Справа № 492/168/26
Провадження № 1-кс/492/31/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

06 лютого 2026 року м.Арциз

Слідчий суддя Арцизького районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Відділення № 1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Задунаївка Арцизького району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- вироком Саратського районного суду Одеської області від 12.01.2016 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;

- вироком Арцизького районного суду Одеської області від 17.05.2017 року за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. ч. 1 , 4 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за

- вироком Саратського районного суду Одеської області від 12.01.2016 року, за сукупністю вироків призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 01.10.2021 року на підставі ухвали Білозерського районного суду Херсонської області, невідбутий строк 1 місяць 16 днів.

- вироком Арцизького районного суду Одеської області від 03.04.2024 року за ч. 2 ст. 289 КК України, до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 3 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України, -

встановив:

Слідчий Відділення № 1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , посилаючись на те, що він обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України, а саме в тому, що він 01.01.2026 приблизно о 22:40 годині, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену судимість за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 03.04.2024 за ч. 2 ст. 289 КК України та в період іспитового строку за вказаним вироком, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з прямим умислом із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи що його дії носять незаконний і протиправний характер, таємно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає, підійшов до мотоциклу марки та моделі «SPARTA 200», червоного кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , котрий був припаркований на вулиці біля вхідної хвіртки до вищевказаного домоволодіння. Після чого, ОСОБА_6 , реалізуючи свій протиправний умисел, повторно, за допомогою власної фізичної сили виштовхав вищевказаний мотоцикл з місця його зберігання на проїжджу частину по АДРЕСА_1 та докотив до території занедбаного домоволодіння АДРЕСА_3 , де сховав викрадений мотоцикл, таким чином незаконно заволодів вказаним транспортним засобом та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток у сумі 26277,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 298 КК України за правовою кваліфікацією: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

За наявності обґрунтованої підозри слідчий просив обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки під час досудового розслідування, встановлені ризики переховування від органу досудового розслідування та суду, не прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 вину не визнав, просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки з 2008 року перебуває на обліку у лікаря психіатра в КНП «Арцизька опорна лікарня» Арцизької міської ради.

Захисник не заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши обґрунтування прокурора, думку слідчого, які підтримали клопотання, підозрюваного, який заперечив проти заявленого клопотання, думку захисника, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі Харченко проти України від 10 лютого 2011 року зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79).

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам статей 179, 184 КПК України.

ОСОБА_6 органом досудового розслідування 27 січня 2026 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України та вручено повідомлення про підозру ОСОБА_6 06 лютого 2026 року .

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 04 лютого 2026 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою приводу для його участі в судовому засіданні для розгляду клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до протоколу затримання особи, згідно ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу від 06 лютого 2026 року підозрюваного ОСОБА_6 було затримано 06 лютого 2026 року о 00 год. 30 хв.

Ризик переховування від суду є доведеним, оскільки підозрюваний, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, переховуватись від суду зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відносяться до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі визнання його винуватим, підозрюваний може переховуватися від суду.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, який полягає у тому, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу, свідків обґрунтовується тим, що підозрюваний перебуває у товариських відносинах з потерпілою та свідками.

Передбачений пунктом 4 частини 1 статті 177 КПК України ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може шляхом погроз, тиску на учасників кримінального провадження. Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 може не з`являтися на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 раніше судимий, не працює та постійного джерела доходів не має, а також за невеликий проміжок часу вчинив декілька кримінальних правопорушень, за які був притягнутий до кримінальної відповідальності.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що викладене в сукупності свідчить про наявність ризиків, на які посилається прокурор, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу у триманні під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи.

Крім того, матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Практика ЄСПЛ не убачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Оцінивши обставини, визначені статтею 178 КПК України, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про особу підозрюваного, та доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не здатен забезпечити його належної процесуальної поведінки, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим і підлягає задоволенню та відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 53 днів з моменту затримання, з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор», тобто з 06 лютого 2026 року по 30 березня 2026 року.

Слідчим суддею не встановлено підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя відповідно до положень статей 182, 183 КПК України, враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість вчиненого ним злочину, який він вчинив в період іспитового строку, вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3328 грн. х 20 = 66560 грн), оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, суд не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права підозрюваного ОСОБА_6 .

Також, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4, 8 частини 5 статті 194 КПК України та роз`яснити наслідки їх невиконання.

Відповідно до частини 4 статті 202 КПК України підозрюваний ОСОБА_6 звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної судом у наявній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись статтями 183, 314-316, 369-372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання слідчого Відділення № 1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України, запобіжний захід в вигляді тримання під вартою строком на 53 (п`ятдесят три) дні з 06 лютого 2026 року по 30 березня 2026 року, включно, з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор». Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 30 березня 2026 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 66560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному у наявній ухвалі протягом її дії для зарахування заставної суми у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- прибувати за першою вимогою на виклики до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 30 березня 2026 року.

Оригінал документу, у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до слідчого, прокурора або суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, суд вирішує питання про застосування до підорюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію наявної ухвали вручити сторонам кримінального провадження та направити для виконання до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Ухвала про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії наявної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_1