ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1205/25
провадження № 1-кп/691/215/26
УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт

27 січня 2026 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище, клопотання прокурора щодо дії запобіжного заходу, в кримінальному провадженні № 0000175 відомості 02.06.2025 внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

УСТАНОВИВ:

На розгляді Городищенського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК Україїни.

20.01.2026 від прокурора Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , яке мотивує тим, що відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. В кримінальному провадженні № 000175 від 02.06.2025 року, в порядку ст. 208 КПК України 22.07.2025 ОСОБА_5 затримано та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.09.2025. 29.08.2025 обвинувальний акт затверджений прокурором та скерований до суду для розгляду по суті. Причетність обвинувачених ОСОБА_4 за ч. 1, 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події, показаннями свідків, висновками експертиз. На даний час виникла необхідність у продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки строк тримання під вартою закінчується 29.01.2026. Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у даному випадку є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. При продовженні строку запобіжного заходу обвинуваченому необхідно врахувати: в ході проведення досудового розслідування було зібрано достатньо доказів причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому діяння; злочин вчинений останнім являється тяжким та тягне за собою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна; ОСОБА_5 являється особою середнього віку та в ході досудового розслідування не здобуто будь-яких даних, які б вказували на наявність в нього хвороби, яка б унеможливлювала застосування відносно нього відповідного запобіжного заходу; місце реєстрації ОСОБА_5 невідоме, проживає по АДРЕСА_1 , в ході досудового розслідування не здобуто жодної інформації про наявність в нього будь-яких утриманців; на даний час ОСОБА_5 ніде не працевлаштований, тобто стабільного джерела доходів не має, можливе отримання останніх за рахунок зайняття протиправною діяльністю пов`язаною зі збутом наркотичного засобу. Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про неможливість запобігання вищенаведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому керуючись вимогами ст. ст. 36, 131, 132, 176 178, п. 5 ч. 1 ст. 183, 184, 194, 331 КПК України, дають право вжити заходів забезпечення кримінального провадження із застосуванням тих заходів, які надають можливість досягти дієвості в цьому провадженні та обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити строк тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, відповідності особі обвинуваченого та запобіганню можливості перешкодити інтересам правосуддя.

26.01.2026 судове засідання розглядом відкладено, з урахуванням графіку відключення електроенергії.

27.01.2026 у судове засідання прибув прокурор Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , та доставлений під вартою обвинувачений ОСОБА_5 .

Заперечень щодо розгляду клопотання прокурора від обвинуваченого ОСОБА_4 не надійшло.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання щодо необхідності вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Однак, вважає, що запобігти встановленим ризикам, а саме, переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, можливо із застосуванням іншого більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту за місцем фактичного проживання на час затримання та покладення обов`язків визначених КПК України. Вважає, що саме такий запобіжний захід на даний час відповідатиме інтересам правосуддя та не порушуватиме прав обвинуваченого, який тривалий час утримується під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що розгляд внесеного клопотання прокурором за відсутності захисника не порушувати його право на захист. З думкою прокурора щодо зміни запобіжного заходу погоджується. Просив за можливості застосувати до нього домашній арешт в нічний час, так як має можливість працевлаштуватися, та заробляти кошти на проживання. Зобов`язується не порушувати умови та виконувати всі покладені на нього обов`язки, як і прибувати до суду на першу вимогу, з метою розгляду кримінального провадження. Розуміє свої становище та бажає як найшвидшого вирішення пред`явленого йому обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступних висновків.

Згідно із частинами 1, 2 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статтей 181, 200, 201 КПК України, клопотання про застосування запобіжного заходу або про його зміну може бути подано до суду прокурором, слідчим, підозрюваним, обвинуваченим чи захисником.

Згідно з статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та його продовження, не зменшились та продовжують існувати.

Згідно з положеннями статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 перебуває під вартою з 22 липня 2025 року. Вирок відносно останнього не ухвалено, триває судовий розгляд.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Злочин в якому обвинувачується ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжких. У матеріалах справи відсутні відомості про його ухилення від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, він не перешкоджав встановленню істини у справі, яка розслідувалась.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

При вирішенні питання щодо зміни чи обрання дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та реєстрації, його стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, відсутність судимості.

Обираючи 22.07.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею було враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які залишалися (не відпали) і при його продовженні судом, а саме: переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення; незаконний вплив на свідків.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 січня 2026 року, включно.

Згідно статті 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений судом, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку статті 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції заарештована особа має право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов затримання, а, рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі "Третьяков проти України").

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання у м. Городище Черкаського району Черкаської області, за адресою місця реєстрації/проживаня батьків, наявні соціальні зв`язки.

Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

З урахуванням того, що відсутні дані про те, що обвинувачений ОСОБА_5 може ухилятись від суду, чи іншим чином перешкоджати правосуддю, то ризик впливу на свідків може бути мінімізований за рахунок інших запобіжних заходів.

Суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не є доцільним з тих підстав, що на теперішній час, заявлені ризики, що враховані при застосуванні запобіжного заходу - тримання під вартою, передбачені ст. 177 КПК України, не виправдовують тримання особи під вартою.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку. Однак, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 у разі зміни запобіжного заходу, зможе вплинути на свідків у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, суд, з урахуванням вищевикладеного приходить до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому із триманням під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Домашній арешт, згідно статтей 181, 202 КПК України, полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. І, може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право зявлятися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, повязаних з виконанням покладених на неї зобовязань, використовувати електронні засоби контролю.

З огляду на наведене та виходячи з положень ст. ст. 176, 178, 331 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали кримінального провадження, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне змінити раніше обраний у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, за відсутності в розпорядженні обвинуваченого підтвердження щодо працевлаштуваня (можливість зміни нічний домашній арешт), строком на 60 діб, з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 184, 194, 196, 369, 372, 376, 392, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , змінити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) діб.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у період строку дії запобіжного заходу такі обов`язки:

1) не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора чи суду, за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Черкаському районі для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття) та з метою відвідування, за потреби, медичних закладів;

2) повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця свого проживання;

3 ) прибувати до прокурора, суду за викликом;

4) утримуватися від спілкування із свідками сторони обвинувачення.

Строк дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити до 27 березня 2026 року, включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з під варти, негайно, в залі суду.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 передати для виконання органу Національної поліції.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 181 КПК України орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ "Черкаський слідчий ізолятор".

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 28.01.2026 року.

Суддя ОСОБА_1