ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22654/25

Провадження № 11-сс/820/634/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції, спільну апеляційну скаргу підозрюваної за ч. 3 ст. 286 КК України ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 грудня 2025 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000906 від 09.08.2025,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_9 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Михнівка Теофіпольського району Хмельницької області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, працюючої медсестрою КНП «Теофіпольська багатопрофільна лікарня», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

та продовжено стосовно неї запобіжний захід у виді тримання під вартою по 05 лютого 2026 включно.

Строк дії ухвали визначено до 05 лютого 2026 включно.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що надані стороною обвинувачення в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_6 під вартою, належним чином, обґрунтовані та мотивовані, ризики, які стали підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу стосовно підозрюваної, у цьому кримінальному провадженні, не змінилися, зокрема, на даний час, продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрювана ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, що обґрунтовується тяжкістю вчиненого нею кримінального правопорушення, а також вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, обґрунтованістю підозри, а також вона може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, на даний час, планується проведення слідчого експерименту за її участі, а відтак слідчий суддя уважав за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував особу підозрюваної ОСОБА_6 та тяжкість інкримінованого їй діяння і наслідки.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді підозрювана ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 подали спільну апеляційну скаргу, в якій просять оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою застосувати стосовно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби за адресою: АДРЕСА_1 . Апелянти переконані, що стороною обвинувачення не доведено будь-яких доказів, які б вказували на наявність реальних і можливих намірів ухилення ОСОБА_6 від суду чи здійснення впливу на свідків, чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Зазначають, що після внесення застави, визначеної слідчим суддею, ОСОБА_6 не ухилялася від органів досудового розслідування, здала свій закордонний паспорт до органів міграційної служби, де він і до цього часу зберігається, щиро кається у вчиненому, активно співпрацює зі слідством. Сторона захисту звертає увагу на дані про особу ОСОБА_6 , її соціальний статус, відсутність судимостей, позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, не перебування на обліку в наркологічному чи психоневрологічному диспансерах, міцність соціальних зв`язків та хорошу репутацію, а також те, що вона працює операційною медсестрою КНП «Теофіпольська багатопрофільна лікарня». Акцентують увагу на тому, що у даній ДТП є не тільки невиконання ОСОБА_6 правил дорожнього руху України, але й у діях водія ОСОБА_10 встановлені порушення ним ПДР України, тобто органом досудового розслідування встановлена спільна вина обох водіїв, що призвело до виникнення ДТП. Відтак уважають, що запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту стосовно підозрюваної буде достатнім запобіжним заходом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, підозрювану ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи з вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

На думку колегії суддів, як слідчим, при зверненні з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 так і слідчим суддею, при вирішенні вказаного клопотання, зазначених вимог закону було дотримано.

Предметом дослідження слідчим суддею, при розгляді даного клопотання, були саме обставини, передбачені ч.3 ст. 199 КПК України, тобто обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовження.

Колегією суддів встановлено, що 09 серпня 2025 року, близько 21 годин 20 хвилин водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем «Denza N 7», номерний знак НОМЕР_1 (далі по тесту - «Denza N 7»), в темну пору доби, без опадів, нехтуючи вимогами пунктів 2.3 (б) та 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (в редакції від 10.10.2001, далі Правил), а саме була не уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагувала на її зміну, рухалась автодорогою Т-2314 сполученням «Теофіполь Красилів Сушки», зі сторони м. Красилова, у напрямку с-ще Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області, що призвело до вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

На ділянці автодороги Т-2314 сполученням «Теофіполь Красилів Сушки», яка розташована неподалік с. Юзіно Хмельницького району Хмельницької області, в порушення вимог 10.1, 12.1 Правил, водій ОСОБА_6 , проїжджаючи ділянку дороги із заокругленням праворуч, не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не врахувала дорожні умови та дорожню обстановку, а саме заокруглення дороги праворуч та наявність зустрічного транспортного засобу, відволіклась від керування транспортним засобом, внаслідок чого виїхала автомобілем «Denza N 7» на зустрічну смугу руху, а саме в порушення вимог п. 10.1 Правил, перед початком зміни напрямку руху не переконалася, що вказаний маневр буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, переткнувши при цьому суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 Правил, яку перетинати забороняється, виїхала на зустрічну смугу руху, чим створила небезпеку для руху водію зустрічного автомобіля «MG 350», номерний знак НОМЕР_2 (далі по тексту - «MG 350»), під керуванням ОСОБА_11 , який, у свою чергу, сприймаючи вказані обставини як небезпечні для подальшого руху в межах своєї смугу, з метою уникнення зіткнення транспортних засобів змінив напрямок свого руху ліворуч в напрямку зустрічної смуги руху.

У подальшому водій ОСОБА_6 , продовжуючи свій рух, прийняла міри щодо часткового повернення на праву смугу руху, де передньою частиною автомобіля «Denza N 7» здійснила зіткнення з правою боковою частиною автомобіля «MG 350».

Внаслідок вказаного зіткнення між транспортними засобами водій автомобіля «MG 350» ОСОБА_10 та його пасажири ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , від отриманих травм, загинули на місці пригоди.

10.08.2025, о 01.00 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, про що складено протокол про її затримання від 10.08.2025.

10.08.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

11.08.2025 на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом внесення застави у сумі 242 240 гривень.

12.08.2025 ОСОБА_6 звільнено із Хмельницького СІЗО у зв`язку із внесенням застави.

19.08.2025 ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

06.10.2025 заступником керівника Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_16 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0000906 до трьох місяців.

08.10.2025 ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 10.11.2025 включно.

06.11.2025 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області продовжено строк досудового розслідування до чотирьох місяців, та цього ж дня, стосовно ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 09.12.2025, включно, без можливості внесення застави.

03 грудня 2025 стороні захисту у кримінальному провадженні відкрито матеріали кримінального провадження для ознайомлення, в порядку ст. 290 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 об`єктивно й переконливо підтверджується конкретними доказами, зібраними з дотриманням принципів законності й верховенства права та у суворій відповідності процедурі, визначеній кримінальним процесуальним законом України, а саме даними:

- протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 09.08.2025, у якому зафіксована слідова інформація вчинення ОСОБА_6 дорожньо-транспортної пригоди;

- пояснень ОСОБА_6 , в яких вона розповідає про обставини та механізм виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме що здійснювала керування автомобілем «Denza N 7» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись із швидкістю близько 100 км/год по автодорозі Т-2314 сполученням «Теофіполь Красилів Сушки», зі сторони м. Красилова, у напрямку с-ще Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області. Під час руху, на заокругленій ділянці дороги, вона відволіклася від керування автомобілем, а саме звернула свій погляд на медійний планшет, яким облаштований автомобіль «Denza N 7». Під час того, як ОСОБА_6 дивилася на планшет автомобіля «Denza N 7», відбулося його зіткнення із іншим автомобілем (MG 350» н.з. НОМЕР_2 );

- протоколу допиту підозрюваної ОСОБА_6 , в якому остання зазначає обставини дорожньо-транспортної пригоди;

- висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 відповідно до якого встановлено що смерть останньої настала від політравми, яка виразилась відкритою черепно-мозковою травмою, багатоуламковим переломом кісток основи та склепіння черепа, кісток лицьового черепа, розміщенням речовини головного мозку, закритою травмою грудної клітки, забоєм обох легень, органів межистіння, множинними двобічними переломами ребер, переломом хребта на рівні 7-го шийного хребця з ушкодженням спинного мозку, закритою травмою живота з ушкодженням печінки, відкритими переломами кісток обох нижніх кінцівок.

- висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 з якого слідує, що смерть останньої настала від політравми, яка виразилась внутрішньочерепною травмою, субарахноїдальним крововиливом, закритою травмою грудної клітки з ушкодженням серця, забоєм обох легень, множинними двобічними переломами ребер, закритою травмою живота з ушкодженням печінки, закритим переломом правого стегна.

- висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 з якого вбачається, що смерть останнього настала від політравми, яка виразилась внутрішньочерепною травмою, переломом основи черепа, закритою травмою грудної клітки з переломами ребер зліва, забоєм органів межистіння, обох легень, розривом хребта між 5 і 6 грудними хребцями з ушкодженням спинного мозку, переломовивихом між 1 і 2 шийними хребцями, закритою травмою живота з ушкодженням печінки, забоєм лівої нирки, закритими переломами правого та лівого плеча.

- висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 відповідно до якого встановлено що смерть останнього настала від політравми, яка виразилась внутрішньочерепною травмою, субарахноїдальним крововиливом, закритою травмою грудної клітки, крововиливом по ходу органів межистіння, обох легень, переломовивихом між 5 і 6 шийними хребцями з ушкодженням спинного мозку, закритими переломами правого та лівого стегна.

- висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 згідно з яким смерть, останнього, настала від політравми, яка виразилась внутрішньочерепною травмою, субарахноїдальним крововиливом, закритою травмою грудної клітки з множинними переломами ребер справа, ушкодженням серця, забоєм органів межистіння та коренів обох легень, ушкодженням правої легені, розривом хребта між 1 і 2 грудними хребцями з ушкодженням спинного мозку, закритою травмою живота з ушкодженням печінки, забоєм лівої нирки, закритими переломами правого стегна в середній третині, лівої гомілки в нижній третині.

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

З поданого слідчим клопотання слідує, що завершити досудове розслідування не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, експертиз, які проводилися та тривають, на даний час, що необхідні для всебічного, повного та неупередженого встановлення усіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст.199 КПК України, слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою за умови, що прокурор, слідчий доведуть існування заявлених ними ризиків, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з усталеною практикою, наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Подане до суду першої інстанції клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором, подане в строк, передбачений ст.192 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий послався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , яке є тяжким злочином, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КК України.

З матеріалів провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, належним чином, перевірялись слідчим суддею. При цьому, була опитана підозрювана, вислухана думка її захисника, прокурора, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і усталеній судовій практиці, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

Слідчий суддя правильно врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, а відтак з урахуванням тяжкості висунутої підозри, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від відповідальності, що обґрунтовується тяжкістю інкримінованого їй кримінального правопорушення, а також вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення та того, що вона може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки в разі переховування підозрюваної виникне ряд суттєвих перешкод для повного та об`єктивного досудового розслідування, так як на даний час планується проведення слідчого експерименту за участі останньої.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_6 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину та наслідки, які призвели до загибелі п`ятьох людей, покарання, яке очікує особу, в разі доведення винуватості, необхідності вчинення значного ряду слідчих (розшукових) дій, продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були на час застосування підозрюваній запобіжного заходу давали підстави слідчому судді для продовження підозрюваній саме такого запобіжного заходу.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваної та тяжкості пред`явленої підозри, зможе у повній мірі, забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків, та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що підозрювана ОСОБА_6 намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З вказаним погоджується і колегія суддів.

Посилання сторони захисту на позитивну характеристику ОСОБА_6 за місцем проживання та роботи, не перебування на обліку в наркологічному чи психоневрологічному диспансерах, міцність соціальних зв`язків та хорошу репутацію, її соціальний статус, відсутність судимостей, які дають підстави для застосування стосовно неї більш м`якого запобіжного заходу, не дають підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки вказані обставини не є вирішальними при вирішенні питання про продовження стосовно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як не були стримуючим фактором для неї не вчиняти цей злочин.

На думку колегії суддів, зважаючи на ступінь тяжкості та наслідки інкримінованого ОСОБА_6 злочину, запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту є неспівмірним з встановленими ризиками, передбаченими ч.1 ст.177 КПК України, вказаними вище.

Аргументи сторони захисту про недоведеність існування ризиків конкретними доказами є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто, в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Твердження апелянтів про порушення ПДР України і іншим учасником ДТП, не лише підозрюваною ОСОБА_6 , відхиляються, оскільки слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд, під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування/продовження щодо неї обмежувального заходу.

Інші доводи апеляційної скарги підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 не дають колегії суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження їй строку тримання під вартою.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим, вмотивованим, постановлене згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, а тому доводи підозрюваної та твердження її захисника, щодо зміни запобіжного заходу, про які йшлося під час апеляційного розгляду, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 грудня 2025 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної за ч. 3 ст. 286 КК України ОСОБА_6 , в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000906 від 09.08.2025 залишити без змін, а спільну апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2