справа № 613/1250/25
провадження № 1-кп/619/446/25
ВИРОК

іменем України

20 жовтня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000506 від 27.09.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів Харківської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_4
обвинуваченого захисникаОСОБА_3 ОСОБА_5 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

02 квітня 2025 року о 10 год 49 хв ОСОБА_3 , за попередньою домовленістю, зустрівся з особою, яка діяла під час проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки під вигаданими анкетними даними - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисті дані якого змінено у порядку статей 7, 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», на перехресті вулиці Гагаріна та площі Свято-Духівської в м. Богодухів Богодухівського району Харківської області, поблизу торгового павільйону ТОВ «Кулиничі», що розташований за адресою: Харківська область, Богодухівський район, м. Богодухів, площа Свято-Духівська, 3-А, де отримав від останнього попередньо ідентифіковані грошові кошти у сумі 1000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень у кількості 2 купюр, за подальше передання, тобто збуту, ОСОБА_6 особливо небезпечної психотропної речовини - PVP.

Після цього, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, на автомобілі марки ВАЗ моделі 2106 р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , який не був обізнаний про дійсні наміри та мотиви ОСОБА_3 , направився до м. Охтирка Сумської області, більш точної адреси в ході досудового розслідування не встановлено, де за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яка знаходилася у зіп-пакеті та почав зберігати при собі з метою подальшого збуту, після чого на вищевказаному автомобілі повернувся до м. Богодухів Богодухівського району Харківської області.

02 квітня 2025 року о 14 год 23 хв ОСОБА_3 , діючи упродовж свого злочинного умислу, направленого на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, на виконання вищевказаної домовленості щодо передачі ОСОБА_6 особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, зустрівся з останнім у лісосмузі поблизу вул. Кооперативної у м. Богодухів Харківської області та незаконно збув ОСОБА_6 один зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта від 09 квітня 2025 року № СЕ-19/121-25/83 76-НЗПРАП за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг яких заборонено PVP масою 0,1719 грам.

Крім того, 07 травня 2025 року о 14 год 57 хв ОСОБА_3 , за попередньою домовленістю, зустрівся з особою яка діяла під час проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки під вигаданими анкетними даними - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисті дані якого змінено у порядку статей 7, 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», поблизу торгового павільйону ТОВ «Кулиничі», що розташований за адресою: Харківська область, Богодухівський район, м. Богодухів, площа Свято-Духівська, 3-А, де отримав від останнього попередньо ідентифіковані грошові кошти у сумі 1500 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень у кількості 2 купюр, 200 гривень у кількості 2 купюр та 100 гривень у кількості 1 купюра, за подальше передання, тобто збуту, ОСОБА_6 особливо небезпечної психотропної речовини - PVP.

Після цього ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, на автомобілі марки ВАЗ моделі 2106 р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , який не був обізнаний про дійсні наміри та мотиви ОСОБА_3 , направився до м. Охтирка Сумської області, більш точної адреси в ході досудового розслідування не встановлено, де за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яка знаходилася у зіп-пакеті та почав зберігати при собі з метою подальшого збуту, після чого на вищевказаному автомобілі повернувся до м. Богодухів Богодухівського району Харківської області та направився за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

07 травня 2025 року о 20 годі 47 хв ОСОБА_3 , діючи упродовж свого злочинного умислу направленого на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, на виконання вищевказаної домовленості щодо передачі ОСОБА_6 особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, зустрівся з останнім за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно збув ОСОБА_6 один зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта 08 травня 2025 року № СЕ-19/121-25/11152- НЗПРАП, за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP масою 0,2822 грам.

Крім того, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, однак не пізніше 07 травня 2025 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яка знаходилась у двох зіп-пакетах, після чого переніс її за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де почав зберігати в скриньці, яка знаходилась на серванті в приміщенні кімнати будинку, для подальшого власного вживання, без мети збуту.

07 травня 2025 року протиправна діяльність ОСОБА_3 , пов`язана з незаконним зберіганням психотропної речовини, була припинена працівниками поліції, а саме у період часу з 22 год 47 хв до 23 год 28 хв під час проведення огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 добровільно в присутності двох понятих видав працівникам поліції два зіп-пакети, з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта від 29 травня 2025 року № СЕ-19/121-25/12132-НЗПРАП, за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,1550 грам та 0,2776 грам.

Таким чином, ОСОБА_3 у порушення вимог ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» незаконно придбав та зберігав особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, для особистого вживання, без мети збуту.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися в:

- незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинений повторно, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 307 КК України;

- незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав повністю та не визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. ОСОБА_3 вказав, що він знає, що по цій статті ніякого продажу у нього не було, він цим не займався, оскільки не продавав наркотики та не збував нічого. З ОСОБА_7 їздив, він подзвонив йому, попросив поїхати в Охтирку, йому потрібно була наркотична сіль. Вони поїхали, він купив сіль, це була закладка, він нікого не бачив, взяв 0,5 грам та повернулися з цією сіллю до Богодухова. Сіль він вживав сам, нікому не продавав, і ні з ким не зустрічався. 07.05.2025 його пригощав свідок ОСОБА_6 , це була аналогічна ситуація, тоді він взяв 1 грам в 1 пакетику, і його у нього забрали працівники поліції. В той день він ні з ким не зустрічався і нікому сіль не продавав. Працівникам поліції він видав ту сіль, яку купував у Охтирці, вона лежала на тумбочці. Щодо зберігання, цей епізод він визнає. Один раз 0,5 грама, другий раз 2 пакетика в сумі десь 1 грам. Вживав він десь 2 рази у місяць. Щодо ОСОБА_6 , то останній просив його придбати йому цю сіль, він купував йому і той з ним ділився. ОСОБА_6 дав йому гроші, і він придбав, і ОСОБА_6 поділився з ним своєю пайкою. Це було і перший і другий раз. Він і за свої гроші купував, вони скидалися. Перший раз за 1000,00 грн, скидалися по 500 грн, потім ділились пополам на око, ділив він. Другий раз десь за 1 500,00 грн, так же було. Окрім ОСОБА_6 ні з ким не було такого, просив тільки ОСОБА_6 .

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у цьому кримінальному провадженні, враховуючи, що це провадження в цілому є справедливим, порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування допущено не було, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутого проти ОСОБА_3 обвинувачення та доведеність стороною обвинувачення під час судового розгляду його винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, не дивлячись на часткове визнання ним вини, доведена прокурором у повному обсязі і підтверджується встановленими судом фактичними відомостями, у розумінні вимог статей 84, 85, 86, 87, 94 КПК України, які містяться у:

-витягу з ЄРДР, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення внесені 27.09.2024 за № 0000506 за ч. 2 ст. 307 КК України;

-рапорті від 27.09.2024 щодо виявлення кримінального правопорушення в рамках проведення ОРС;

-рапорті від 07.05.2025 щодо виявлення кримінального правопорушення;

-матеріалах за результатами проведення оперативно-розшукової діяльності (рапорт від 25.09.2024 та протокол ОТЗ № 2 від 24.09.2024 з інформацією на 2 дисках за результатами проведення ОТЗ);

-ухвалі слідчого судді Харківського апеляційного суду про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 22.10.2024;

-протоколі проведення НСРД (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) від 15.11.2024 та диску за результатами проведення НСРД;

-протоколі проведення НСРД (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) від 05.02.2025 та диску за результатами проведення НСРД);

-постанові про проведення НСРД - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 07.03.2025;

-дорученні на проведення НСРД від 07.03.2025 (контроль за вчинення злочину);

-дорученні на проведення негласних слідчих розшукових дій (отримання грошових коштів) 07.03.2025;

-протоколі огляду грошових коштів від 02.04.2025;

-протоколі огляду покупця та вручення грошових коштів від 02.04.2025;

-копії купюр переданих покупцю;

-заяві закупного про видачу психотропних речовин від 04.04.2025;

-протоколі огляду місця події від 02.04.2025 (видача психотропних речовин);

-постанові про визнання речовими доказами від 02.04.2025 (психотропних речовин);

-висновку експерта № СЕ-19/121-25/8376-НЗПРАП від 09.04.2025, відповідно до якого надана на експертизу речовина, масою 0,2318 г містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину - РVР, яка віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса РVР становить 0,1719 г;

-протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 03.04.2025;

-ухвалі слідчого судді Харківського апеляційного суду про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 21.02.2025;

-дорученні на проведення негласних слідчих розшукових дій (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, аудіо-, відео контроль особи) 24.02.2025;

-протоколі проведення НСРД (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) від 19.05.2025 та 2 дисках за результатами проведення НСРД);

-протоколі проведення НСРД (аудіо-, відео контроль особи) від 11.04.2025 та 1 носії цифрової інформації за результатами проведення НСРД); постанові про проведення НСРД - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 15.04.2025;

-дорученні на проведення НСРД від 15.04.2025 (контроль за вчинення злочину);

-дорученні на проведення негласних слідчих розшукових дій (отримання грошових коштів) 15.04.2025;

-протоколі огляду грошових коштів від 07.05.2025;

-протоколі огляду покупця та вручення грошових коштів від 07.05.2025;

-копії купюр переданих покупцю;

-протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 08.05.2025;

-розписці закупного про видачу психотропних речовин від 07.05.2025;

-протоколі огляду місця події від 07.05.2025 (видача психотропних речовин);

-постанові про визнання речовими доказами від 08.05.2025 (психотропних речовин);

-висновку експерта № СЕ-19/121-25/11152-НЗПРАП від 08.05.2025, відповідно до якого надана на експертизу речовина містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено. Надана на експертизу речовина масою 0,3707 г містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено ОСОБА_8 в складі наданої речовини становить 0,2822 г;

-ухвалі слідчого судді Харківського апеляційного суду про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 25.04.2025;

-ухвалі слідчого судді Харківського апеляційного суду про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 30.04.2025;

-дорученні на проведення негласних слідчих розшукових дій (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, аудіо-, відео контроль особи) від 30.04.2025;

-протоколі проведення НСРД (аудіо-, відео контроль особи) від 04.06.2025 та 1 носії цифрової інформації за результатами проведення НСРД);

-протоколі проведення НСРД (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) від 04.06.2025 та 1 диску за результатами проведення НСРД); Дозвіл на проведення огляду від 07.05.2025;

-протоколі проведення огляду місяці події від 07.05.2025 (огляд за місцем мешкання ОСОБА_3 );

-постанові про визнання речових доказів від 08.05.2025 (психотропна речовина та відеозапис);

-ухвалі слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 09.05.2025 про дозвіл на проведення обшуку в будинку АДРЕСА_2 ;

-висновку експерта № СЕ-19/121-25/12132-НЗПРАП від 29.05.2025, відповідно до якого речовини, масою: 0,2143 г, 0,3641, містять у своєму складі PVP, що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса PVP становить: 0,1550 г, 0,2776 г. Нашарування речовини на внутрішній поверхні фрагмента лампи, містять у своєму складі PVP, що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса PVP становить: 0,0273 г;

-постанові про визнання речових доказів від 08.05.2025 (зразки для проведення експертизи);

-висновку судово-дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-25/11917-Д від 19.05.2025, відповідно до якого у площині відрізку липкої стрічки розмірами 34x29мм, відкопійований слід пальця руки розмірами 24x18мм, який для ідентифікації особи придатний. Слід пальця руки розмірами 24x18мм, відкопійований на відрізок липкої стрічки розмірами 34x29мм, залишений безіменним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якого надана на дослідження та заповнена на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

-постанові про визнання речових доказів від 08.05.2025, якою визнано речовин доказом мобільний телефон марки «Теhnо» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з мобільним номером НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_3 ;

-ухвалі слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 13.05.2025, якою накладено арешт на мобільний телефон марки «Теhnо» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з мобільним номером НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_3 .

-показаннях свідка ОСОБА_6 , даними під час судового розгляду про те, що 02.04.2025 його запросили працівники поліції зробити оперативну закупку у Гудька. 02.04.2025 у приміщенні Богодухівського РВП Харківської області в присутності понятих він був оглянутий працівниками поліції, йому надані були купюри 2 шт по 500 грн для проведення оперативної закупки психотропних речовин. Він їх положив у праву кишеню і пішов. Зателефонував ОСОБА_9 , він сказав, що йому потрібно підійти до магазина Кісет у м. Богодухів, де він буде його чекати. Він пішов на зустріч і передав ОСОБА_9 кошти, той сказав, що буде їхати в ОСОБА_10 . Близько 10 години він прийшов у визначене місце, він сидів в авто на пасажирському сидінні, дав йому 1 000,00 грн, через деякий час ОСОБА_9 сказав, що товар у нього. Вони домовилися про зустріч у м. Богодухів. Зустрілися і після цього ОСОБА_9 запропонував йому вжити цю психотропну речовину, але він відмовився. 02.04.2025 поблизу будинку у присутності 2-х понятих він добровільно видав 2 пакетика зі змістом білого кольору, яку він придбав у ОСОБА_9 . Ці пакети були опечатані і складено відповідний протокол. 07.05.2025 він в приміщенні Богодухівського РВП в присутності понятих був оглянутий і йому дали 1 500,00 грн для проведення оперативної закупки психотропної речовини. Він зателефонував ОСОБА_9 і той сказав підійти до магазина Кулиничі у м. Богодухів. Він під`їхав на автомобілі і сказав, що за товаром поїде до ОСОБА_10 . Близько 14 години підійшов на визначене місце, ОСОБА_9 сидів на пасажирському сидінні, він передав ОСОБА_9 1 500,00 грн і близько 20 години він зателефонував і сказав, що товар у нього. Вони зустрілися, ОСОБА_9 передав пакет на якому була стрічка, він хотів зняти стрічку. Він забрав і сам зірвав стрічку, він запропонував вжити разом психотропну речовину, але він відмовився. 07.05.2025 в присутності 2-х понятих добровільно він видав працівникам поліції 2 пакетика з речовиною білого кольору, які були вилучені і складено відповідний протокол. Гудько перший і другий раз приїздив на автомобілі, він був на пасажирському сидінні, хто сидів за кермом він не знає. ОСОБА_9 не повідомляв де саме буде брати психотропну речовину, сказав у Охтирці Сумської області. Він гроші віддав ОСОБА_9 і психотропну речовину отримав безпосередньо від нього. Окрім цього, він йому більше нічого не передавав;

-показаннях свідка ОСОБА_7 , даними під час судового розгляду про те, що з ОСОБА_9 вони просто знайомі, знає його не дуже давно, познайомились минулий рік, десь восени. Пам`ятає, що ОСОБА_9 попросив звозити його на своєму автомобілі ВАЗ 2106 влітку в ОСОБА_10 . Він погодився. Зустрілись вони у Богодухові, перший раз він ні з ким не зустрічався, він його відвіз у ОСОБА_10 , ОСОБА_9 вийшов і через деякий час повернувся. В руках у нього нічого не було. Днів через 10 він ще раз подзвонив і попросив звозити, він брав гроші у Богодухові в чоловіка, з яким зустрілись. Він був як таксист. Відвіз ОСОБА_9 також у ОСОБА_10 , його не було десь годину. Всього з поїздкою у нього зайняло десь 2 години. ОСОБА_9 дзвонив йому коли треба було їхати день в день. В подальшому він дізнався, що ОСОБА_9 вживав заборонені речовини і для цього їздив в ОСОБА_10 . Коли їхали він нічого не казав і нічого не показував. Він заплатив за поїздку і перший і другий раз. Другий раз він зустрівся з чоловіком перед виїздом в ОСОБА_10 . Щодо наркотичних засобів він взагалі нічого не знав. Дізнався після другого разу;

-показаннях свідка ОСОБА_11 , даними під час судового розгляду про те, що вона з ОСОБА_9 знайома, знає його більше 20 років, відносини добрі, були співмешканцями, близько місяця винаймали квартиру. У той вечір вона прийшла з роботи і лягла спати, тут приїхали працівники поліції, розбудили її, і сказали, що ОСОБА_9 обвинувачують за ч. 2 ст. 307 КК України. ОСОБА_9 сам добровільно видав все, що у нього було, після того його відвезли в відділення. За весь час, що вони жили в одному приміщенні, при ній він нічого не вживав. Вона постійно працювала. Проживали вони тільки удвох більше нікого не було. У квартирі три кімнати, все знайшли у першій кімнаті. До цього в цій кімнаті вона нічого не бачила.

Всі вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, оцінені судом як належні та допустимі, містять інформацію щодо предмету доказування у цьому кримінальному провадженні тав своїй сукупності є достатньо переконливими, чіткими і узгодженими між собою та доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Щодо доводів сторони захисту про провокацію злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно чинної практики Європейського суду з прав людини, викладеної зокрема у справі «Раманаускас проти Литви» йдеться проте, що суд повинен вживати заходів з перевірки чи не було факту підбурювання оскільки це, як випливає зі ст. 6 Конвенції про захист правлюдини і основоположних свобод (далі - Конвенція), є недопустимим.

У цьому ж рішенні визначено, що підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений. Крім того, якщо діяльність негласних агентів усе ж можлива за наявності чітких обмежень та гарантій від зловживань, використання доказів, отриманих унаслідок підбурювання з боку поліції, не можна виправдати суспільним інтересом, оскільки в такому випадку обвинувачений із самого початку може бути позбавлений права на справедливий судовий розгляд справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини питання щодо допустимості доказів у справі це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам. Суд, зі свого боку, повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим. У такому випадку Суд зобов`язаний не визначати, чи певні докази було отримано незаконно, а перевіряти, чи така «незаконність» не спричинила порушення іншого права, гарантованого Конвенцією.

При цьому у справі «Худобін проти Росії» цей суд констатував, що Конвенцією не заборонено використовувати на стадії попереднього розслідування такі джерела, як анонімні інформатори, якщо це виправдано характером злочину. Однак використання надалі таких джерел інформації судом для обґрунтування обвинувального вироку буде правомірним тільки в тому разі, коли є належні й достатні гарантії недопущення зловживань, зокрема коли встановлена чітка та прозора процедура надання дозволу на застосування таких оперативно-розшукових заходів, їх здійснення та контролю за цими діями. Хоча зростання рівня організованої злочинності й потребує адекватного реагування, право на справедливий судовий розгляд справи, зокрема на належне здійснення правосуддя, поширюється на всіх осіб незалежно від тяжкості вчинених ними злочинів. Гарантування права на справедливе здійснення правосуддя є однією з правових основ демократичного суспільства; ігнорування цього права не може виправдати поставлену мету.

Використовуючи такі ж критерії при постановленні рішення у справі «Ванян проти Росії», Європейського суду з прав людини констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в цій справі мав місце факт оперативної закупівлі наркотиків, що, на його думку, було підбурюванням, хоча відповідний оперативно-розшуковий захід провела приватна особа під прикриттям, організували та контролювали його здійснення правоохоронні органи.

Поряд з цим, згідно ч. 2 ст. 246 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб.

Чинний процесуальний кодекс України передбачає, що контрольована закупка є законною при дотриманні наступних умов: здійснення в рамках кримінального провадження щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину; проведення особою, якій надане таке право; прийняття рішення про проведення прокурором.

Викладена вище позиція Європейського суду з прав людини прямо втілена у чинній ст. 271 КПК України. Так, частина третя вказаної статті встановлює, що під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Ця ж норма передбачає, що здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

Крім того, ч. 7 ст. 271 КПК України встановлює вимогу, що прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених ст. 251 цього Кодексу, зобов`язаний викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, підбурювання до вчинення злочину (провокація) визнається порушенням гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції права особи на справедливий судовий розгляд.

Згідно з визначенням, закріпленим у Рішенні Суду від 9 червня 1998 року у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», підбурювання з боку правоохоронних органів має місце тоді, коли працівники таких органів або особи, які діють за їх вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Банніков проти Російської Федерації» від 04 листопада 2010 року, «Веселов та інші проти Російської Федерації» від 02 жовтня 2010 року, застосування особливих методів ведення слідства - зокрема, агентурних методів - саме по собі не може порушувати право особи на справедливий суд. Ризик провокації з боку працівників правоохоронних органів, викликаний вказаними методами, означає, що їх використання повинно бути суворо регламентованим. Для застосування цих методів у правоохоронних органів мають бути докази на підтвердження аргументу схильності особи до вчинення злочину.

Так, для визначення провокації злочину Європейський суд встановив, зокрема, такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи був би скоєний злочин без втручання правоохоронних органів; вагомість причин проведення оперативної закупівлі, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.

З урахуванням наведених критеріїв, суд, з огляду на показання обвинуваченого та висунуте йому обвинувачення, перевірив, яку дійсну мету переслідував ОСОБА_6 , звертаючись до ОСОБА_3 з приводу продажу йому психотропної речовини.

Судом не встановлено, що дії ОСОБА_6 та працівників поліції містили провокацію злочину, тобто цілеспрямованого схиляння обвинуваченого до збуту психотропних речовин з метою відкриття кримінального провадження та отримання доказів.

Отже, безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинення ОСОБА_3 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не вказують на одержання доказів обвинувачення внаслідок провокації злочину, відповідно до критеріїв визначених Європейським Судом з прав людини.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до статей 66, 67 КК України обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Вивченням відомостей про особу ОСОБА_3 установлено, що він такий, що не має судимості, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та відомостями про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 02 листопада 2021 року (справа № 750/5031/18, провадження № 51-2761км21) зазначив, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_3 суд бере до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, ставлення до вчиненого та наслідків дій винного, а також відсутність об`єктивних даних на підтвердження щирого каяття з боку обвинуваченого.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна та за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі в межах санкцій частин цих статей, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ч. 1 ст. 70 КК України, принципів необхідно застосувати до ОСОБА_3 при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правпорушень, суд крім відомостей про особу винуватого, враховує число кримінальних правопорушень, які входять у сукупність, форму вини і мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків.

Отже, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до пунктів 1, 3, 7 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються; майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

У зв`язку з викладеним мобільний телефон марки «Теhnо» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з мобільним номером НОМЕР_4 підлягає конфіскації, психотропна речовина - знищенню, а флеш карта Місro CD залишається в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до статей 124, 126 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

З урахуванням вимог статей 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу, у зв`язку з цим до набрання вироком законної сили суд залишає незмінним запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна;

-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 07 травня 2025 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити незмінним - тримання під вартою.

Речові докази по справі:

-особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою: 0,1719 г; 0,2822 г; 0,1550 г; 0,2776 г, які зберігаються в камері речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, - знищити;

-матеріали відеозапису від 07.05.2024, які знаходяться на електронному носієві інформації флеш карті Місro CD, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

-мобільний телефон марки «Теhnо» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з мобільним номером НОМЕР_4 , - конфіскувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення в Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України експертиз: № СЕ-19/121-25/8376-НЗПРАП від 09.04.2025 у розмірі 2 387,70 грн; № СЕ-19/121-25/11152-НЗПРАП від 08.05.2025 у розмірі 1 337,10 грн; № СЕ-19/121-25/12132-НЗПРАП від 29.05.2025 у розмірі 4 011,30 грн; № СЕ-19/121-25/11917-Д від 19.05.2025 у розмірі 4 457,00 грн.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня/

Суддя ОСОБА_1