ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2025 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, громадянин України, українець, з середньою освітою, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, учасником бойових дій, депутатом, інвалідом, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС не являється, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 25 січня 2026 року включно, із визначенням розміру застави в 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 грн,

встановив:

Слідчий СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із можливістю внесення застави 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обгрунтування клопотання зазначала, що на досудовому розслідуванні СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебуває кримінальне провадження №0003684 від 05.11.2025 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.10.2025 близько 15 год 55 хв, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому востаннє продовжений Указом Президента України №478/2025 з 07.08.2025 строком на 90 діб, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, перебуваючи поблизу магазину «Дніпро-М», що розташований за адресою: м. Черкаси, вул.Сумгаїтська, 14/1, з відкритої ділянки місцевості викрали бензиновий генератор «Dnipro-M GX-25», чорного кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/16301-ТВ від 11.11.2025 становить 10 500 гривень. Після чого, з даним майном з місця злочину зникли, чим спричинили ТОВ «Дніпро-М» матеріальної шкоди на загальну суму 10 500 гривень.

В обгрунтування необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий вказував на наявність обгрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 УКК України, існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, дані, які характеризують особу підозрюваного, який раніше судимий, вчинив злочин в період відбування іспитового строку за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2025 за злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, міцних соціальних зв`язків не має. З огляду на викладене, слідчий наголошувала на неможливості застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2025 року клопотання задоволено. Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строк на 60 діб, тобто до 25.01.2026 року включно. Строк тримання під вартою вирішено обраховувати з моменту постановлення ухвали, тобто з 27.11.2025.

Визначено розмір застави у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 грн. У разі внесення застави, вирішено покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ст. 194 КПК України.

Ухвалюючи таке судове рішення, слідчий суддя мотивував наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які доведені органом досудового розслідування, врахував особу підозрюваного, та дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що прокурор та слідчий не довели неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є невмотивовано жорстким.

Зазначає, що встановлені слідчим суддею ризики були формально перераховані, натомість не доведені органом досудового розслідування жодними доказами.

Звертає увагу колегії суддів на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на свідків та експертів.

Заслухавши доповідь судді, міркування захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні за наведених у ній підстав, думку прокурора, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, мотивуючи тим, що ухвала є законна та обґрунтована, перевіривши матеріали справи, ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, за таких підстав.

Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжні заходи відносяться до заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Водночас, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, необов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

При цьому, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, колегія суддів враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997 у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Так, за матеріалами досудового розслідування ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Колегія суддів вважає, що матеріали досудового розслідування містять достатньо даних, які свідчать про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому злочину.

Обираючи стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя дотримався вимог ст. 194 КПК України, вимог Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, і за який, у випадку визнання особи винуватою, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, особу підозрюваного, який раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та в період відбування іспитового строку вчинив новий злочин за аналогічною правовою кваліфікацією, міцних соціальних зв`язків не має, непрацевлаштований, врахував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які доведено органом досудового розслідування під час розгляду клопотання слідчим суддею, з чим погоджується і колегія суддів, що в сукупності дає підстави для застосування до підозрюваного обраного слідчим суддею запобіжного заходу.

Колегія суддів відхиляє як неспроможні доводи апелянта про недоведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний раніше судимий, вчинив новий злочин в період іспитового строку, що свідчить про те, що, у випадку визнання його винуватим у даному кримінальному провадженні, до нього буде застосовано реальну міру покарання, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності за скоєне, підозрюваний може ухилятися від органів досудового розслідування та/або суду, тобто вірогідність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України є очевидною.

Доводи апелянта про недоведеність ризику незаконного впливу на свідків, потерпілого та/або експертів, колегія суддів оцінює критично, так як цей ризик продовжує існувати не лише на стадії досудового розслідування, а і під час судового провадження до надання показів в суді.

Твердження апелянта про наявність у підозрюваного постійного місця проживання не є достатньою обставиною, яка б нівелювала існуючі у кримінальному провадженні ризики та забезпечувала належну поведінку підозрюваного.

Інших обставин, які б вказували на необгрунтованість обраного слідчим суддею запобіжного заходу, апелянтом не наведено.

Доказів неможливості утримання ОСОБА_7 в умовах СІЗО матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, врахувавши обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, особу підозрюваного та його майновий стан, дійшов висновку про визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у межах розміру, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який, на переконання колегї суддів, достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, у випадку внесення застави.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді слідчим суддею клопотання щодо обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 та порушення прав останнього, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено.

Дослідивши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, враховуючи особу підозрюваного, який раніше судимий, непрацевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягає апелянт, колегією суддів не встановлено.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним та таким, що буде запобігати наявним у кримінальному провадженні ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Керуючись статтями 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2025 року, якою стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення іоскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді