УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 слідчий суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000007 від 07.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15.01.2026 дізнавач СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке належним чином погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що 07 січня 2026 року близько 01 години 40 хвилин працівниками прикордонної служби України під час здійснення паспортного контролю на ПП Устилуг в ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка керувала транспортним засобом «Volkswagen Crafter» реєстраційний номер НОМЕР_1 було виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яке містить ознаки підробки.

07.01.2026 за даним фактом СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст. 358 КК України.

07 січня 2026 року під час огляд місця події у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 31.01.2024, автомобіль «Volkswagen Crafter» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації з ІПНП власником автомобіля «Volkswagen Crafter» реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 .

Вилучені речі мають значення речового доказу, і тому самі по собі та в сукупності з іншими доказами можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час проведення досудового слідства, у зв`язку з чим дізнавач просить накласти арешт на вилучене майно.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду клопотання за його відсутністю, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заяву, в якій просив клопотання задовольнити частково та повернути належний йому транспортний засіб, оскільки він є онкохворою особою та використовую автомобіль «Volkswagen Crafter» реєстраційний номер НОМЕР_1 для відвідування медичних установ. За обставинами зазначив, що надавав за проханням ОСОБА_4 належний йому транспортний засіб для разового використання в особистих цілях.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього докази прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Таким чином, вилучені під час огляду речі, мають значення речових доказів у кримінальному провадженні №0000007 від 07.01.2026, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучене під час огляду 07.01.2026 року майно в розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України є речовими доказами, правовий режим зберігання яких регламентується ст. 100 КПК України.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 358 КК України, є використання завідомо підробленого документа.

Жодних доказів на те, що саме транспортний засіб, відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, начальником СД ОСОБА_3 не надано.

Зважаючи, що органом досудового розслідування не доведено існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що транспортний засіб автомобіля «Volkswagen Crafter» реєстраційний номер НОМЕР_1 є доказом злочину, не доведено необхідності накладення арешту на дане майно та не наведено ризиків, передбачених ст.170 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання у цій частині.

Щодо вилученого свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 31.01.2024 на автомобіль «Volkswagen Crafter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником являється ОСОБА_5 , то воно підлягає арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування, оскільки має значення речового доказу і на даний час у кримінальному провадженні є необхідність у проведенні з його використанням ряду слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження. В іншому ж випадку, вказаний документ, який є речовим доказом у кримінальному провадженні, підлягатиме поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних експертиз та слідчих дій, оскільки сліди злочину на ньому можуть бути знищені.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання начальника сектору дізнання Володимирського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 31.01.2024, автомобіль Volkswagen Crafter реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником вказаного майна являється ОСОБА_5 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування даним майном, з метою забезпечення збереження його як речового доказу.

В решті клопотання відмовити.

Автомобіль «Volkswagen Crafter», реєстраційний номер НОМЕР_1 - негайно повернути власнику.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Суддя: ОСОБА_6