ст.76КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженої.

Речові докази:

Мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A24», IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 , корпус якого світло-зеленого кольору, чохол для телефону коричневого кольору у формі «книжечки» із магнітною застібкою та коробку від мобільного телефону «Samsung» моделі «Galaxy A24», штрих-код 8 59 - після набрання вироком законної сили залишити потерпілій ОСОБА_5 за приналежністю;

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченою у той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя Шевченківського районного

суду міста Дніпра ОСОБА_8