В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0001523 від 03.05.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Старі Безрадичі, Обухівського р-ну, Київської обл., громадянки України, з вищою освітою, розлученої, безробітної, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-15.05.2023 року Дніпровським районним суду м. Києва, за ст.126-? КК України, до громадських робіт строком на 150 годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-? КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою разом проживає, за ст.173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст.29 Конституції України, згідно якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на підґрунті конфліктних сімейних відносин, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , з якою спільно проживає в одному помешканні та пов`язана спільним побутом, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

ОСОБА_3 систематично, умисно, на підґрунті конфліктних побутових сімейних відносин, вчиняла по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликавши у ОСОБА_6 погіршення її соціального функціонування та якості життя, що обумовило формування негативних змін в її соціальному функціонуванні та психоемоційному стані.

Так, 24.07.2024 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно матері ОСОБА_6 , а саме: кричала.

05.09.2024 постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Також, 10.11.2024, близько 08 год. 10 хв., ОСОБА_3 за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно матері ОСОБА_6 , а саме: погрожувала фізичною розправою.

05.12.2024 постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді 40 годин громадських робіт.

Крім того, 02.02.2025 о 18 год. 20 хв. ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно матері ОСОБА_6 , а саме: вдарила та кричала на останню.

18.03.2025 постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Водночас, будучи особою, неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно своєї матері ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на подальше систематичне вчинення домашнього насильства, на ґрунті конфліктних побутових сімейних відносин, продовжила вчиняти домашнє насильство стосовно матері ОСОБА_6 , яке виразилось у психологічному насильстві та вчиненні наступних дій.

Так, 01.05.2025, близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_3 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , продовжила вчиняти домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , з якою спільно проживає в одному помешканні та пов`язана спільним побутом, у ході якого висловлювалася на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, голосно кричала, таким чином викликавши у своєї матері ОСОБА_6 негативні психоемоційні зміни, які негативно впливають на соціальне функціонування та якість життя потерпілої.

Унаслідок вказаних дій ОСОБА_3 у потерпілої ОСОБА_6 виникали негативні психоемоційні зміни (переживання страху за життя та здоров`я своє та членів родини, почуття напруги, розпачу, тривоги, безпорадності, образи та приниженої гідності), обмеження відпочинку та погіршення стану здоров`я, що негативно впливало на соціальне функціонування та знижує якість життя потерпілої.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала, щиро розкаялася та показала, що дійсно вона протягом тривалого часу вчиняла домашнє насильство стосовно своєї матері, за що неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники кримінального провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності її позиції, роз`яснивши їй положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників кримінального провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи та кваліфікує її дії за ст.126-? КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченої, яка є розлученою, безробітною, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, також враховує її молодий вік та стан здоров?я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення злочину особою повторно.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, суд вважає, що її виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства неможливе, тому не вбачає підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України.

На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-? КК України та призначити їй покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, із урахуванням ст.72 КК України, частково приєднати ОСОБА_3 до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.05.2023 року, остаточно визначивши їй для відбування покарання у виді 1 року 1 дня позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін - у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання, тобто з 13.01.2026 року.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1