Провадження № 1-кп/127/1052/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2025 за № 0000638, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорний Потік Іршавського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, який є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, одруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 з 26.03.2024 та спільно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є особою на яку поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

ОСОБА_3 протягом 2024-2025 років, умисно, систематично вчиняв по відношенню до своєї дружини ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виражалось у погрозах заподіяння шкоди здоров`ю, а також словесних образах у вигляді нецензурних лайок, що в результаті призвело до психологічних страждань потерпілої, та перебуває на профілактичному обліку як сімейний кривдник з 19.10.2024.

Так, 18.10.2024 року о 18 год. 45 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем спільного проживання з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно дружини ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, яке виразилося у нецензурних образах.

Внаслідок таких дій ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 психологічних страждань, що призвело до емоційного пригнічення та погіршення психологічного самопочуття потерпілої, у зв`язку з чим було викликано працівників поліції, якими було припинено протиправні дії ОСОБА_3 , та складено відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та винесено терміновий захисний припис серії АА № 458370, строком на 5 діб про заборону в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою ОСОБА_5 .

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/34942/24 від 23.10.2024 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

Крім того, 22.10.2024 о 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем спільного проживання з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , порушив вимоги термінового захисного припису, чим вчинив відносно дружини ОСОБА_5 домашнє насильство.

Внаслідок таких дій ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 психологічних страждань, що призвело до емоційного пригнічення та погіршення психологічного самопочуття потерпілої, у зв`язку з чим було викликано працівників поліції, якими було припинено протиправні дії ОСОБА_3 та складено відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, 22.10.2024 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем спільного проживання з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , порушив вимоги термінового захисного припису, чим вчинив відносно дружини ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме прийшов до місця проживання потерпілої та вчинив конфлікт.

Внаслідок таких дій ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 психологічних страждань, що призвело до емоційного пригнічення та погіршення психологічного самопочуття потерпілої, у зв`язку з чим було викликано працівників поліції, якими було припинено протиправні дії ОСОБА_3 та складено відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вищевказані адміністративні правопорушення у судовому засіданні були об`єднані в одну справу та винесено постанову Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/35284/24 від 12.11.2024, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Крім того, 13.02.2025 о 21 год. 50 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем спільного проживання з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно дружини ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, яке виразилося у нецензурних образах та погрозах.

Внаслідок таких дій ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 психологічних страждань, що призвело до емоційного пригнічення та погіршення психологічного самопочуття потерпілої, у зв`язку з чим було викликано працівників поліції, якими було припинено протиправні дії ОСОБА_3 та складено відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та винесено терміновий захисний припис серії АА № 458110, строком на 5 діб про заборону в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою ОСОБА_5 .

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/5311/25 від 25.02.2025 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 020 гривень.

Незважаючи на неодноразові притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173-2 КУпАП, що підтверджує систематичність вчинення ним домашнього насильства, ОСОБА_3 продовжив чинити протиправні дії відносно дружини ОСОБА_5 .

Так, 25.07.2025 ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем спільного проживання з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , розпочав черговий конфлікт під час якого у нього виник умисел на вчинення психологічного насильства щодо ОСОБА_5 .

Ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для особи ОСОБА_5 . Внаслідок психотравмуючої сімейної ситуації (агресивна поведінка чоловіка в стані сп`яніння) під час спільного проживання ОСОБА_5 відмічала негативні психоемоційні переживання (тривожне очікування, постійна напруга, страх за здоров`я дітей, відчуття образи та приниження), які знижували якість її життя.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 126-1 Кримінального кодексу України, - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та показав, що дійсно вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. У вчиненому щиро кається, просить вибачення у потерпілої та жалкує про вчинене, завіряє суд, що подібного не допускатиме. Просить суд його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Коли чоловік тверезий, у них все добре, але коли чоловік вип`є то стає агресивним та вчиняє домашнє насильство щодо неї. Наразі вони з чоловіком проживають разом та його поведінка покращилася.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого та потерпілої, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дослідивши докази у кримінальному провадженні, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 126-1 Кримінального кодексу України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 Кримінального кодексуУкраїни, є злочином невеликої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, жалкує про вчинене та завіряє суд, що подібне більше не повториться.

Обставинами, які, згідно ст. 66 Кримінального кодексуУкраїни, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.

Крім того, відповідно до положень частини 2 статті 66 Кримінального кодексуУкраїни, при призначенні покарання суд визнає такою, що його пом`якшує, обставину, не зазначену в частині першій цієї статті, а саме, визнання вини.

Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексуУкраїни, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також суд враховує позицію потерпілої, яка на суворому покаранні обвинуваченого не наполягала.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Під час судового провадження встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, одружений, є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, у вчиненому щиро кається та завіряє суд, що подібне більше не повториться.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції ст. 126-1 Кримінального кодексу України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 Кримінального кодексу України.

Також, в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання у виді пробаційного нагляду, суд вважає за необхідне, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у виді направлення його для проходження програми для кривдників.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни, ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

Згідно ч. 2 ст. 59-1 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників на строк 2 (два) місяці.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя