Справа №748/4696/24Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/5203/2025Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, непрацюючого, із повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

засуджено ч.4 ст.153 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зараховано строк його затримання 1 день - 20.06.2024, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі. На підставі ч.7 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом за період з 21.06.2024 по 02.07.2024 (включно) з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту до одного дня позбавлення волі. Вироком вирішено питання щодо скасування арешту та вирішення долі речових доказів, стягнуто з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 117 914 грн. 61 коп. включено інформацію щодо винного до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи,

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 , 19 червня 2024 року, близько 13 години 30 хвилин, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, посягаючи на охоронювані законом суспільні відносини, що забезпечують статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток особи, малолітнього потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , достеменно усвідомлюючи, що останній не досяг чотирнадцяти років та за своїм фізичним та психічним станом, внаслідок малолітнього віку, не зможе повною мірою розуміти характер і значення вчинюваних із ним дій, маючи умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло малолітнього ОСОБА_12 , використовуючи безпорадний стан дитини, вчинив щодо малолітнього потерпілого насильницькі дії сексуального характеру, які полягали у непристойному торканні руками до його статевих органів, сідниць.

У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, 19 червня 2024 року, близько 14 години 00 хвилин, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, завівши малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у підвальне приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізовувати єдиний умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло малолітнього, достеменно усвідомлюючи, що останній не досяг чотирнадцяти років та за своїм фізичним та психічним станом, внаслідок малолітнього віку, не зможе повною мірою розуміти характер і значення вчинюваних із ним дій, продовжуючи використовувати безпорадний стан дитини та користуючись фізичною перевагою над потерпілим, який через свій вік не міг чинити йому активного супротиву, шляхом застосування психологічного насильства, що виразилося у словесних погрозах і залякуванні, вчинив щодо нього насильницькі дії сексуального характеру, а саме: своїми руками непристойно торкався до статевих органів, сідниць потерпілого, здійснював непристойні дотики поверхнею роту до геніталій малолітнього ОСОБА_12 , вступивши з останнім в орогенітальний контакт, чим вчинив щодо нього насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_12 , та порушив його статеву недоторканість, нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.4 ст.153 КК України як вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язані з проникненням в тіло іншої особи (сексуальне насильство), вчинені щодо особи, яка не досягла 14 років, незалежно від її добровільної згоди.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що будь-яких об`єктивних даних на підтвердження факту вчинення ОСОБА_7 насильницьких дій сексуального характеру щодо потерпілого ОСОБА_12 як у приміщенні його житлового будинку, так і у погребі іншого домоволодіння матеріали кримінального провадження не містять.

Вважає, що суд не надав належної оцінки показанням обвинуваченого, підтвердженим на слідчому експерименті за його участю , про те, що дійсно 19 червня 2024 року він разом з малолітнім потерпілим заходили до його будинку, а пізніше ходили до іншого господарства у с. Рябці , проте ніяких дій сексуального характеру щодо останнього він не вчинював.

Так, ОСОБА_7 не міг вчинити сексуальних дій у власному житловому будинку, оскільки з малолітнім ОСОБА_12 вони заходили на нетривалий проміжок часу і у будинку відпочивала його дружина. Також не міг вчиняти насильницьких дій сексуального характеру щодо малолітнього ОСОБА_12 і у погребі іншого домогосподарства, оскільки до погребу він не заходив.

Також поза належною увагою суду залишився висновок експерта від 25 жовтня 2024 року № СE-19-24/45794-БД , відповідно до якого на тілі та на одязі потерпілого відсутні сліди ДНК ОСОБА_7 , а на одязі та тілі ОСОБА_7 відсутні сліди ДНК потерпілого ОСОБА_12 , що є об`єктивним підтвердженням відсутності контактів сексуального характеру між зазначеними особами.

Крім того вказує про те, що суд не врахував тих обставин, що малолітній потерпілий ОСОБА_12 оговорив ОСОБА_7 , оскільки останній пообіцяв розповісти батькові потерпілого про спробу привласнення чужого телефону.

Вважає, що навіть якщо умовно погодитись з обвинуваченням, то покарання є занадто суворою і не відповідає тяжкості інкримінованого злочину та особі обвинуваченого, який раніше не судимий, має дружину та двох неповнолітніх дітей.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок змінити та закрити кримінальне провадження на підставі ч.3 ст.284 КПК України за відсутністю достатніх, належних та допустимих доказів для доведення його винуватості і вичерпанні можливостей їх отримання.

В обґрунтування апеляційної скарги вважає, що доказів вчинення ним кримінального правопорушення, окрім заяви від матері потерпілого ОСОБА_13 , суду надано не було.

Вказує , що суд невірно оцінив докази, які містяться у протоколі слідчого експерименту за його участю і відеозапису даної слідчої дії, під час якої він вказував, що не вчиняв протиправних дій сексуального характеру щодо малолітнього та не міг їх вчинити як у своєму житловому приміщенні, та і у погребі іншого домогосподарства у силу навіть часових параметрів, а потерпілий малолітній ОСОБА_12 його обмовив.

Також зазначає, що він має психічне захворювання «клаустрофобія», при якому фізично не можна знаходитись в тісному та темному приміщенні, а тому він не міг вчинити інкримінований йому злочин у погребі.

Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_14 , який, маючи плани на заволодіння його будинком, свідомо підвів до нього малолітнього ОСОБА_12 , який з ініціативи свідка потім його обмовив.

Крім того, зазначає, що суд не врахував тих обставин, що він має чотирьох дітей, двоє з яких малолітні, старший має статус безвісти зниклого і знаходиться на території росії. , середній син подав заяву до ЗСУ за призовом за програмою «18-24», тому просить врахувати матеріальний стан його родини та скасувати рішення про стягнення з нього судово-експертних витрат в розмірі 117914 грн. 61 коп. за рахунок держави, оскільки вказані кошти є непомірно великими для нього та його сім`ї, зважаючи на те, що його сім`я не має жодної допомоги від держави, а також відсутні рідні та близькі, які б мали змогу допомогти.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано.

Висновки суду першої інстанції про доведеність висунутого обвинувачення та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 153 КК України, колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами.

Відповідно дост.94 КПК Українисуд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Сукупності доказів по справі судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, спростовується сукупністю зібраних, безпосередньо досліджених та оцінених у відповідності до вимог ст.94 КПК України, доказів.

У апеляційних скаргах не заперечуються ті обставини, що обвинувачений та потерпілий заходили до приміщення будинку, де мешкає сім`я ОСОБА_7 , та до закинутого домогосподарства та деякий час перебували там наодинці.

