запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/110/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 грудня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту до 26 лютого 2026 року включно шляхом заборони у період з 21:00 години до 06:00 години наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням передбачених ч.5 ст.194 КПК обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування своїх вимог зазначив про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК. Зазначив, що підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків та офіційного місця роботи, самостійно до поліції для добровільної здачі наркотичних засобів не звернувся.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу. Підозрюваний заперечив проти скарги прокурора.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий СВ відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , якому 26 грудня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.3 ст.309 КК кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000115 від 11 грудня 2025 року.

Слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого, погодився з існуванням передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику та вважав можливим застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на нього певних заборон та обмежень, встановлених ст.194 КПК.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Відповідно до ст.181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя з`ясував, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним передбаченого ч.3 ст.309 КК злочину.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують, та не оспорюються в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК.

На думку колегії суддів, з врахуванням даних про особу підозрюваного (який має постійне місце реєстрації, проживання та роботи, раніше не судимий, має на утриманні трьох малолітніх дітей) та його процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, через недоведеність неможливості застосування до даної особи альтернативного запобіжного заходу, розв`язання відповідного клопотання стосовно ОСОБА_7 було виваженим та здійснено із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, з яким пов`язано вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи згідно вимог чинного законодавства слідчим суддею враховано тяжкість злочину з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, дані про особу підозрюваного та за результатами розгляду встановлено, що необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 буде запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, оскільки наявність підстав, які б переконували суд, що менш суворий запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК, не встановлено.

Доводи прокурора щодо неможливості запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК, шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.1 ст.181 КПК вказаний запобіжний захід полягає у забороні підозрюваному залишати житло (в даному випадку в період часу 21:00 год. до 06:00 год. наступного дня), а згідно ч.5 цієї статті перебування підозрюваного у житлі контролюється працівниками відповідного органу Національної поліції.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. З урахуванням явок підозрюваного до слідчого судді даний запобіжний захід в повній мірі може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Підтвердженням даного висновку є те, що протягом майже півтора місяця дії даного запобіжного заходу покладені слідчим суддею на ОСОБА_7 зобов`язання ним не порушено.

Відомостей про перешкоджання кримінальному провадженню після часткового задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції також не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом за час дії оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Колегія суддів враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у виді домашнього арешту.

Істотних порушень норм КПК, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора, не дають підстав для прийняття іншого рішення ніж те, яке ухвалив слідчий суддя під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

На підставі викладеного, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею. Тому апеляційна скарга з викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Більш того за повідомленою прокурором під час апеляційного розгляду інформацією на момент розгляду апеляційної скарги по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 досудове розслідування завершено, а обвинувальний акт скеровано до суду для розгляду по суті та ухвалою суду до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту. У зв`язку з чим, колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості постановити свою ухвалу про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу. Адже запобіжний захід відповідно до ст.197 КПК може бути обрано в межах строку досудового розслідування, яке на теперішній час є завершеним.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4