Справа № 696/1162/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

при секретарі- ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора- ОСОБА_3 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого- ОСОБА_6 ,

особи, до якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру- ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції ОСОБА_8 ,

законного представника малолітнього- ОСОБА_9 ,

представника ювенальної превенції- ОСОБА_10 ,

представник органу опіки та піклування ОСОБА_11 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000426 від 01.07.2025 до неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка, Кам`янського району Черкаської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 8 класу КЗ «Тернівський ліцей,

який вчинив суспільно - небезпечне діяння, передбаченого ч.3 ст.297 КК України,-

встановив:

ОСОБА_7 , не досягнувши віку кримінальної відповідальності, 27.06.2025 в період часу з 17 год. 00 хв. по 18 год. 30 хв., перебуваючи на сільському кладовищі с. Катеринівка, Камянської ТГ, Черкаського району Черкаської області, без попередньої змови, спільно з ОСОБА_4 , діючи з хуліганських мотивів, демонструючи явну неповагу до суспільства та зневагу до встановлених у суспільстві правил поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх вчинити, усупереч загальноприйнятим моральним принципам та релігійним традиціям щодо поховання померлих, вияву поваги та пам`яті про них, підійшли до могил, які розташовані на вказаному кладовищі, в яких поховано ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - 29.07.2014 д.с., ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , 26.08.1935-04.11.2010 д.с., за допомогою сили рук та ніг розхитали, а потім штовхнули пам`ятники-стели на вказаних могилах, чим вчинили їх руйнування, тобто згідно ст. 2 Закону України № 1102-ІУ «Про поховання та похоронну справу» здійснили наругу над могилою.

Також, відразу після цього, без розриву у часі ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення наруги над могилами та перебуваючи на вищевказаному кладовищі, того ж дня та у той же час, продовжуючи свої злочинні дії, грубо порушуючи загальноприйняті принципи моралі та релігійні традиції і виявляючи неповагу щодо поховання померлих, діючи умисно, з хуліганських мотивів, підійшов до могили, яка розташована на вказаному кладовищі, в якій похована ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - 05.05.2001 д.с., посягаючи на моральні підвалини суспільства, одягнув на верхівку пам`ятника-стели власну спідню білизну, тобто згідно ст. 2 Закону України № 1102-ІУ «Про поховання та похоронну справу» здійснив наругу над могилою.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.297 КК України - наруга над могилою померлого вчинена з хуліганських мотивів.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, та передачі його під нагляд його батьків, строком на 1 рік. Вважає, що такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового кримінального правопорушення.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_7 пояснив, що вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнає повністю, у скоєному щиро кається, просить передати його під нагляд батьків та обмежити його довкілля.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_7 -його матір ОСОБА_9 просила врахувати суд, що частково відшкодували спричинену шкоду, про що є розписка однієї потерпілої.

Захисник ОСОБА_8 вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру, передати неповнолітнього під нагляд батьків та обмежити його дозвілля .

Представник служби в справах дітей ОСОБА_11 та представник ювенальної превенції ОСОБА_10 підтримали клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру.

Потерпілі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , в судове засідання не з`явились, в матеріалах кримінального провадження містяться їхні заяви, в яких вони просили розгляд клопотання провести без їхньої участі, притягнути винних до відповідальності. Також зазначили, що при призначенні покарання покладаються на розсуд суду.

Отже, окрім повного визнання своєї винуватості, вина неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:

даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_24 від 30.06.2025; даними протоколу огляду місця події від 3 0.06.2025.

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає доведеним вчинення неповнолітнім ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст.297 КК України, наруга над могилою померлого вчинена з хуліганських мотивів.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_7 , суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з пунктами 2, 3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють, та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною КК України.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд, ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_7 , керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ІІІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії неповнолітнього ОСОБА_7 мiстять ознаки суспiльно небезпечного дiяння, передбаченого ч.3 ст.297 КК України .

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_7 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Таким чином, з врахуванням того, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння вперше, частково відшкодував спричинену шкоду, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, сприяв у розкритті кримінального правопорушення, свою вину у скоєному визнав повністю, щиросердечно розкаюється, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: передача під нагляд батьків та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Суд вважає, що клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру обґрунтоване належним чином та доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Цивільний позов не заявлений. Судових витрат по справі немає. Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.22, 97, 105 КК України, ст.ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_7 за матеріалами кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000426 від 01.07.2025, за ознаками суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.297 КК України - задоволити.

Застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , примусові заходи виховного характеру, передавши його під нагляд його матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також обмеження дозвілля неповнолітнього та встановлення особливих вимог до його поведінки, а саме заборони з 21 год.00 хв. до 06 год.00 хв., перебувати без супроводу батьків у громадських місцях, на вулицях, відвідування у цей період парків, кафе, дискотеки та інших розважальних закладів. .

Строк примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_7 , встановити 1 (один) рік.

Контроль за виконанням ухвали покласти на службу у справах дітей Тернівської сільської ради та ювенальну превенцію ВП №2 Черкаського РУП ГУНП у Черкаській області.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя : ОСОБА_1