У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/13191/25

№ 1-кс/183/105/26

26 січня 2026 року місто Самар Дніпропетровської області

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 19 грудня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001616 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заповідне Славського району Калінінградської області РФ, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлучений, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в :

До слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло зазначене клопотання.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені19 грудня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза № 0001616 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 приблизно з вересня 2023 року фактично мешкав на території бази відпочинку «Малібу» с.Новоселівка Самарівського району Дніпропетровської області, де здійснював охорону території вказаної бази відпочинку, при цьому мав доступ до приміщень розташованих на території.

Так, на початку серпня 2025 року ОСОБА_5 здійснюючи огляд території, за допомогою власного ключа відчинив двері до одного з приміщень та виявив під ліжком два корпуси гранати Ф-1 та два запали типу УЗРГМ, які були залишені невстановленими в ході досудового розслідування особами. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на придбання та зберігання вказаних вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, на початку серпня 2025 року, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи у вищевказаному місці, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являється вибуховими речовинами, а також розуміючи, що в нього немає передбаченого законом дозволу на їх придбання та зберігання, не повідомивши про знахідку до поліції, порушуючи вимоги законодавства вирішив залишити їх собі у вищевказаному приміщенні з метою подальшого збуту.

Продовжуючи злочинний умисел, на початку січня 2026 року, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 зустрів раніше незнайомого чоловіка ОСОБА_7 , де в ході бесіди запропонував останньому придбати у нього два корпуси гранати Ф-1 та два запали типу УЗРГМ, на що ОСОБА_7 погодився, таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_7 домовились щодо продажу наявних у ОСОБА_5 вибухових речовин та вибухових пристроїв.

22 січня 2026 року приблизно о 16 годині 30 хвилини ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні контрольно-пропускного пункту на території бази відпочинку «Малібу» с. Новоселівка Самарівського району Дніпропетровської області, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, за 1000 гривень, умисно незаконно збув ОСОБА_7 два вибухові пристрої уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ, та два конструктивно оформлені заряди вибухової речовини, а саме споряджені корпуси ручної, осколкової оборонної гранати типу Ф-1.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, зберіганні та збуті вибухових речовин та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

23 січня 20256року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

24 січня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні № 0001616.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тримання під вартою підозрюваного в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. Встановлені досудовим розслідуванням обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків.

Беручи до уваги викладене, доцільно застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів і таким чином запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду із відповідним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та доводи викладені в ньому та пояснив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення; ризики, викладені у клопотанні обґрунтовані і підтверджуються належними доказами. Просить клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Слідчий в судовому засіданні також підтримав клопотання та, посилаючись на ті ж підстави, просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні з урахуванням думки його підзахисного не заперечував проти застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання від вартою, в той же час просив застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримав свого захисника, не заперечував проти задоволення клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначивши мінімальний розмір застави. Обіцяє не переховуватися від органів досудового розслідування або суду та не буде вчиняти будь-яких правопорушень. Зобов`язується виконувати усі обов`язки, які на нього будуть покладені, та не вчиняти протиправних дій. У скоєному він розкаюється.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя проходить до наступних висновків, а саме:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ. Строк дії воєнного стану в Україні продовжений і на сьогодні.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що подане прокурором клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені 19 грудня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001616 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Так, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, зберіганні та збуті вибухових речовин та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

23 січня 2026року о 16-45 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

24 січня 2026 року, відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні №№ 0001616.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КПК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколами огляду; протоколами пред`явлення особи для впізнання, протоколом обшуку, довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні слідчим надано достатньо доказів щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, зберіганні та збуті вибухових речовин та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

При цьому слідчий суддя враховує, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому докази, які є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри, не обов`язково мають бути настільки ж переконливими та повними, як докази на стадії висунення особі обвинувачення у вчиненні злочину або на стадії судового розгляду такого обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких та за який передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgariaвід 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, та звільненим від відбування покарання з випробуванням, під час іспитового строку підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України; наведене свідчить про існування ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Отже, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, також враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, особу підозрюваного, вік, стан здоров`я, а також те, що підозрюваний розлучений, на утриманні малолітніх дітей чи престарілих батьків немає.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання доведеним під час розгляду ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити належної поведінки підозрюваного в умовах воєнного стану, у зв`язку з чим вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, в межах строку досудового розслідування строком на 60 днів, з урахуванням особи підозрюваного, його характеристики та поведінки, а також часу, необхідного для закінчення строку досудового розслідування.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

Відповідно до вимог статей 176, 177, 178, 182 КПК України, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб складає 3328 гривень.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально спів ставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного та тяжкістю вчиненого злочину.

Отже, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, особу підозрюваного, вік, стан здоров`я, матеріальний стан та поведінку підозрюваного, а також те, що підозрюваний не працює, розлучений, не має на утриманні неповнолітніх дітей чи престарілих батьків, раніше судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час звільнення від відбування покарання за вироком у період випробування, слідчий суддя вбачає, що застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яку підозрюваний має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти, та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання мети та цілей застосування запобіжного заходу,визначених ч.1ч.177КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 23 січня 2026 року до 23 березня 2026 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 66560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн у грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим підозрюваним/обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти під заставу, покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокурора Самарівської окружної прокуратури та суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності;

5) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 26 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1