Як вбачається з вироку, обвинувачений надав показання про те, що вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав , жодних дій сексуального характеру по відношенню до ОСОБА_12 не вчиняв.19.06.2024 він знаходився вдома, коли прийшов до нього племінник - ОСОБА_14 , з яким був потерпілий. Тоді він і познайомився з потерпілим. Вони всі разом пішли до магазину, який знадиться в центрі села Рябці, де зустріли ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Вищевказаною компанією пішли в сторону клубу так як там можна було вживати спиртні напої. Розташувалися біля клубу на траві, випивали спиртне. Потерпілий з ними спиртні напої не вживав. Під час розмови з`ясувалося, що потерпілий грає на гітарі, і він попросив сина, який теж з ними був, принести гітару. Він тоді і познайовив потерпілого зі своїм сином ОСОБА_10 . Потім, коли син приніс гітару, вони співали пісні, відпочивали, розмовляли на різні теми. Тоді він і розповів потерпілому, що відносно його сина ОСОБА_10 були вчинені дії сексуального характеру, та попросив на цю тему з сином не розмовляти і запитань не задавати. Потім ще деякий час сиділи, розмовляли. Задзвонив мобільний телефон, почув «рінгтон» котрий встановлений на мобільному телефоні ОСОБА_17 . Вказаний телефон дзвонив з рюкзака потерпілого. Він сказав потерпілому достати телефон, так як ОСОБА_17 почав шукати телефон і не міг у себе знайти. Тоді потерпілий дістав мобільний зі свого рюкзака, та віддав ОСОБА_17 , так як то був його телефон. У потерпілого він спитав як телефон ОСОБА_17 опинився в його рюкзаку, на що той відповів, що телефон підібрав на траві, щоб не загубився. Через деякий час почали збиратись по домівках. Потерпілий, він та ОСОБА_14 пішли всі разом до нього додому, щоб взяти табак для ОСОБА_14 . У будинок потерпілого він не запрошував, той сам за ним пішов. ОСОБА_14 залишився чекати біля двору. Коли з потерпілим зайшли у будинок, він автоматично закрив двері на крючок, взяв табак, і одразу в двері постукала дружина, яка, знаходилася у веранді будинку, відпочивала. Він одразу відкрив двері для дружини та дітей. Потім він з потерпілим вийшли з будинку на вулицю, де їх чекав ОСОБА_14 . І вони втрьох пішли в сторону Рівнопілля. Він вирішив провести ОСОБА_14 додому, так як у того сильно боліла нога. Оскільки ОСОБА_14 із-за хворої ноги було важко йти, тому він сказав йому присісти на узбіччі, а сам пішов шукати машину. Потерпілий виявив бажання піти з ним. Хвилин через 30 вони з потерпілим прийшли до господарства покійного ОСОБА_35, де ніхто не живе, але навідуються племінниці, які приїздять на машині. Зайшовши у двір, побачив, що на будинку висить замок, потім побачив що відчинений погреб та подумав що може там хтось буде, тому сказав потерпілому щоб він подивився в погребі чи є там хтось чи ні, а він гляне на городі, однак нікого не було. До погребу з потерпілим він не заходив. У нього страх перед замкнутим простором, а тому він не міг туди зайти. Коли повернувся з огороду, ОСОБА_12 чекав його у дворі. Потім вони закрили хвіртку та пішли звідти по дорозі. Коли вийшли на центральну дорогу зустріли ОСОБА_14 , якому сказав що машини не знайшов, і вони пішли пішки до Рівнопілля. По дорозі він сказав, що хоче поговорити з дідом потерпілого та розповісти про випадок з мобільним телефоном ОСОБА_17 . Потерпілий просив не розповідати про це діду. Але він сказав, що все одно розповість, на що ОСОБА_12 відповів, що тоді розповість батькам про те, що він його домагався. Після цієї розмови ОСОБА_12 йшов позаду за ними і з кимось постійно переписувався в телефоні. Коли прийшли в Рівнопілля, потерпілого попросили принести з дому гітару. Але той пішов і не повернувся. Тоді він пішов додому. Вечером приїхали працівники поліції, та забрали його до відділку.

Проте, твердження в апеляційних скаргах про те, що дій сексуального характеру ОСОБА_7 щодо малолітнього ОСОБА_12 не вчинював , спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами.

