Справа № 202/4880/25
Провадження № 1-кс/202/6792/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000329, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшло зазначене клопотання.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що працівниками Управління протидії кіберзлочинам в Дніпропетровській області ДКП НПУ у ході виконання покладених на них службових обов`язків отримана інформація відносно групи осіб, яка діючи за попередньою змовою, реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна по підробленим документам, налагодили злочинну схему в котрій приймають участь помічник приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_7 (свідоцтво 4766) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оцінювач нерухомого майна ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізична особа-підприємець ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , державний реєстратор Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та особа, яка виготовляє підроблені документи ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З метою скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів, спрямованих на несанкціоновану зміну інформацію в автоматизованих системах та набуття права власності на нерухоме майно шляхом обману, група осіб, діючи за попередньою змовою погоджено спрямовує свою злочинну діяльність на незаконну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна по підробленим документам: за наступними адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; м. Дніпро, вул. Мукачівська, буд. 55-Г; м. Дніпро, пр. Івана Мазепи (колишня назва пр. Петровського), буд. 10-А.

В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення злочину причетна, зокрема, ОСОБА_4 .

17.09.2025 в порядку ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 362, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_4 вчинила особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 12 років, з конфіскацією майна.

Приймаючи до уваги, що санкція ч. 5 ст. 190 України передбачає конфіскацію майна, а не накладення арешту на вищевказане майно, може призвести до його відчуження або пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, що буде перешкоджати об`єктивному розслідуванню кримінального провадження, виникла необхідність в накладенні арешту на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 : за адресою: АДРЕСА_6 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); 1/5 частина за адресою: АДРЕСА_7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020); за адресою: АДРЕСА_8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); житловий будинок за адресою: АДРЕСА_9 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38661049);

Санкцією ч. 5 ст. 190 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Настання негативних наслідків за результатами накладення арешту на вказане майно для інших осіб не передбачається.

В клопотанні слідчим ставиться питання про накладення арешту на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме: за адресою: АДРЕСА_6 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); 1/5 частина за адресою: АДРЕСА_7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020); за адресою: АДРЕСА_8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); частина житловий будинок за адресою: АДРЕСА_9 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38661049) з метою забезпечення конфіскації як додаткового покарання.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання в частині накладення арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); 1/5 частина за адресою: АДРЕСА_7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020), підтвердив доводи викладені в ньому та просив задовольнити клопотання у вказаній частині. В частині вимог про накладення арешту на майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); частина житловий будинок за адресою: АДРЕСА_9 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38661049) не наполягав на їх задоволенні.

Підозрювана ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити в його задоволенні. Додатково пояснили, що квартира за адресою АДРЕСА_8 передана їй на підставі договору довічного утримання, на даний час заповідач живий, право власності за нею не зареєстровано. Що стосується частини будинку за адресою: частина житловий будинок за адресою: АДРЕСА_9 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38661049), то ОСОБА_4 взагалі не належить їй на праві власності, вона не має до неї жодного відношення.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено, що заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частина 1 ст. 170 КПК України вказує на те, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається зокрема конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з п. 1, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000329, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, 17 версеня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 362 КК України, тобто в несанкціонованих діях з інформацією, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчинені особою, яка має право доступу до неї, вчинені за попередньою змовою групою осіб, що заподіяли значну шкоду.

- ч. 5 ст. 190 КК України, тобто у заволодіння майном шляхом обману, вчинене в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, тобто у підробленні офіційного документа, з метою використання його іншою особою, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

- ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Санкція ч. 5 ст. 190 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 : за адресою: АДРЕСА_6 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); 1/5 частина за адресою: АДРЕСА_7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020).

Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Тож, у даному випадку, саме не накладення арешту на майно, належне підозрюваній на праві приватної власності, може призвести до подальшого його відчуження, що суперечить завданням кримінального провадження та унеможливить застосування покарання у виді конфіскації майна, передбаченого санкцією ч. 5 ст. 190 КК України, у разі визнання підозрюваної винною у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та винесення обвинувального вироку.

На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України, санкцією якої передбачена можлива конфіскація майна, слідчий суддя вважає, що прокурором доведені правової підстави для арешту майна, того, що арешт майна є тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, для забезпечення конфіскації майна, наявності ризиків щодо відчуження майна, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням у даному кримінального провадженні щодо захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень, з метою забезпечення проведення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання в частині накладення арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); 1/5 частина за адресою: АДРЕСА_7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020), з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Ставлячи на меті дотримання справедливого балансу між інтересами кримінального провадження та правом власності, слідчий суддя вважає за необхідне розумним та достатнім визначити спосіб арешту вказаного нерухомого майна у вигляді позбавлення права саме розпорядження ним, не порушуючи право власника на володіння та користування майном.

Такий арешт пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Що стосується вимог клопотання про накладення арешту майна в частині вимог про накладення арешту на майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); частина житловий будинок за адресою: АДРЕСА_9 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38661049), слідчий суддя вважає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вказані вимоги не доведені в судовому засіданні прокурором та останній не наполягав на їх задоволенні.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000329, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме: за адресою: АДРЕСА_6 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); 1/5 частина за адресою: АДРЕСА_7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020), із забороною розпорядження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1