Cправа №991/9356/25
Провадження №11-сс/991/641/25
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

підозрюваного ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18 вересня 2025 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Перечин Ужгородського району Закарпатської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 369-2 КК України,

у кримінальному провадженні №0000184 від 08 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) від 18 вересня 2025 року клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України (далі -НАБУ) - задоволено. Продовжено підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16.11.2025, але не довше строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000184 від 08.04.2025. Визначено підозрюваному заставу у розмірі 15 140 000,00 (п`ятнадцять мільйонів сто сорок тисяч) гривень, яка може бути внесена підозрюваним, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок ВАКС. У випадку внесення застави у визначеному розмірі вважається, що до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді застави і він підлягає звільненню з-під варти. З моменту звільнення з-під варти на підозрюваного покладаються такі обов`язки: не відлучатись з міста Ужгород Закарпатської області без дозволу детектива, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи, утримуватись від спілкування щодо обставин, викладених у повідомленні про підозру у кримінальному провадженні № 0000184, з підозрюваним ОСОБА_8 , свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також службовими та посадовими особами Чопської міської ради та військовослужбовцями Державної прикордонної служби, здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю. Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного, визначено два місяці з моменту звільнення його з-під варти внаслідок внесення застави.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, вважаючи його таким, що не відповідає вимогам ст. ст. 196, 199 КПК України, захисником ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу з доповненнями.

У своїй апеляційній скарзі з доповненнями захисник посилається на таке.

Зважаючи на необґрунтованість підозри ОСОБА_5 , враховуючи що не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на недоведеність недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, у слідчого судді були підстави постановити ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про продовження тримання під вартою.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведено, оскільки стороною обвинувачення не наведено обґрунтування яким чином саме запобіжний захід у виді тримання під вартою може усунути ризик залишити територію України.

Станом на дату ухвалення рішення не було фактів перетину кордону ОСОБА_5 поза межами офіційних пунктів пропуску державного кордону. А тому можливість перетину державного кордону поза офіційними пунктами пропуску ґрунтується на припущенні.

Паспорт громадянина Угорщини на ім`я ОСОБА_11 вилучено під час обшуку, що унеможливлює перетин кордону за паспортом громадянина Угорщини.

Арешт майна підозрюваного та його близьких осіб спростовує наявність матеріальних ресурсів для забезпечення можливості переховування.

Підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та постійне місце роботи, одружений, має сина, позитивно характеризується, раніше не судимий, у розшуку ніколи не перебував.

Ризик знищення, приховування або спотворення речей та документів, які мають істотне значення для цього кримінального провадження, який передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, є надуманим та не підтверджений жодними доказами, так як сторона обвинувачення не обґрунтувала, що саме може бути знищено, сховано або спотворено підозрюваним, та яким чином.

Існування ризику незаконного впливу на учасників кримінального провадження, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованим та недоведеним, оскільки не зазначено як саме підозрюваний може незаконно впливати на учасників кримінального провадження та на кого саме.

Твердження сторони обвинувачення, що учасники кримінального провадження здійснюють системну кримінально-протиправну діяльність, яка не обмежується інкримінованими їм злочинами, та посилання, у зв`язку з цим на ризик продовження вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, вчинення нових, порушує принцип невинуватості, закріплений Конституцією України.

Слідчим суддею не зазначено, як саме підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, не конкретизовано можливих способів та можливих наслідків такого перешкоджання.

Тривале тримання під вартою особи може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, що узгоджується з позицією Європейського Суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії», однак в обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою сторона обвинувачення не довела наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовують обмеження свободи підозрюваного, не надала фактичних даних, які давали б підстави стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Застава не може бути мірою покарання ще не засудженої особи, водночас матеріальний стан підозрюваного ОСОБА_5 не дає можливості внести заставу у розмірі 15 140 000 грн, оскільки такий є завідомо непомірним для нього.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді ВАКС та постановити нову, якою у задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 - відмовити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній, та просили скасувати ухвалу слідчого судді, прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , прокурора САП ОСОБА_7 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено такі обставини.

Детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000184 від 08.04.2025 року, в межах якого 26.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України.

15.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді ВАКС від 28 травня 2025 року стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначено заставу у розмірі 7 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 21 196 000 грн.

Ухвалою слідчого судді ВАКС від 23 липня 2025 року підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, зменшено розмір застави з 7 000 до 5 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 15 140 000 грн.

Ухвалою слідчого судді ВАКС від 18 вересня 2025 року підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначено заставу у розмірі 5 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 15 140 000 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Повідомлена підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

На даний час продовжують існувати передбачені п. п. 1?4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики: переховуватися від органів досудового розслідування та / або суду; знищити, сховати або спотворити будь?яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, - які обумовлюють необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Застава у розмірі 15 140 000,00 грн не є завідомо непомірною. Саме такий розмір застави здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а ризик її втрати буде фактором, який стримуватиме підозрюваного від реалізації наявних ризиків.

Колегія суддів частково погоджується з висновками слідчого судді.

Оцінюючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, суд керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою слід розуміти існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Європейський Суд не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру, обґрунтована підозра передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року).

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин, суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Так, причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються останньому, підтверджується такими доказами:

1)протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.04.2025;

2)протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 09.04.2025, 23.04.2025;

3)протоколом огляду від 09.04.2025, в ході якого оглянуто офіційний вебсайт Закарпатської обласної ради. Встановлено, що ОСОБА_5 є депутатом Закарпатської обласної ради VIII скликання (2020-2025) від Закарпатської обласної організації політичної партії «За майбутнє», а також членом постійної комісії Закарпатської обласної ради з питань транскордонного співробітництва, розвитку туризму та рекреації. Під час огляду досліджено біографічну довідку останнього;

4)протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме аудіо-, відеоконтролю особи від 06.05.2025;

5)протоколом огляду та вручення грошових коштів від 23.05.2025 (20 000 Євро, як предмета неправомірної вигоди за зловживання впливом на працівників ДПС України та організацію переміщення осіб через державний кордон України);

6)протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 від 26.05.2025, в ході якого вилучено предмет неправомірної вигоди - 20 000 Євро;

7)протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 від 26.05.2025;

8)протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 26.05.2025, під час якого останній повідомив, що дійсно знайомий з ОСОБА_9 , з яким мали плани на здійснення спільної підприємницької діяльності. Підозрюваний ОСОБА_5 познайомив ОСОБА_9 з посадовими особами Чопської міської ради (міським головою, землевпорядником, архітектором тощо). 26.05.2025 у м. Києві, пообідавши у ресторані «Царське село», біля автомобіля ОСОБА_9 передав йому кошти у сумі 20 000 Євро, які, на його думку, передбачались на провадження підприємницької діяльності, зокрема викупу земельних ділянок;

9)протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 26.05.2025, у ході якого останній повідомив, що при спілкуванні останнього з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 стосовно викупу земельних ділянок, ОСОБА_9 почав цікавитись стосовно можливості незаконного перетину державного кордону. За вказівкою ОСОБА_5 він «піддакував» стосовно незаконного перетину кордону, з метою створення у ОСОБА_9 враження авторитетних осіб на території Ужгородського району Закарпатської області. Мети впливати на посадових осіб Державної прикордонної служби України у них не було, при цьому вони з ОСОБА_5 домовились, що можуть заробити кошти, які їм дасть ОСОБА_9 , частину яких в подальшому відправлять на допомогу Збройним силам України, а частину розподілять між собою. При цьому, вони хотіли ввести в оману цих осіб, взявши наперед гроші з ОСОБА_9 і повідомити в поліцію та ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо вказаних осіб, які намагатимуться незаконно перетнути кордон;

10)протоколом огляду від 13.06.2025, в ході якого оглянуто 8 аркушів паперу, вилучені за місцем проживання ОСОБА_8 , які при поєднанні між собою утворюють збільшену карту території с. Соломонове Ужгородського району Закарпатської області, нанесеними на ній географічним розташуванням підрозділів Державної міграційної служби України (ДМС), ІНФОРМАЦІЯ_4, Управління Міністерства внутрішніх справ України (УМВС), НОМЕР_1 прикордонного загону;

11)протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме аудіо-, відеоконтролю особи від 11.07.2025, якими зафіксовано зустрічі та спілкування протягом 24-26.05.2025 між ОСОБА_9 та депутатом Закарпатської обласної ради ОСОБА_5 ;

12)протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 14.08.2025, у ході якого останній надав показання щодо обставин передачі неправомірної вигоди у вигляді 15% статутного капіталу ТОВ «Техно Прогрес-Закарпаття», за вплив на службових осіб Чопської міської ради;

13)копією протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Техно Прогрес-Закарпаття», копією статуту ТОВ «Техно Прогрес-Закарпаття», копією опису документів, що подаються заявником для проведення державної реєстрації, копією довіреності на ім`я ОСОБА_9 на представництво ТОВ «Техно Прогрес-Закарпаття».

З огляду на викладене, на указаній стадії досудового розслідування наявні достатні докази для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 369-2 КК України, а тому колегія суддів вважає неспроможним твердження в апеляційній скарзі захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 .

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити, зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При встановленні продовження існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, слідчим суддею враховано не тільки тяжкість можливого покарання, а й наявність зв`язків підозрюваного за межами України, можливість як законного, так і незаконного перетину кордону України, майновий стан підозрюваного.

У розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У випадку визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 9 років.

Також, як убачається із протоколу огляду від 25.05.2025, у період з 29.01.2018 по 09.05.2025 підозрюваний ОСОБА_5 здійснював перетин кордону 79 разів (т. 3 а. с.129-132).

Підозрюваний має діючий паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , дійсний до 10.11.2027, (т. 3 а. с. 1) та паспорт громадянина Угорщини № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_12 , у якому містяться штампи про в`їзд та виїзд на/з території Мальдівської Республіки 25.01.2025-07.02.2025 відповідно (т. 1 а. с. 68-71), що свідчить про можливість останнього безперешкодно перетнути кордон України.

При цьому, суду не подано доказів про позбавлення підозрюваного ОСОБА_5 громадянства Угорщини, що виключало б отримання нового паспорта громадянина Угорщини та можливість перетину підозрюваним кордону України.

Зважаючи на наявність у ОСОБА_5 зв`язків з невстановленими особам на території Угорщини, обізнаність останнього щодо місць розташування офіційних пунктів пропуску ДПС України, а також діяльність ОСОБА_5 , направлену на незаконне переправлення осіб через кордон України, у зв`язку і чим йому повідомлено про підозру, слід визнати, що імовірність перетину кордону України поза офіційними пунктами пропуску продовжує існувати.

Із протоколів за результатами проведення НСРД, вбачається, що ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 про наявність у нього нерухомого майна, зокрема квартири на острові Тенерифе в Королівстві Іспанія, при цьому останнім не відображено таке в деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування.

Відтак, наявність нерухомого майна у підозрюваного за кордоном свідчить про можливе існування значних неофіційних доходів, що не виключає їх використання для фінансування переховування.

Колегія суддів не приймає до уваги факт арешту майна підозрюваного та його близьких осіб на підтвердження відсутності ризику переховування, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не може категорично стверджувати відсутність іншого майна, на яке не накладено арешт.

Наявність соціальних зв`язків, постійного місця проживання, сімейний стан не можуть нівелювати існування ризику переховування з огляду на встановлені слідчим суддею обставини.

У зв`язку з викладеним, неспроможним є твердження апеляційної скарги про відсутність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Посилання апеляційної скарги на недоведеність існування ризику впливу на учасників кримінального провадження колегія суддів вважає безпідставним.

З огляду на положення ст. ст. 177, 184 КПК України, процесуальний кодекс не вимагає від сторони обвинувачення зазначати у який саме спосіб підозрюваний може здійснювати вплив на учасників кримінального провадження.

Як убачається із протоколів за результатами проведення НСРД, підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово акцентував увагу ОСОБА_9 , який є свідком у межах цього кримінального провадження, на зв`язках із «впливовими» посадовими особами Ужгородського району, на свою впливовість та авторитет, зазначаючи, що він є депутатом обласної ради вже 6 скликань.

Відтак, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність зв`язків ОСОБА_5 , набутих у силу статусу та посад, які він обіймав, та можливість їх використання для незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків та інших підозрюваних, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що у період з 20.03.2025 по 26.05.2025 організував незаконне переправлення двох осіб через державний кордон України, керував такими діями та сприяв їх вчиненню порадами та вказівками, за попередньою змовою групою осіб (зі ОСОБА_8 , а також третіми особами, не встановленими на цей час особами) з корисливих мотивів, тобто органом досудового розслідування не встановлено усіх осіб, які можуть бути причетні до кримінальних правопорушень, а тому вірогідність того, що при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_5 не пов`язаного з триманням під вартою, ризик впливу на інших учасників з метою зміни показань, тільки підвищується.

Слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку щодо продовження існування ризику знищити, приховати або спотворити речі та документи, які мають значення для кримінального провадження.

Так, у ході досудового розслідування, за результатами проведення НСРД встановлено, що підозрюваний разом із іншими учасниками вживали заходи посиленої конспірації для унеможливлення викриття злочинної діяльності, що вказує на високий рівень підготовки та конспіративності їх дій, схильність та здатність приховувати і маскувати свої протиправні дії всіма доступними силами та засобами, зокрема використання зашифрованих кодових термінів та найменувань під час спілкування для унеможливлення викриття їх участі у вчинюваних злочинах та встановлення усіх обставин і механізму злочинної діяльності, а також маскування домовленостей щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та незаконного впливу на працівників ДПС України, використання співучасниками зашифрованих носіїв інформації (рацій), спілкування через захищенні поштові сервіси та месенджери, періодичну зміну мобільних телефонів.

А тому, доводи захисника в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості існування такого ризику визнаються колегією суддів голослівними.

Завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні належить до повноважень слідчого судді у порядку, передбаченому КПК (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

У порушення вказаних вимог процесуального законодавства, при розгляді клопотання детектива про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_5 слідчий суддя самостійно визначив існування ризику перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню.

Так, у клопотанні про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_5 детектив посилався на продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема :

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на учасників кримінального провадження;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 .

Зі змісту ухвали слідчого судді від 18.09.2025 вбачається, що останнім виснувано про продовження існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином), тобто ризику, існування якого стороною обвинувачення не встановлено.

При цьому слідчим суддею не досліджено продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який посилався детектив у своєму клопотанні.

Враховуючи викладене, а також відсутність повноважень у суду апеляційної інстанції досліджувати ті обставини, які не були досліджені слідчим суддею, колегія суддів вважає необхідним констатувати факт відсутності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином), та слушність доводів апеляційної скарги щодо необґрунтованості цього ризику.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що вищевказане не впливає на правильність висновку слідчого судді про продовження існування ризиків передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не нівелює наявності підстав для продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

Європейським Судом з прав людини зроблено висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі від 4 травня 2006 р.; рішення ЄСПЛ «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 р.).

Слідчий суддя розглянув можливість застосування менш суворого запобіжного заходу. При цьому слідчим суддею взято до уваги наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 369-2 КК України, ризиків, передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, вагомість зібраних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я, майновий стан, а також те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершене і наразі триває ознайомлення стороною захисту з матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є пропорційним запобіганню встановленим ризикам, а застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

А відтак, неспроможними доводи апеляційної скарги про відсутність фактичних даних, які давали б підстави стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Розглядаючи клопотання детектива про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , слідчий суддя врахував відомості про обставини інкримінованого злочину, майновий стан підозрюваного, а також його сім`ї, та дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі 15 140 000,00 грн.

Однак, колегія суддів не погоджується з указаним висновком слідчого судді в частині розміру застави.

Враховуючи, доведеність продовження існування ризиків передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не внесення застави у попередньо визначеному розмірі, колегія суддів вважає за доцільне зменшити розмір застави і визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 3 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 11 203 600 грн.

При цьому колегія суддів враховує, що саме такий розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Доводи апеляційної скарги про непомірність розміру застави спростовуються обставинами, встановленими слідчим суддею щодо майнового стану підозрюваного та членів його сім`ї.

Так, у власності дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_13 перебувають наступні об`єкти нерухомого майна та корпоративні права:

- приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 , площею 88,9 кв.м.;

- земельна ділянка, із кадастровим номером :10:011:0281, площею 0,6278 га;

- земельна ділянка, із кадастровим номером :10:011:0279, площею 0,6278 га;

- земельна ділянка, із кадастровим номером :10:011:0008, площею 1.9078 га;

- земельна ділянка, із кадастровим номером :29:001:0011, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , площею 157,2 кв.м.;

- ТОВ «КРОС ЛОГІСТИК» (), у розмірі 16,8% статутного капіталу номінальною вартістю 168,00 грн та відповідна частина майна вказаного товариства, а саме: логістичного складу з допоміжними спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 248); земельної ділянки із кадастровим номером :10:011:0280, на який розміщений логістичний склад; автомобілю VOLKSWAGEN GOLF, державні номерні знаки НОМЕР_4 , VIN?код: НОМЕР_5 ;

- ТОВ «УЖІНВЕСТ - ГРУП» (), у розмірі 30% статутного капіталу номінальною вартістю 1 800,00 грн, та відповідна частина майна указаного товариства: незавершеного будівництва (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100), на земельній ділянці із кадастровим номером :24:001:0645;

- ТОВ «РТТВ» (), у розмірі 25% статутного капіталу номінальною вартістю 377 500,00 грн., та відповідна частина майна вказаного товариства: нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_6, площею 247.6 кв.м; нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_7, площею 248.6 кв.м; земельної ділянки із кадастровим номером :51:001:0830, площею 0,3 га.

Також, з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , як публічна особа, з метою приховання власних активів, частину з них оформлює на сестру дружини - ОСОБА_10 , а саме:

- приміщення, площею 66,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ;

- земельна ділянка, площею 0,32 га, із кадастровим номером :10:011:0017;

- а також корпоративні права в наступних товариствах: ТОВ «ВУЛКАН» (), у розмірі 50% статутного капіталу номінальною вартістю 182 457,00 грн; ТОВ «ДОМ 42» (), у розмірі 100% статутного капіталу номінальною вартістю 1 325 000,00 грн та майно зазначено товариства ( земельна ділянка, із кадастровим номером :02:001:0279; 5 квартир, за адресою: АДРЕСА_4 , а саме № 1-2 (об`єднані, загальною площею 175,4 кв.м.), № 4 ( загальна площа 38,4 кв.м.), № 5 (загальна площа 40,4 кв.м.), № 6 (згальна площа 49 кв.м.); № 8 (згальна площа 55.5 кв.м.) лікарський кабінет, переобладнаний із нежитлового приміщення № 7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), за адресою: АДРЕСА_5 , площею 42 кв.м.; 17/100 нежитлового приміщення площею 76,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), за адресою: АДРЕСА_4).

Крім того, ОСОБА_5 як особа, уповноважена на виконання функцій місцевого самоврядування за 2024 рік, декларував готівкових заощаджень у дружини ОСОБА_13 50 000,00 доларів США та 2 100 000,00 грн; у сина ОСОБА_14 - 1 950 000,00 грн. Згідно з декларацією офіційні доходи ОСОБА_13 за 2024 рік склали 650 000,00 грн, а доходи сина від відчуження рухомого майна - 280 000,00 грн.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, та змінити ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави підозрюваному. У решті ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18 вересня 2025 року в частині визначення розміру застави змінити та встановити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 3700 (три тисячі сімсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 11 203 600 (одинадцять мільйонів двісті три тисячі шістсот) гривень.

У решті ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3