Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/14/26
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження №295/10543/25 в межах кримінального провадження №0000036 від 26.12.2023 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 18.12.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_9 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 30 січня 2026 року. Визначено ОСОБА_8 заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 121120 грн. Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30 січня 2026 року включно.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або застави у значно меншому розмірі. Надати можливість виконувати покладений на нього Конституцією України обов`язок щодо захисту Держави, як і відвідувати місце проходження військової служби та виконувати покладені на нього обов`язки у вигляді виконання бойових завдань, як військовослужбовця. При цьому, наголошує, що 18.12.2025 він - військовослужбовець ЗСУ - ОСОБА_8 , повертаючись потягом після виконання бойових завдань в зоні безпосереднього бойового зіткнення, а саме з Покровського напрямку, Донецької області, проїжджаючи потягом повз Житомир на місце постійної дислокації м.Стрий, Львівської області, був затриманий на залізничній станції м.Житомира та доставлений до Богунського районного суду м.Житомира, для розгляду клопотання слідчого ТУ ДБР про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Наголошує на грубих порушеннях під час затримання, а саме відсутності захисника, якого він вимагав та наголошував на його присутності, на що грубо було відмовлено. Вважає, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді - особистого зобов`язання або виключно застави в значно меншому розмірі. Звертає увагу, що він є раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні семимісячну дитину, непрацюючу дружину, злочин не пов`язаний проти життя та здоров`я, та який до дня затримання, а саме 18.12.2025 виконував бойові завдання в зоні бойового зіткнення на Покровському напрямку, Донецької області в складі ЗСУ, та окрім цього має бездоганну репутацію та вислугу у 12 років служби в лавах поліції (слідчі підрозділи), який звільнився за власним бажанням з метою вступу до лав ЗСУ - тримання під вартою та застава - 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є занадто суворим запобіжним заходом, який розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою України. Також, наголошує, що додані до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не містять жодних доказів про причетність його - ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, а вся підозра ґрунтується на чотирьох допитах свідків, а саме людей які хотіли «вижити» ОСОБА_8 з посади слідчого СУ ГУНП в Житомирській області. Окрім цього, доданий до клопотання протокол допиту свідка ОСОБА_10 не містить часу закінчення допиту та безпосередньо підпису прокурора. Звертає увагу, що орган досудового розслідування під час неналежного повідомлення про підозру ОСОБА_8 чітко не вказав про беззаперечність фактів викладених у тексті підозри та не посилався на зібрані у зв`язку із цим доказами під час проведення процесуальних дій до пред`явлення підозри. Наголошує і на тому, що жоден ризик передбачений ст.177 КК України не доведений. Звертає увагу, що ухвала слідчого судді обмежує його, як військовослужбовця у пересуванні до зони бойових дій для виконання бойових завдань, що несе за собою настання правових наслідків у разі невиконання бойових розпоряджень.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора на спростування апеляційних доводів підозрюваного, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

В свою чергу, як убачається з матеріалів судового провадження №295/10543/25, в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань перебувають матеріали кримінального провадження №0000036 від 26.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст. 367 КК України.

Згідно змісту клопотання, ОСОБА_8 на підставі наказу начальника ГУНП в Житомирській області 189 о/с від 11.06.2021 призначено на посаду слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області. Тобто, ОСОБА_8 на час вчинення кримінального правопорушення (злочину) був службовою особою.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, який востаннє продовжено Указом Президента України №235/2025 від 15.04.2025 з 09.05.2025 строком на 90 діб.

У своїй діяльності ОСОБА_8 як працівник Національної поліції керується Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про- запобігання корупції»; та іншими нормативно-правовими актами. Згідно .з положеннями, ст. Д9 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, діючи в порушення вище зазначених норм чинного законодавства, слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, маючи спеціальне звання «старший лейтенант поліції», вчинив корупційне кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Встановлено, що слідчими СУ ГУНП в Житомирській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 25.04.2023 за підозрою ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 27 ч. З ст. 368, ч. З ст. 332 КК України, ОСОБА_12 за ч.3 ст.368, ч.3 ст.332 КК України, ОСОБА_13 за ч.3 ст. 368, ч.3 ст.332, ч.2 ст.358 КК України та ОСОБА_14 за ч.3 ст.368, ч.3 ст.332, ч.2 ст.358 КК України. Старшим групи слідчих у вказаному кримінальному провадженні визначено слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 .

В ході розслідування вищевказаного кримінального провадження, 14.08.2023 старшою-слідчою СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_15 проведено обшук в порядку ст.233 КПК України, за місцем проживання ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено кошти в сумі 24 600 доларів США, які упаковані до сейф-пакету №WAR 1306789. Після завершення обшуку, вилучені грошові кошти передано ОСОБА_8 як старшому групи слідчих у кримінальному провадженні для процесуального оформлення як речових доказів у провадженні та проведення подальших процесуальних дій.

Того ж дня, 14.08.2023, слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 виніс постанову про визнання вказаних коштів речовими доказами у кримінальному провадженні та визначення місця їх зберігання.

За погодженням із процесуальним прокурором, 21.08.2023 слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 подано до Корольовського районного суду м.Житомира клопотання про арешт майна, а саме: коштів у сумі 24 600 доларів США, яке ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21.08.2023 задоволено та на вилучені грошові кошти в сумі 24 600 доларів США накладено арешт.

У період після накладення арешту, але не пізніше 22.12.2023, у слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 , виник умисел на заволодіння частиною ввіреного майна грошовими коштами у сумі 2 100 доларів США.

З метою створення передумов для реалізації злочинного умислу, слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 , зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, в порушення вимог, передбаченої ч.2 ст.100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 №71104, не вжив передбачених законом заходів щодо передачі арештованих грошових коштів до уповноваженої банківської установи.

Діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що зазначені грошові кошти знаходяться у його фактичному володінні як слідчого, який проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001, та якому вони були ввірені у зв`язку з виконанням службових обов`язків, ОСОБА_8 не проводячи слідчих процесуальних дій у провадженні здійснив несанкціонований доступ до речового доказу - грошових коштів ОСОБА_12 , пошкодивши цілісність сейф- пакету №WAR 1306789 та заволодів частиною коштів, які належать останній в сумі 2 100 доларів США (згідно даних НБУ станом на 21.08.2023 становить 76 650 грн.).

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 29.11.2023, постановленою за результатами розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 , скасовано ухвалу слідчого судді від 21.08.2023 в частині накладення арешту на грошові кошти, а у задоволенні відповідного клопотання слідчого - відмовлено. Виконання ухвали суду від 29.11.2023 доручено слідчому ОСОБА_8 .

На виконання рішення апеляційного суду, ОСОБА_8 22.12.2023 викликав ОСОБА_12 до свого робочого кабінету з метою повернення раніше вилучених у останньої 24 600 доларів США.

Усвідомлюючи, що серед вилучених у ОСОБА_12 24 600 доларів США частина коштів у сумі 2 100 доларів США ним привласнена, намагаючись уникнути відповідальності шляхом зменшення суми завданої ним шкоди ОСОБА_8 вирішив повернути ОСОБА_12 700 доларів США особистих коштів.

У цей же день, слідчий ОСОБА_8 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті №18, що розташований в приміщенні СУ ГУНП в Житомирській області за адресою: м. Житомир, вул. Старий бульвар, 5/37, в порушення вимог ч.3 ст.172, ч.3 ст.173 КПК України передав ОСОБА_12 частину вилучених коштів в сумі 23 200 доларів США, серед яких 700 доларів СІЛА особистих коштів.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у привласненні чужого майна, яке перебувало в його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

21.07.2024 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Водночас, вручити повідомлення про підозру не представилось можливим, оскільки за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , був відсутній. У зв`язку з цим, з урахуванням вимог ст.ст.133, 135, 278 КПК України повідомлення про підозру ОСОБА_8 надіслано за місцем проживання, місцем реєстрації, місцем роботи підозрюваного, а також до житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 04.08.2025 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

18.12.2025 ОСОБА_8 був затриманий на підставі вище зазначеної ухвали.

Старший слідчий в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_9 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

В свою чергу, у відповідності до матеріалів судового провадження, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, які були долучені до клопотання слідчого, та об`єктивно на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної останньому, і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа може бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: заявою ОСОБА_12 про вчинення кримінального правопорушення від 23.12.2023; протоколами допитів потерпілої ОСОБА_12 , яка підтвердила інформацію зазначену у заяві; протоколом допиту ОСОБА_10 , який здійснює захист ОСОБА_12 , який також підтвердив показання останньої; протоколом здійснення тимчасового доступу до матеріалів кримінального провадження №0000001 від 25.04.2023 та додатками до нього; протоколами допитів співробітників СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які підтвердили факт вилучення 24600 доларів США. та передачі їх ОСОБА_8 , який вказані кошти до банківської установи не здав; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Наведене ОСОБА_8 в апеляційній скарзі щодо своєї невинуватості в інкримінованих злочинних діях, не спростовує даних, що останній може бути причетним до інкримінованого кримінального правопорушення. Переконливих доказів на спростування цього стороною захисту не надано. Версія обвинуваченого на противагу доводам обвинувачення є непідтвердженою та передчасною. Формальні посилання на недоведеність висунутої підозри не підтверджені відповідними доказами.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними посилання обвинуваченого (у тому числі й на обмовлення його свідками та фальсифікацію провадження з боку прокуратури області), що органом досудового розслідування не доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно протоколу про затримання ОСОБА_8 від 18.12.2025 (а.п.161-163), останньому повідомлені його процесуальні права, передбачені відповідними нормами КПК України, у тому числі повідомлення близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб. Останнім не наголошувалось при затриманні про обов`язкове залучення для його захисту адвоката. При цьому, органом досудового розслідування належно повідомлено чергового Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правової допомоги 18.12.2025.

В свою чергу, жодних заяв, клопотання, зауважень при затриманні 18.12.2025 з боку ОСОБА_8 не надійшло.

Таким чином, апеляційні посилання підозрюваного на суттєві порушення його процесуальних прав при затримані, є безпідставними, як і такими, що не спростовують законність затримання підозрюваного ОСОБА_8 органом досудового розслідування, здійсненого в порядку ст.208 КПК України.

В свою чергу, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування/суду, незаконного впливу на відповідних учасників провадження, як і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , фактичні обставини його вчинення, наслідки, суспільну небезпеку, тощо.

Так, як убачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.191 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органу від органу досудового розслідування/суду. Крім того, в даному випадку слід взяти до уваги і фактичні обставини інкримінованого підозрюваному правопорушення (вчинення у військовий час, працівник правоохоронного органу, має досвід оперативної роботи, тощо), його суспільну небезпечність, що лише підсилює вище зазначений процесуальний ризик.

Також, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваним спроб протиправного впливу на відповідних учасників провадження (свідків співробітники СУ ГУНП в Житомирській області, тобто, колишні колеги підозрюваного) будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх. Слід врахувати і стадію досудового розслідування у цьому провадженні, яка потребує з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення. При цьому, при встановленні наявності вказаного ризику, апеляційний суд враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від учасників процесу під час судового засідання, крім того, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що є доведеним ризик того, що ОСОБА_8 , як бувший працівник правоохоронного органу, будучи обізнаним про методи та способи проведення досудового розслідування, оперативно-розшукової діяльності, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

При цьому, апеляційні посилання підозрюваного на те, що він є військовослужбовець ЗСУ, приймав участь безпосередньо в бойових діях, є раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні семимісячну дитину, непрацюючу дружину, має бездоганну репутацію та вислугу у 12 років служби в лавах поліції, як і гарантії дотримання ним - підозрюваним належної процесуальної поведінки при застосуванні альтернативного запобіжного заходу, не спростовують вище наведеного, як і не є в даному кримінальному провадженні об`єктивними підставами для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосований винятковий запобіжний захід як тримання під вартою.

В свою чергу, будь-які медичні висновки про неможливість утримання ОСОБА_8 за станом його здоров`я в умовах слідчого ізолятору відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

В свою чергу, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, фактичні обставини, дані про особу ОСОБА_8 , встановлені процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає, що визначена слідчим суддею застава в грошовому виразі 121 120 грн., є відповідною принципам достатності та виваженості, які буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Таким чином, всі викладені підозрюваним апеляційні доводи були об`єктом дослідження слідчим суддею при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.

Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення міри запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого суддю Богунського районного суду м.Житомира від 12.12.2025, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі 121 120 грн., до 30 січня 2026 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :