Справа №760/127/26 1-кс/760/454/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: підозрюваної ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000003 від 04.01.2026, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000003 від 04.01.2026, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

Як зазначається у клопотанні, Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам президент російської федерації (далі - рф), а також інші невстановлені на цей час представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф (далі по тексту -зс рф) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Київській, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 затвердженого Законом України № 2102 - IX від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на всій території України.

В подальшому у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, відповідно до змін внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, Указом Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ, Указом Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3654-ІХ, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX, Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ, Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ воєнний стан неодноразово продовжено.

Крім того, 24.02.2024 у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Зазначено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 01 листопада 2025 року, в умовах воєнного стану, громадянка України ОСОБА_3 , використовуючи власний обліковий запис у месенджері «Telegram», що встановлений на особистий мобільний телефон «Iphone 14PLUS», у ході пошуку роботи почала спілкуватися із невстановленою в ході досудового розслідування особою, яка використовує обліковий запис з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3» та ідентифікатором профілю « ОСОБА_8 », який запропонував за грошову винагороду виготовлення саморобного вибухового пристрою та, за його допомогою, вчинення терористичного акту, а саме: вчинення вибуху, який створить небезпеку для життя чи здоров`я людини з метою порушення громадської безпеки.

За виконання вказаного замовлення невстановлена в ході досудового розслідування особа, яка використовує обліковий запис з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3» та ідентифікатором профілю « ОСОБА_8 », пообіцяла грошову винагороду та оплату витрат на придбання компонентів та виготовлення саморобного вибухового пристрою.

На вказану пропозицію ОСОБА_3 погодилася.

У подальшому в месенджері «Telegram» між невстановленою в ході досудового розслідування особою, яка використовує обліковий запис з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4 та ідентифікатором профілю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та ОСОБА_3 відбулось листування, в якому остання отримала список необхідних компонентів, необхідні для виготовлення саморобного вибухового пристрою, які вона у подальшому придбала на території Оболонського районну м. Києва.

Зазначено. що надалі, невстановлена в ході досудового розслідування особа, з метою продовження здійснення координації дій, надання інструкцій та контролю їх виконання щодо виготовлення саморобного вибухового пристрою, шляхом здійснення аудіовикликів у месенджері «Telegram», надавала детальні інструкції ОСОБА_3 щодо поетапного виготовлення саморобного вибухового пристрою, який вона виготовлювала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Після чого, 04.01.2025 орієнтовно о 01 годині, ОСОБА_3 прибула до будинку за адресою: АДРЕСА_2 та встановила мобільний телефон «ZTE», направивши його таким чином, щоб кут огляду охоплював місце вчинення терористичного акту та після цього встановила саморобний вибуховий пристрій під днище автомобіля «Land Rover» із військовим номерним знаком на чорному фоні « НОМЕР_1 ».

Внаслідок цього, саморобний вибуховий пристрій було дистанційно приведено в дію, що призвело до його підриву та вибуху, яким завдано тілесних ушкоджень військовослужбовцю Національної гвардії України ОСОБА_9 .

05.01.2026 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні терористичного акту: вчиненні вибуху, з метою порушення громадської безпеки, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

04.01.2026 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 у ході якого було виявлено та вилучено:

мобільний телефон ZTE IMEI 1: НОМЕР_2 та IMEI 2: НОМЕР_3 , всередині якого міститься сім-картка сім-картка із номером НОМЕР_4 ;

повербанк в коробці «gorenje»;

металевий предмет із вирви;

зразок дорожнього покриття із вирви;

транспортний засіб «Land Rover» «Land Rover» із військовим номерним знаком на чорному фоні « НОМЕР_1 » та VIN-кодом НОМЕР_5 .

Також зважаючи на невідкладний випадок, пов`язаний із врятуванням речових доказів, що мають значення для кримінального провадження, безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 258 (Терористичний акт), 04.01.2026 слідчим СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області проведено обшук у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України об`єкту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 , де фактично проживає ОСОБА_3 , в ході якої виявлено та вилучено:

конверт стартового пакету «НОМЕР_8»;

конверт стартового пакету «НОМЕР_9»;

конверт стартового пакету «НОМЕР_10»;

конверт стартового пакету «НОМЕР_11»;

фіскальний чек від 03.01.2026;

фіскальний чек від 29.12.2025;

зарядний блок чорного кольору;

коробка від павербанку «US-CD148»;

металева ложка;

кавомолка «gorenje»;

мобільний телефон «iPhone 14 Plus» S/N: НОМЕР_6 ;

банківська картка «Райффайзен банк» з номером НОМЕР_7 .

