Справа № 344/1859/26
Провадження № 1-кс/344/1060/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області капітана юстиції ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000571 від 24.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

02.02.2026 слідчий ОСОБА_3 за погодженням прокурора ОСОБА_4 , звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що ОСОБА_5 з 17.03.2006 є керівником та співзасновником Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО» (Ідентифікаційний код 24182788) (далі ТОВ «АТП»), основним видом діяльності якого є Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення, а також роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.; вантажний автомобільний транспорт, що спеціалізувалось на здійсненні господарської діяльності з надання послуг автобусних пасажирських перевезень на території Луганської області, зокрема смт. Білокуракине та прилеглих населених пунктів до м. Сєверодонецька на підставі відповідних договорів із Департаментом розвитку, утримання мережі автомобільних доріг області, промисловості та транспорту Луганської обласної державної адміністрації.

Однак, незважаючи на обізнаність про злочинні дії представників російської федерації та окремих, проросійськи налаштованих представників місцевого населення, ОСОБА_5 діючи з особистих корисливих та політичних міркувань, з метою представлення окупаційній владі своєї особистої прихильності, у квітні 2022 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 27.04.2022, перебував на тимчасово окупованій території Луганськї області, вирішив з власної ініціативи реалізувати свій корисливий злочинний умисел направлений на реалізацію чи підтримку рішень та дій окупаційної адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні, добровільні передачу матеріальних ресурсів окупаційній адміністрації держави-агресора.

З матою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 27.04.2022, добровільно, без будь-якого фізичного чи психологічного примусу та за власної ініціативи, на основі приміщень, техніки та матеріальних цінностей ТОВ «АТП», де останній є керівником і одним із засновників, знаходячись на тимчасово окупованій території Луганської області, з метою особистого збагачення, діючи за законодавством т.зв. «луганської народної республіки» зареєстрував у т.зв. «державних органах луганської народної республіки» «товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство» (мовою оригіналу: «общество с ограниченной ответственностью «АВТОТРАНСПОРТНОЕ ПРЕДПРИЯТИЕ», ЕГРЮЛ 010, адрес: луганськаянароднаяреспублика, Белокуракинскиснкий район, пгт. Белокуракино, д. 93 А», далі «ООО «АТП»), яке мало на меті отримання прибутку від здійснення підприємницької діяльності, пов`язаної зі пасажирськими перевезеннями на тимчасово окупованих територіях України.

Згідно з т.зв. «свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи» № 61143185 від 27.04.2022 ОСОБА_5 є керівником «ООО «АТП» з правом підпису всієї документації з фінансово-господарської діяльності підприємства.

З метою втілення свого злочинного умислу спрямованого на реалізацію рішень держави агресора, ОСОБА_6 , діючи у на виконання положень федерального закону російської федерації «про ліцензування окремих видів діяльності» № 99-ФЗ від 04.05.2011 та постанови уряду російської федерації № 1616 від 07.10.2020, якою затверджено «положення про ліцензування діяльності з перевезень пасажирів та інших осіб автобусами», як засновником та директор «ООО «АТП», не раніше червня 2023 року (більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим) добровільно та за власною ініціативою, організував підготовку і подальшу подачу до «південного міжрегіонального управління державного автодорожнього нагляду федеральної служби з нагляду у сфері транспорту» (мовою оригіналу: «южногомежрегиональногоуправлениягосударственногоавтодорожногонадзорафедеральнойслужбы по надзору в сфере транспорта») заяви про надання ліцензії на діяльність з перевезень пасажирів та інших осіб автобусами з долученням відповідних документів.

В подальшому, 22.06.2023 органом державної влади держави агресора «південним міжрегіональним управлінням державного автошляхового нагляду федеральної служби з нагляду у сфері транспорту» за результатами розгляду поданих директором «ООО «АТП» ОСОБА_5 документів, видано останньому ліцензію на діяльність з перевезень пасажирів та інших осіб автобусами із присвоєнням номеру в єдиному реєстрі обліку ліцензій російської федерації № АК 81-000037, а також «ООО «АТП» внесено до «реєстру ліцензій на діяльність з перевезень пасажирів та інших осіб автобусами російської федерації» (мовою оригіналу: «рееструлицензий на деятельность по перевозкам пассажиров и иныхлиц автобусами»).

Надалі, ОСОБА_5 , як засновником та директором «ООО «АТП» організовано регулярні перевезення за сполученням з державою агресором російською федерацією: «Каменка Луганск АС 1»; «Троицкое АС Луганк АС-1»; «Александрополь Луганк АС-1»; «Новобелая Луганк АС-1»; «Белокуракино ВС Луганк АС-1» для чого ним, укладались (мовою оригіналу) «Временноесоглашение № 430/22 от 02.09.2022 о перевозке пассажиров на автобусном маршруте общего пользования» «Временноесоглашение № 406/22 от 24.06.2022 о перевозке пассажиров на автобусном маршруте общего пользования», «Дополнительное соглашение № 2 к временному соглашению № 406/22 от 24.06.2022» із «міністерством інфраструктури і транспорта ЛНР в лиці т.в.о. міністра ОСОБА_7 », за умовами яких ОСОБА_8 , як директор «ООО «АТП» повинен надавати послуги десятьма транспортними засобами загальною пасажировмісткістю у 200 місць.

Відповідно до зазначених т.зв. «соглашений», укладених між директором ОСОБА_5 та «міністерством інфраструктури та транспорту лнр» у розділі обов`язки перевізника, п. 2.2.8 - перевізник зобов`язаний надавати транспортні засоби, вказані у пунктах 1.1.2, 1.1.3 (10 транспортних засобів) даного договору по вимозі ораганізатора у разі виникнення надзвичайних подій, стихійних лих, аварій, катастроф та ін.

Надалі ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого підтримку на реалізацію чи підтримку рішень та дій окупаційної адміністрації держави-агресора створеними на тимчасово окупованій території Луганської області, передачу їх матеріальних ресурсів та інших активів з метою завдання шкоди Україні, протягом серпня 2022 березня 2023 року складено, видано та погоджено: «Лист «врио. министру инфраструктури и транспорта луганської народної республіки ОСОБА_7 », щодо перевезення пасажирів від 22.02.2023; «Статистичні звіти про роботу автобусів на маршрутах регулярних перевезень за січень 2023»; «Розклади руху автобусів по маршрутах за 2022рр»; «Таблиці вартості проїзду за регулярними автобусними маршрутами» які затверджені «врио міністром інфраструктури і транспорта луганської народної республіки ОСОБА_7 ».

За результатом виконання вказаних «соглашений» з міністерством інфраструктури та транспорту лнр, ОСОБА_5 складено відомості з оплати перевезень №1941815 від 24.08.2022, №1948020 від 29.08.2022, №1938174 від 03.08.2022, №1939993 від 04.08.2022, №1947361 від 26.08.2022, №1939998 від 10.08.2022, №1940003 від 15.08.2022, №1948737 від 31.08.2022, №1940001 від 13.08.2022 на загальну суму 25 855, 03 російських рублів (що згідно курсу НБУ станом на 31.08.2022 становить 4 311,11 гривень).

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, у період з 27.04.2022, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів та бажання, у період з 27.04.2022 (біль точної дати в ході досудового розслідування не встановлено) проведено провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, т.з. «міністерством інфраструктури та транспорту «лнр», створеним на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, здійснено реєстрацію «ООО «АТП» в незаконних органах влади, визначено себе одним із засновників та директором із правом підпису, забезпечено отримання «ООО» ліцензій, організовано регулярні перевезення на тимчасово окупованій території, для чого особисто погоджено запропоновані незаконними органами влади, умови, та укладено (мовою оригіналу): «Временноесоглашение №430/22 от 02.09.2022 о перевозкепассажиров на автобусном маршруте общего пользования» «Временноесоглашение №406/22 от 24.06.2022 о перевозке пассажиров на автобусном маршруте общего пользования», «Дополнительное соглашение №2 у временному соглашению №406/22 от 24.06.2022» із «міністерством інфраструктури і транспорта ЛНР в лиці т.в.о. міністра ОСОБА_7 », за якими протягом 24.06.2022 - 31.08.2022 надавав послуги транспортними засобами загальною пасажировмісткістю у 200 місць, за що згідно із відомості з оплати перевезень №1941815 від 24.08.2022, №1948020 від 29.08.2022, №1938174 від 03.08.2022, №1939993 від 04.08.2022, №1947361 від 26.08.2022, №1939998 від 10.08.2022, №1940003 від 15.08.2022, №1948737 від 31.08.2022, №1940001 від 13.08.2022 отримав 25 855, 03 російських рублів (що згідно курсу НБУ станом на 31.08.2022 становить 4 311,11 гривень).