Зокрема, детально викладеними у вироку показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який у присутності законного представника ОСОБА_25 та психолога ОСОБА_26 надав покази в яких зазначив, що на час події він гостював у дідуся, який живе в селі Рівнопілля. 19.06.2024 року сусід дідуся запропонував сходити у с. Рябці до магазину. Він погодився, так як хотів побачити свою подружку. Він її написав і вона погодилась, однак згодом написала, що не може. У с. Рябці біля магазину ОСОБА_14 зустрів свого дядька ОСОБА_7 (обвинуваченого) та познайомив на зупинці його з обвинуваченим. Крім ОСОБА_14 та дядька ОСОБА_7 , був син обвинуваченого - ОСОБА_10 та чоловік на прізвисько « ОСОБА_17 ». ОСОБА_7 сказав, що на зупинці бажано не розпивати спиртне і запропонував піти до клубу а свого сина ОСОБА_10 попросив принести гітару. Далі вирушили до клубу, де сиділи, грали на гітарі, далі «ОСОБА_17» пішов та як йому хтось зателефонував. А вони продовжили грати на гітарі. Потім обвинувачений попросив сина ОСОБА_10 принести баян. Вони ще трохи там посиділи, пограли на баяні, та пішли до будинку обвинуваченого, посиділи на лавочці. Потім обвинувачений пішов додому за табаком, і запросив його піти з ним, допомогти винести табак. Нічого не підозрюючи, він пішов до будинку з обвинуваченим. У будинку, у веранді на дивані спала жінка. Коли зайшли до кімнати, обвинувачений дістав табак і звернувся до нього, а саме спитав, чи вміє він зберігати секрети. Він сказав, що так, після чого обвинувачений почав його мацати руками за сідниці, статеві органи, через одяг. В цей час в двері постукали сини обвинуваченого. Обвинувачений припинив свої дії, наказав нікому про це не говорити, підійшов до дверей та відчинив їх, так як закрив їх на зашморг одразу як вони зайшли. Потім він з обвинуваченим пішли до веранди, де прокинулась дружина обвинуваченого, та вийшли на вулицю. ОСОБА_14 сидів на лавочці, і в нього боліла нога. Обвинувачений сказав, що нехай ОСОБА_14 посидить, а вони сходять до аптеки. Після цього обвинувачений поклав руку на його плечі і вони пішли. Крім аптеки, вони шукали лікаря, який би дав необхідні ліки для ОСОБА_14 . Обвинувачений привів його до якогось господарства, яке було не жиле, на дверях будинку висів замок. Обвинувачений сказав йому, що може хтось є на городі, і запропонував піти подивитися. На городі нікого не було. Тоді обвинувачений вказав на погреб у дворі, де були відчинені двері, та сказав зайти допогребу. Обвинувачений одразу спустився за ним. У погребі було темно. Коли спустились, обвинувачений відразу почав його мацати за статеві органи через одяг. Просив його не займати, однак той не зважав, зняв з нього труси і шорти, став навколішки взяв його статевий орган собі в рот. Він говорив, що не треба, однак обвинувачений наполягав, казав що буде приємно. Потім обвинувачений сказав, що сильно збудився, дістав свій статевий орган та почав себе задовольняти, потім нібито почув якийсь шорох, і наказав притиснутись до стінки, та сказав дати помацати сідниці, говорив щоб розслабився, просив потрогати його за статеві органи, щоб він бистріше закінчив. Він сказав обвинуваченому, що цього робити не буде. Говорив, що досить, а коли почав надягати шорти, обвинувачений почав його зупиняти, пригрозив щоб залишався на місці, а саме сказав: «стой на месте а то сей час вырублю». Коли обвинувачений самозадовільнився, закінчив, тобто відбулося сім`явиверження на землю в погребі, він вдягнув шорти і вони вийшли з погребу, та пішли. По дорозі зустріли ОСОБА_14 . Той спитав чому так довго. Він йому сказав, що потім розповість. Далі втрьох направились в бік села Рівнопілля. Коли прийшли в село, вони його попросили винести гітару, і він від них пішов. Після цього його одразу забрали батьки, яким він розповів, що сталося, і ті звернулися до поліції. Стверджує, що обвинувачений йому не розповідав про те, що відносно сина обвинуваченого було вчинено сексуальне насильство. Заперечує, що забирав телефон ОСОБА_17;

Пояснення , надані малолітнім потерпілим , узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні показала, що син - ОСОБА_12 з 16.06.2024 гостював у бабусі у с. Рівнопілля. 19.06.2024 отримала від сина sms, в якій він просив терміново його забрати, та нічого не запитувати. Вона про це повідомила чоловіку і вони разом одразу поїхали за сином. По дорозі зателефонували сину, той сказав, що йому потрібно сховатися, його будуть шукати. Коли приїхали у с. Рівнопілля, син на їх вже чекав на зупинці. Син був наляканий, тремтів. Вдома син одразу зняв одяг і помився. Син розповів, що пішов у с. Рябці разом з ОСОБА_14 , який є сусідом діда ОСОБА_12 , та з яким ОСОБА_12 товаришував. Син хотів погуляти з дівчатами, з якими раніше познайомився, а ОСОБА_14 хотів щось купити в магазині. Коли прийшли у с. Рябці син зателефонував дівчатам, але ті сказали, що не зможуть погуляти і син залишився у компанії ОСОБА_14 , обвинуваченого та ОСОБА_17 . Вони посиділи біля клубу, говорили про музику, грали на гітарі. Потім ОСОБА_14 та ОСОБА_12 пішли додому до ОСОБА_7 . Обвинувачений запросив сина в будинок, а ОСОБА_14 залишився біля будинку, так як в нього боліла нога. В будинку обвинувачений почав мацати сина, потім зайшли діти обвинуваченого і він перестав. Потім коли обвинувачений та ОСОБА_12 шукали медпункт, щоб купити ліки для ОСОБА_14 , бо в того боліла нога, обвинувачений підштовхнув сина упогреб, торкався до статевих органів, сідниць сина, сказав сину зняти шорти, труси, та став самозадовільнятися. Син хотів вийти, але обвинувачений йому погрожував. Коли прийшли у Рівнопілля ОСОБА_34 попросив сина принести гітару, і син так від нього втік. Син їй говорив, що проникнення в тіло не було, обвинувачений тільки торкався до його статевих органів та сідниць. Після цієї події син приймав заспокійливі препарати так як не міг заснути. Дитина пройшла курс у психолога.