Зазначені речі оглянуто та постановою слідчого 04.01.2026 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, з метою збереження речових доказів, та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, знищення слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2, а саме: мобільний телефон ZTE IMEI 1: НОМЕР_2 та IMEI 2: НОМЕР_3 , всередині якого міститься сім-картка сім-картка із номером НОМЕР_4 ;повербанк в коробці «gorenje»; металевий предмет із вирви; зразок дорожнього покриття із вирви; транспортний засіб «Land Rover» «Land Rover» із військовим номерним знаком на чорному фоні « НОМЕР_1 » та VIN-кодом НОМЕР_5 .

Також просить накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення в порядку ч.3 ст.233 КПК України обшуку квартири АДРЕСА_3 , де фактично проживає ОСОБА_3 , а саме: конверт стартового пакету «НОМЕР_8»; конверт стартового пакету «НОМЕР_9»; конверт стартового пакету «НОМЕР_10»; конверт стартового пакету «НОМЕР_11»; фіскальний чек від 03.01.2026; фіскальний чек від 29.12.2025; зарядний блок чорного кольору; коробка від павербанку «US-CD148»; металева ложка; кавомолка «gorenje»; мобільний телефон «iPhone 14 Plus» S/N: НОМЕР_6 ; банківська картка «Райффайзен банк» з номером НОМЕР_7 .

До суду слідчий подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги визначені у клопотанні підтримує, просить задовольнити.

Підозрювана в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість.

Дослідивши клопотання та долучені до нього документи, заслухавши думку підозрюваної, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що клопотання слідчогопідлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з чч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального провадження за №0000003 від 04.01.2026, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

Згідно протоколу огляду від 04.01.2026 в ході проведеного огляду місця події за адресою:АДРЕСА_2, було виявлено та вилучено: мобільний телефон ZTE IMEI 1: НОМЕР_2 та IMEI 2: НОМЕР_3 , всередині якого міститься сім-картка сім-картка із номером НОМЕР_4 ; повербанк в коробці «gorenje»; металевий предмет із вирви; зразок дорожнього покриття із вирви; транспортний засіб «Land Rover» «Land Rover» із військовим номерним знаком на чорному фоні « НОМЕР_1 » та VIN-кодом НОМЕР_5 .

Згідно протоколу обшуку від 04.01.2026, в ході проведеного обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , де фактично проживає ОСОБА_3 , було виявлено та вилучено: конверт стартового пакету «НОМЕР_8»; конверт стартового пакету «НОМЕР_9»; конверт стартового пакету «НОМЕР_10»; конверт стартового пакету «НОМЕР_11»; фіскальний чек від 03.01.2026; фіскальний чек від 29.12.2025; зарядний блок чорного кольору; коробка від павербанку «US-CD148»; металева ложка; кавомолка «gorenje»; мобільний телефон «iPhone 14 Plus» S/N: НОМЕР_6 ; банківська картка «Райффайзен банк» з номером НОМЕР_7 .

Постановою слідчого від 04.01.2026 вищевказане майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим доведено, що вилучене майно під час огляду, обшуку зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, накладення арешту на вказане майно забезпечить неможливість його знищення, відчуження, ризик якого доведено слідчим.

На підставі вищевикладених норм КПК України та встановлених фактичних обставин, враховуючи, що до клопотання додані документи та матеріали, якими ініціатор клопотання обґрунтовує доводи клопотання, і враховуючи те, що вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та постановою слідчого від 04.01.2026 визнані речовими доказами, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та його задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 98, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на майно вилучене 04.01.2026 в ході проведення обшукуквартири АДРЕСА_3 , та належить громадянці України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2, а саме:

мобільний телефон ZTE IMEI 1: НОМЕР_2 та IMEI 2: НОМЕР_3 , всередині якого міститься сім-картка сім-картка із номером НОМЕР_4 ;

повербанк в коробці «gorenje»;

зразок дорожнього покриття із вирви;

транспортний засіб «Land Rover» «Land Rover» із військовим номерним знаком на чорному фоні « НОМЕР_1 » та VIN-кодом НОМЕР_5 ;

конверт стартового пакету « НОМЕР_8 »;

конверт стартового пакету « НОМЕР_9 »;

конверт стартового пакету « НОМЕР_10 »;

конверт стартового пакету «НОМЕР_11»;

фіскальний чек від 03.01.2026;

фіскальний чек від 29.12.2025;

зарядний блок чорного кольору;

коробка від павербанку «US-CD148»;

металева ложка;

кавомолка «gorenje»;

мобільний телефон «iPhone 14 Plus» S/N: НОМЕР_6 ;

банківська картка «Райффайзен банк» з номером НОМЕР_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1