ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/818/37/26 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участі секретаря ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2025 року,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Цією ухвалою слідчого судді клопотання прокурора задоволено частково та накладено арешт шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0000065 від 10.01.2024 року, на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме на:

1)мобільний телефон Iphone 16 pro, в корпусі сірого кольору;

2)мобільний телефон Iphone 14 pro, в корпусі фіолетового кольору;

3)предмети ззовні схожі на грошові кошти:

номіналом 50 Євро 82 купюри,

номіналом 1000 гривень 2000 купюр;

номіналом 500 гривень 900 купюр.

4)ноутбук Macbook в корпусі сірого кольору, серійний номер J7KTYXRDFY.

Місцем зберігання мобільних телефонів Iphone 16 pro, в корпусі сірого кольору, Iphone 14 pro, в корпусі фіолетового кольору та ноутбуку Macbook в корпусі сірого кольору, серійний номер J7KTYXRDFY, визначити СВ УСБУ в Харківській області до 20.12.2025 року включно, протягом якого надати стороні обвинувачення строк для проведення відповідних експертиз, зняття виявленої інформації на електронні носії спеціалістами (експертами) в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаних носіях, для залучення до матеріалів кримінального провадження, а також провести необхідні інші слідчі дії, а з 21.12.2025 року зобов`язати слідчого та прокурора передати на відповідальне зберігання вказане майно особі у якої таке майно було вилучене або власнику цього майна, та попередити таких осіб про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що накладення арешту на вилучене майно має на меті забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення з таким майном слідчих дій.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі представник власника майна адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що слідчим суддею не було враховано, що у клопотанні про арешт майна не було доведено необхідності арешту зазначеного майна.

Наголошує, що клопотання прокурора не обґрунтовує наявності будь-яких ризиків для кримінального провадження, до яких здатне призвести незастосування арешту на зазначене майно.

Зазначає, що прокурором не доведено, що вилучене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, та яке значення для кримінального провадження мають ці тимчасово вилучені речі, як доказ яких саме фактів чи обставин може бути використане це майно, які саме злочинні сліди воно зберегло на собі.

Вважає, що зазначені обставини свідчать про відсутність законних підстав для накладення арешту на майно.

Позиції учасників апеляційного провадження

У судовому засіданні представник власника майна підтримав апеляційну скаргу тав просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Власник майна, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце проведення судового засідання, не з`явилась, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не надала.

Тому апеляційний розгляд проведено за її відсутності.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника власника майна, прокурора, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З матеріалів судового провадження вбачається, що СВ УСБУ в Харківській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000065 від 10.01.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.5 ст.191 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що ТОВ "РІН - СПЕЦОДЯГ", ТОВ "САНСТОР" (на теперішній час змінено назву на ТОВ «САНПОЛ»), ТОВ "ТД ФЕЛІКС" (на теперішній час змінено назву на ТОВ «АПС ГЕНТР»), ТОВ "ТПК ВПЕРЕД ЮА" протягом 2022 2023 років уклали низку договорів про закупівлю для державних потреб товарів речової служби та відвантажило на адресу Міністерства оборони України та його підрозділів матеріальні ресурси, а саме спальні мішки, на загальну суму понад 382 млн. грн. Вказані закупівлі здійснювались за рахунок коштів державного бюджету України.

Згідно висновку Державного підприємства "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" №61064 від 11.04.2024 року всі спальні мішки, передані Міністерству оборони України вказаними суб`єктами господарювання не відповідають технічним умовам (технічному опису №258 від 2018 року), затверджених Головним управлінням розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України. Тобто фактично постачальниками (суб`єктами господарювання) на адресу Міністерства оборони України відвантажений неякісний (некондиційний) товар військового призначення, який не відповідає умовам договорів та технічним вимогам.

Встановлено, що ОСОБА_8 , будучи фізичною особою-підприємцем та керівником ТОВ "РІН - СПЕЦОДЯГ", фактично виготовляла неякісні спальні мішки для Міністерства оброни України, в тому числі від імені ТОВ "САНСТОР" (на теперішній час змінено назву на ТОВ «САНПОЛ»), ТОВ "ТД ФЕЛІКС" (на теперішній час змінено назву на ТОВ «АПС ГЕНТР»), ТОВ "ТПК ВПЕРЕД ЮА".

10.11.2025 року постановлено ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова про задоволення клопотання прокурора про надання дозволу на обшук квартири за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 90-91).

13.11.2025 року на підставі зазначеної вище ухвали проведено обшук (а.с. 93-96) за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено:

мобільний телефон Iphone 16 pro, в корпусі сірого кольору;

мобільний телефон Iphone 14 pro, в корпусі фіолетового кольору;

предмети ззовні схожі на грошові кошти:

номіналом 50 Євро 82 купюри,

номіналом 1000 гривень 2000 купюр;

номіналом 500 гривень 900 купюр;

ноутбук Macbook в корпусі сірого кольору, серійний номер J7KTYXRDFY.

13.11.2025 року постановою слідчого вказані предмети, речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.с.97-98).

У клопотанні про арешт майна прокурор зазначив, що вилучене під час проведення обшуку майно містить інформацію, яка має значення для розслідування вказаного кримінального провадження, оскільки може мати на собі слідову та (або) іншу інформацію, що має доказове значення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.

Вказав, що тимчасово вилучене майно може містити відомості про способи здійснення протиправної діяльності, а також інформацію про осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень та яким в подальшому може бути повідомлено про підозру. Вказані предмети можуть бути в подальшому об`єктами слідчих дій, в тому числі експертних досліджень.

Задовольнивши клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, про необхідність накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення з таким майном слідчих дій.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно, вказане в клопотанні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а посилання представника власника про зворотне є безпідставними.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до порядку, передбаченого ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2025 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000065 від 10.01.2024 року -залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді