У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

особи щодо якої ставиться питання про

застосування примусових заходів ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Солом`янського районного суду м. Києва клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002470 від 17.09.2025 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, українця, учня 6-А класу середньої загальноосвітньої школи №12 у м. Києві, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який не досягши віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбачене ст. 291 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

16.09.2025, приблизно о 19 годині 40 хвилин, малолітній ОСОБА_6 , керуючи електричним самокатом марки «OKLI», рухався по асфальтованій біговій доріжці, яка розміщена на стадіонні спеціалізованої школи № 173, що за адресою: м. Київ, просп. Відрадний буд. №20. Під час руху здійснив порушення чинних на транспорті правил, які полягають у порушенні правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом у невстановленому для цього місці, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і мав їх передбачити, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який в той час рухався по асфальтованій біговій доріжці будучи обернутий спиною до електросамоката марки «OKLI», під керуванням малолітнього водія ОСОБА_6 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді саден лобної ділянки справа, закритої травми правого стегна у вигляді уламкового субкапітального перелому шийки стегнової кістки зі зміщенням. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією тупого(их) предмета(ів), могли утворитись в термін, тобто 16.09.2025, при транспортній травмі. Таким чином, між подіями транспортної травми від 16.09.2025 та отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Невідповідність дій неповнолітнього ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди.

Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, є невідповідності дій водія електричного самоката ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України.

Порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Таким чином, дії неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підпадають під ознаки суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння (кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 291 КК України - порушення чинних на транспорті правил, якщо це спричинило інші тяжкі наслідки.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про застосування стосовно ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру, а саме: застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Неповнолітній ОСОБА_6 в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні під час розгляду клопотання, наведених вище фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорював та погодився із заявленим прокурором клопотанням про застосування стосовно нього, на підставі ч. 2 ст.105 КК України, примусових заходів виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки.

Захисник та законний представник неповнолітнього також підтримали клопотання прокурора та просили застосувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що малолітній ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбачене ст. 291 КК України.

Відповідно до ст.22 КК України кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ст. 291 КК України настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_6 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 291 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_6 суд враховує дані про особу неповнолітнього, який характеризуються задовільно за місцем проживання та навчання, не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції, а також на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Згідно з ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього (малолітнього) може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, а також під нагляд громадян на їхнє прохання.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст.498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, не зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого діяння, згідно зі ст.498 КПК України,мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 13 років на момент скоєння кримінального правопорушення, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 291 КК України, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та згідно із ст.498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки.

Вказані примусові заходи виховного характеру сприятимуть його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 372, 498, 501 КПК України, ст.ст.97,105 КК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002470 від 17.09.2025 відносно ОСОБА_6 у вчинені суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 291 КК України - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді:

- п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України - застереження;

- п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України - обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: заборонити малолітньому ОСОБА_6 відвідування розважальних закладів після 21:00 години та обмежити перебування ОСОБА_6 поза місцем проживання, заборонивши вихід з будинку, який є місцем проживання малолітнього (в т.ч. тимчасового) щоденно в період з 22:00 години вечора до 06:00 години ранку без присутності батьків (за виключенням часу прямування та перебування в укритті під час повітряної тривоги у місті Києві, а також необхідності отримання екстреної медичної допомоги) на строк 6 (шість) місяців.

Речові докази: електросамокат марки «OKLI» залишити у користуванні законного володільця ОСОБА_5 .

Контроль за виконанням примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та на сектор ювенальної превенції Солом`янського УП ГУНП у м. Києві в межах повноважень.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1