Номер провадження: 11-сс/813/2069/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 02.09.2025 року,

встановив:

оскарженою ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 , поданої в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 02.10.2024 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки відомості про вчинення кримінального правопорушення викладені в заяві ОСОБА_5 внесені до ЄРДР 30.11.2024 року за номером №0002448.

Так, слідчим суддею зазначено, що заява про вчинення злочину стосувалася фактів невиконання рішення суду посадовими особами Одеської обласної прокуратури, та згідно листа слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, ОСОБА_6 відомості за заявою ОСОБА_5 від 02.10.2024 року внесено до ЄРДР 30.11.2024 року за фактом невиконання ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2024 року справа №522/7032/17.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, заявник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та задовольнити його скаргу в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник вказує, що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду.

Заявник зазначає, що вказані в оскарженій ухвалі обставини не в повній мірі відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, оскільки кримінальне провадження №0002448 від 30.11.2024 року зареєстровано за фактом невиконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2024 року, тобто внесено відомості за ч.3 ст.382 КК України. Проте скарга, яка розглядалася Пересипським районним судом м. Одеси стосується зловживання службовим становищем посадовими особами Одеської обласної прокуратури під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000092 від 17.02.2016 року щодо неповернення йому автомобіля упродовж більше дев`яти років, тобто з 30.12.2017 року, після закриття кримінального провадження щодо нього та скасування накладеного арешту на автомобіль. Заявник вказує, що у скарзі йдеться про факти зловживання службовим становищем посадовими особами Одеської обласної прокуратури при неповерненні йому автомобіля, і не лише через невиконання ухвал суду з цього приводу. Заявник звертає увагу, що кваліфікація дій за ст.382 та ст.364 КК України є різною, тому просить задовольнити його скаргу.

Окрім цього, заявник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки після завершення слухання справи, слідчий суддя видалився до нарадчої кімнати, однак не повідомив про час та дату оголошення рішення, а відеоконференційний зв`язок перервався.

Апеляційний розгляд проведено без участі заявника ОСОБА_5 та прокурора, які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилися.

При цьому, в апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просив розглянути справу за його відсутності.

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги неявку учасників провадження, колегія суддів оцінює таку позицію, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до положень ст. 395 КПК, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно матеріалів судового провадження та оскарженої ухвали вбачається, що скарга розглядалась слідчим суддею за участю ОСОБА_5 та 02.09.2025 року слідчим суддею постановлена оскаржена ухвала.

Матеріали судової справи не мають підтвердження про направлення чи вручення судом копії ухвали скаржнику.

09.10.2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження.

10.10.2025 року скарга надійшла до апеляційного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує, що після завершення слухання справи слідчий суддя видалився до нарадчої кімнати, однак йому не було повідомлено про оголошення ухвали та на відеоконференційний зв`язок він більше судом не запрошувався, копії ухвали не отримував, у зв?язку із чим просить визнати поважними причини пропуску строку оскарження.

Приймаючи до уваги, встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст.24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, п.1 ч.1 ст.303 КПК передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст.304 КПК).

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 року №298).

Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК).

Із матеріалів судової справи вбачається, що 03.10.2024 року через відділення «Украпошти» ОСОБА_5 направив до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 03.10.2025 року, в якому просив внести до ЄРДР відомості стосовно посадових осіб Одеської обласної прокуратури за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України (а.с.14-17).

Однак, відомості за вказаним повідомленням ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.364 КК України внесені не були.

У зв`язку із чим, ОСОБА_5 подав скаргу слідчому судді Заводського районного суду м. Миколаєва на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання його заяви/повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

16.10.2024 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва повернуто скаргу ОСОБА_5 , у зв`язку з її підсудністю вказаному суду (справа №487/9010/24, провадження №1-кс/487/5756/24, а.с.22-25).

Слідчий суддя зазначив, що за повідомленням слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 за вх.№ЕП-9937 від 15.10.2024 року, вказаним слідчим підрозділом розглянуто повідомлення ОСОБА_5 від 03.10.2025 року та встановлено, що воно не містить достатніх даних та об`єктивних обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, досудове розслідування яких здійснюється слідчими органів ДБР, у зв`язку із чим підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні. На адресу заявника направлена відповідь за вих.№7542зкп/мк/16-05-3258-24 від 14.10.2024 року.

Із викладеного вбачається, що слідчим суддею Заводського районного суду м.Миколаєва звернуто увагу, що Другий СВ (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві знаходиться у м. Одесі, по вул. Академіка Корольова, буд.9, та підпадає під територіальну юрисдикцію Київського районного суду м. Одеси.

За таких обставин, слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва дійшов висновку, що скарга ОСОБА_5 не підсудна цьому суду та повернув її заявнику.

24.10.2024 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва залишено без змін (справа №487/9010/24, а.с.26-28).

У подальшому, 30.10.2024 року, через систему «Електронний суд» ОСОБА_5 подав скаргу до Київського районного суду м. Одеси, в якій просив зобов`язати уповноважених осіб Другого СВ (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, в порядку ст.214 КПК внести до ЄРДР відомості за його заявою, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Вказана скарга надійшла до місцевого суду та була зареєстрована 31.10.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2024 року скаргу ОСОБА_5 повернуто, у зв`язку із недотриманням скаржником правил підсудності, оскільки на ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві (куди ОСОБА_5 було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення) не поширюється юрисдикція слідчого судді Київського районного суду м. Одеси (справа №947/34887/24, провадження №1-кс/947/15104/24) (а.с.31).

25.11.2024 року ухвалою Одеського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2024 року та постановлено нову ухвалу, якою призначено новий розгляд скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, щодо невнесення до ЄРДР відомостей за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 03.10.2024 року, в суді першої інстанції, іншим слідчим суддею (справа №947/34887/24, провадження апеляційного суду №11-сс/813/1741/24) (а.с.51-52).

В своїй ухвалі апеляційний суд зазначив, що у слідчого судді Київського районного суду м.Одеси не було підстав для повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення з посиланням на те, що скарга подана з порушенням територіальної підсудності, оскільки заявником у скарзі оскаржувалась бездіяльність посадових осіб саме Другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, що відноситься до територіальної юрисдикції Київського районного суду м. Одеси.

06.01.2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси повернуто скаргу ОСОБА_5 , з посиланням на те, що ОСОБА_5 не долучив до матеріалів скарги докази на підтвердження того, що уповноваженою особою Другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, було отримано його заяву про вчинення кримінального правопорушення від 03.10.2024 року (справа №947/34887/24, провадження №1-кс/947/143/25, а.с.56-57) .

06.02.2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.01.2025 року, та постановлено нову ухвалу, якою призначено новий розгляд скарги заявника ОСОБА_5 у суді першої інстанції іншим слідчим суддею (справа №947/34887/24, провадження апеляційної інстанції №11-сс/813/236/25, а.с.77-78).

Апеляційний суд встановив, що всупереч твердженням слідчого судді, матеріалами провадження підтверджується та обставина, що 03.10.2024 року заявник ОСОБА_5 звернувся із заявою про вчинення посадовими особами Одеської обласної прокуратури кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, саме до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві. Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_5 , в силу вимог ст.60 КПК України, є заявником та має право відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на подання скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

03.04.2025 року матеріали скарги повернуто до Київського районного суду м.Одеси.

07.04.2025 року місцевий суд звернувся до Одеського апеляційного суду із поданням про направлення провадження за скаргою ОСОБА_5 до іншого суду першої інстанції.

10.04.2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду відмовлено в задоволенні подання заступника голови Київського районного суду м. Одеси та матеріали за скаргою ОСОБА_5 повернуто для розгляду до Київського районного суду м. Одеси (справа №947/34887/24, провадження №11-п/813/121/25) (а.с.94).

31.07.2025 року Київський районний суд м.Одеси повторно звернувся до Одеського апеляційного суду із поданням про направлення матеріалів скарги ОСОБА_5 до іншого суду першої інстанції.

04.08.2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду задоволено подання голови Київського районного суду м. Одеси та направлено матеріали за скаргою ОСОБА_5 для розгляду до Пересипського районного суду м. Одеси, у зв`язку із встановленням обставин неможливості утворення складу суду в Київському районному суді м. Одеси (справа №947/34887/24, провадження апеляційного суду №11-п/813/326/25) (а.с.122-124).

21.08.2025 року матеріали скарги ОСОБА_5 надійшли для розгляду до Пересипського районного суду м. Одеси.

02.09.2025 року оскарженою ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 , поданої в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 02.10.2024 року.

Однак, із оскарженої ухвали вбачається, що при розгляді скарги, слідчим суддею фактично не визначено належним чином предмета оскарження.

Так, в оскарженій ухвалі слідчий суддяпослався на відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки відомості про вчинення кримінального правопорушення викладені в заяві ОСОБА_5 внесено до ЄРДР 30.11.2024 року за номером кримінального провадження №0002448. Також слідчий суддя зазначив, що заява про вчинення злочину стосувалася фактів невиконання рішення суду працівниками Одеської обласної прокуратури, та згідно листа слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 відомості за заявою ОСОБА_5 від 02.10.2024 року внесено до ЄРДР 30.11.2024 року за фактом невиконання ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2024 року справа №522/7032/17.

Однак, слідчим суддею не враховано, що скарга ОСОБА_5 стосувалася невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а не за ч.3 ст.382 КК України, за якою до ЄРДР за номером кримінального провадження №0002448 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею також не враховано інформацію повідомлену слідчим Другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_7 від 24.08.2025 року, в якому зазначено, що ОСОБА_5 було подано два повідомлення, а саме:

-повідомлення від 02.10.2024 року, щодо внесення до ЄРДР відомостей відносно службових осіб Одеської обласної прокуратури за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, у зв`язку із невиконанням ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2024 року (справа №522/7032/17, провадження №1-кс/522/3253/24) щодо повернення транспортного засобу «HAMMER H3», д.н.з НОМЕР_1 (вх.7543зкп/мк від 10.10.2024 року);

-повідомлення від 03.10.2024 року, щодо внесення до ЄРДР відомостей відносно службових осіб Одеської обласної прокуратури за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, у зв`язку із зловживанням службовим становищем в інтересах третьої особи, в частині неповернення зазначеного вище транспортного засобу, який перебуває у розпорядженні Одеської обласної прокуратури (вх.7542зкп/мк від 10.10.2024 року (а.с.131-137).

Тобто ОСОБА_5 звертався з двома повідомленнями про вчинення кримінального правопорушення, зокрема за ч.3 ст.382 КК України та окремо за ч.2 ст.364 КК України.

Відомості до ЄРДР за №0002448 від 30.11.2024 року були винесені за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

Однак, у даній справі ОСОБА_5 подав слідчому судді скаргу стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за його повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, копію якого ОСОБА_5 долучив до матеріалів скарги, що не було враховано слідчим суддею.

Окрім цього, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_5 оскаржувалась бездіяльність уповноважених осіб Другого СВ (з дислокацією у м. Одесі), а слідчий суддя зазначив, що скарга подана на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві.

Відповідно до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, з огляду на те, що слідчим суддею фактично не розглянута по суті скарга ОСОБА_5 щодо невнесення до ЄРДР відомостей за його повідомленням про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.364 КК України, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження (ст.2 КПК), колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про повернення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, для розгляду іншим слідчим суддею.

Керуючись вимогами ст.ст. 303, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 02.09.2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 , поданої в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 02.10.2024 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги ОСОБА_5 , поданої в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність уповноважених осіб Другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за його повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, яке зареєстроване за вх.№7542зкп/мк від 10.10.2024 року, в суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4