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, у відповідності до ст. ст. 135, 136, 278, глав 6, 11 КПК України, 29.01.2026 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а санкція ч. 1 ст. 111-2 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Згідно відомостей отриманих під час досудового розслідування в ОСОБА_5 перебувають у власності наступні об`єкти нерухомості:

-Будинок, житловий з господарськими спорудами, за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 193 кв.м. (реєстраційний номер майна: 13842633);

-Квартира за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 63,6 кв.м. (реєстраційний номер майна: 16874931);

Також, згідно відомостей отриманих під час досудового розслідування в ОСОБА_5 , перебувають у власності наступні об`єкти рухомого майна:

-БАЗ А079.23 5675, (2007), номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ;

-MERCEDES-BENZ SPRINTER 416 D 2687, (2002), номер кузова НОМЕР_3 номерний знак НОМЕР_4 ;

Таким чином, враховуючи, що санкції ч. 5 ст. 111-1 та ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачають такий додатковий вид покарання, як конфіскація майна, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, є необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного.

Таким чином, враховуючи, що санкції ч. 4 ст. 111-1 та ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачають такий додатковий вид покарання, як конфіскація майна, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, є необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного.

Разом з цим, з метою забезпечення арешту майна та зважаючи на те, що вказане майно не було тимчасово вилучене, у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України є доцільним розгляд даного клопотання без повідомлення підозрюваного та його захисника.

Слідчий у судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розгляд клопотання проводити без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

На підставі ч.2 ст. 172 КПК України виклик власника майна не здійснювався, з метою забезпечення арешту майна.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому засіданні, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно з ч.1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000571 від 24.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

26.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер майна: 13842633) на праві власності, в частці 1/1 належить ОСОБА_5 , РНОКПП : НОМЕР_5 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно -квартира за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 63,6 кв.м., (реєстраційний номер майна: 16874931); на праві власності, в частці 1/1 належить ОСОБА_5 , РНОКПП : НОМЕР_5 .

Згідно з результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України власником транспортного засобу БАЗ А079.23 5675, (2007), номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , згідно свідоцтва серії НОМЕР_6 ; транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 416 D 2687, (2002), номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , згідно свідоцтва НОМЕР_7 , є ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, відносяться до категорії не тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає покарання за його вчинення позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна; передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає покарання за його вчинення позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

При цьому, при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна, слідчий суддя враховує обставини, з якими закон пов`язує застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Санкція ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, передбачає, між іншого покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. У такий спосіб особа, яка вчинила злочин, обмежується у праві власності на певне майно, що вона набула на законних підставах до ухвалення вироку. Це покарання передбачає вилучення як усього майна, так і його частини.

Стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно належить на праві приватної власності підозрюваному, може бути конфісковано у випадку призначення судом відповідного покарання.

Відтак, враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення конфіскації майна як можливого виду покарання за ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, оскільки, незастосування накладення арешту на нерухоме майно: житловий будинок, квартиру, автомобілі, може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст.170 КПК України, зокрема, таких як його зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження - клопотання слід задоволити.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб слідчим суддею під час розгляду клопотання не встановлено, зокрема, враховуючи, що майно залишається на праві користування.

При цьому належить врахувати, що арешт майна в цілому має тимчасовий характер до його скасування або ж в межах строку досудового розслідування, який спрямований на ефективне забезпечення його проведення у розумний строк, а межі досудового розслідування у часі чітко визначені ст. 219 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 167, 168, 170-173, 175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, яке належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , а саме:

- житловий будинок з господарськими спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 13842633;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 16874931;

- транспортний засіб БАЗ А079.23 5675, (2007), номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 416 D 2687, (2002), номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 .

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (ухвали).

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1