Не суперечить показанням потерпілого і заява його матері до працівників поліції про вчинення щодо її сина дій сексуального характеру, подана у день події.

Аналогічні показанням потерпілого у судовому засіданні і дані, здобуті у ході слідчого експерименту з ОСОБА_12 , під час якого він детально розповідав про дії сексуального характеру, вчинені щодо нього.

За висновком судової психологічної експертизи №СЕ-19/125-24/9016-ПС від 10.10.2024 ( т.2 а.п. 34-49), психологічні особливості процесу відтворення потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обстановки та обставин події за матеріалами відеозаписів слідчого експерименту від 18.07.2024, в основному характеризуються наявністю психологічно значимих умов, що відповідають психологічній специфіці (проявам та закономірностям) реконструкції подій та не суперечать індивідуально- психологічним особливостям ОСОБА_12 . В ході слідчої дії задана переважна більшість запитань альтернативного характеру. Вони є уточнюючими і не мають ознак навідного впливу, що сприяло самостійній комунікативній діяльності ОСОБА_12 запитання слідують за змістом з попередніх суджень та умовиводів особи, а також виходячи з інформації, яка міститься в кримінальному провадженні та випливає з наявних фактів, які було виявлено у процесі попередніх слідчих дій. Зміст таких запитань відповідає загальному логічному розгортанню сюжету подій, реконструйованих під час слідчої дії. ОСОБА_12 у своїх відповідях на альтернативні запитання переважно продовжує свої повідомлення, використовуючи власну систему логічних одиниць, що свідчить про відсутність суттєвих змін у формулюванні подальших відповідей підекспертного. Під час дослідження сугестивних запитань не виявлено, тому ознаки щодо інформаційно-навідного та інформаційно-випереджального характеру запитань на відповіді підекспертного відсутні. Комунікативна діяльність потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у процесі відтворення ним подій під час проведення за його участю слідчого експерименту від 18.07.2024 (за матеріалами відеозаписів зазначеної слідчої дії), характеризується схильністю надавати стверджувальні відповіді. Тенденція до самостійного розширення потерпілим ОСОБА_12 змісту відповідей за рахунок специфічних деталей, уточнень, додавань, асоціативних зв`язків - помірна. Наявні передача змісту діалогів, опис особливостей взаємодії з іншими особами та опис власних дій, що мають помірну деталізацію. Негативні та невизначені відповіді під час проведення слідчого експерименту надані ОСОБА_12 не порушують внутрішню структуру розповіді та не впливають на повноту відображення підекспертним подій та їх хронології. Ознак щодо інформаційно-навідного та інформаційно-випереджального впливу запитань на відповіді підекспертного не виявлено. Констатується повнота відображення подій, які обговорюються у відеозаписах проведення слідчого експерименту, а інформаційне наповнення відповідей є достатнім для відтворення єдиного сюжету розповіді. Невербальні засоби комунікативної діяльності ОСОБА_12 іноді виконують функцію супутнього смислового навантаження, наявні ознаки орієнтування в місцевості, в якій відбувається слідча дія. У цілому, реконструкція ОСОБА_12 обставин та перебігу подій відображає ознаки, що, за своєю суттю, є психологічними «слідами» минулого досвіду відносно реконструйованих подій. У відеозаписах проведення слідчого експерименту від 18.07.2024 за участю потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ознаки здійснення на нього психологічного впливу з боку осіб, які брали участь у проведенні даної слідчої дії -відсутні.

За висновком судово-психіатричної експертизи № 340 від 30.07.2024, з урахуванням вікового психологічного розвитку, а також рівня обізнаності сексуальних відносин, потерпілий ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здатний правильно розуміти характер і значення вчинених відносно нього дій, які досліджуються по матеріалам кримінального провадження. В цілому підекспертний має довільну змішану пам`ять, яка в свою чергу не перешкоджає йому правильності сприйняття, запам`ятовування, відтворення фактів, що мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення. Здатність до фантазування у підекспертного знаходяться в нормативних рамках, які забезпечують у нього правильне функціонування пізнавальної діяльності. Таким чином, паталогічної схильності до фантазування у ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , не виявлено. Виявлені психологічні особливості ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходяться в рамках нормативного емоційно-вольового та особистісного реагування, яке забезпечує йому самостійно приймати рішення, виявляти достатній рівень активності, можливість планувати свої дії та упорядковувати міжособистісні взаємовідносини. Рівень розумового розвитку ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідає рівню інтелектуальної норми даної вікової групи.

Про дії сексуального характеру свідчать і плями на одежах малолітнього потерпілого та обвинуваченого,у яких виявлені сліди сперми кожного з них.

Вищезазначені, досліджені безпосередньо судом першої інстанції докази суд апеляційної інстанції вважає належним, допустимими та в сукупності достатніми для встановлення існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню та які у своїй сукупності вказують на умисний характер дій обвинуваченого і відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_7 злочину та його винуватість у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, незалежно від її добровільної згоди.

Зокрема, колегія суддів враховує, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 340від 30.07.2024 року у ОСОБА_12 ознак психічного захворювання та тимчасово хворобливого розладу психічної діяльності не виявлено та він за своїм психічним станом, здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для даного кримінального провадження та давати про них правильні свідчення. Також експерт вказав що здатність у підекспертного до фантазування знаходиться у нормативних рамках, які забезпечують у нього правильне функціонування пізнавальної діяльності, паталогічної схильності до фантазування у ОСОБА_12 не виявлено.

На переконання колегії суддів, показання потерпілого ОСОБА_12 є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а також з вищенаведеними і дослідженими судом доказами.

Доводи апеляційних скарг про те, що потерпілий ОСОБА_12 оговорив обвинуваченого, доказами у кримінальному провадженні не підтверджені.

Також правильності висновку суду не спростовують доводи апеляційної скарги про те, що потерпілий та обвинувачений перебували наодинці нетривалий час як у помешканні ОСОБА_7 , так і на території пустуючого домогосподарства, оскільки такі обставини не виключають можливості вчинення дій сексуального характеру обвинуваченого щодо малолітнього потерпілого.

Не є переконливими доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він не міг перебувати у погребі внаслідок хвороби «клаустрофобія», оскільки вказані обставини спростовуються доказами, які містяться у показаннях потерпілого, свідка, протоколі слідчого експерименту з потерпілим.

Відсутність за експертними висновками слідів ДНК обвинуваченого на тілі та одязі потерпілого, слідів ДНК потерпілого на одязі та тілі обвинуваченого, також не свідчать про не вчинення ОСОБА_7 насильницьких дій сексуального характеру щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, за обставин, встановлених судом.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є тяжким, обставини вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи, особу обвинуваченого, який у силі ст..89 КК України є не судимою особою, офіційно не працює, має двох неповнолітніх дітей, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання у вигляді вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Твердження апеляційної скарги захисника про не врахування судом при призначенні покарання сімейного стану обвинуваченого та відсутності непогашених судимостей суперечать змісту вироку.

Призначене ОСОБА_7 судом покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.4 ст.153 КК України, вимогам ст.ст.50, 65 КК України відповідає і є домірним вчиненому.

Відповідно вимогам ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

За ч.1 ст.119 КПК України,суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог обвинуваченого про скасування рішення суду першої інстанції про стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експертів у кримінальному провадженні з огляду на тяжке матеріальне становище родини, оскільки обов`язок відшкодування таких витрат покладений лише на обвинуваченого.

Клопотань у порядку ч.3 ст.404 КПК України сторонами під час апеляційного розгляду не заявлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б слугувати підставами є безумовного скасуваннясудового рішення, колегія суддів не вбачає.

Також судом не допущено неповноти судового розгляду, яка б могла викликати сумніви у законності, обґрунтованості чи справедливості судового рішення.

За таких обставин вирок суду першої інстанції є законним.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - у той же строк з дня отримання її копії .

Суддя: Суддя: Суддя: