Справа № 447/2135/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1064/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 309 КК України, -

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком, та вироком Франківського районного суду м. Львова від 07.07.2025, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду терміном на 3 (три) року та штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн., яке на підставі ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 12.05.2025 о 09:42 год., перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах, використовуючи власний мобільний телефон, у мережі Інтернет через телеграм канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у невстановленої досудовим слідством особи здійснив замовлення кристалоподібної речовини білого кольору, яка містить психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, та за яку здійснив оплату (перерахунок) на банківську картку № НОМЕР_1 грошових коштів у сумі 2459, 00 грн.

У подальшому, ОСОБА_6 14.05.2025, близько 10:35 год., перебуваючи у відділенні №1 Нової пошти, що за адресою: вул. Болоня, 42, в м. Миколаїв, Стрийського району Львівської області отримав (незаконно придбав), попередньо придбану, у мережі Інтернет через телеграм канал «@cola_op», посилку з номером ТТН 2973, на якій наявна експрес накладна із адресою відправника: м. Одеса, Відділення 6588 Нової пошти та в якій знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору. Усвідомлюючи, що це психотропна речовина PVP, оскільки неодноразово вживав її, обіг якої заборонено, ОСОБА_6 , в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» №62/95-ВР від 15.02.1995, взяв із собою та помістив у кишеню своєї куртки, тим самим незаконно придбав таку та зберігав для власного вживання без мети збуту.

14.05.2025, близько 10:45 год., ОСОБА_6 , знаходячись по вул. Шевченка 73, в м. Миколаєві, Стрийського району Львівської області, у ході перевірки особи працівниками СКП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області добровільно видав посилку з номером ТТН 2973, в якій знаходився зіп-пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору, котру зберігав без мети збуту, для власного споживання.

Згідно з висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів Львівського НДЕКЦ МВС України № CE-19/114-25/11595-НЗПРАП від 25.06.2025, в наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору, виявлено PVP, який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Загальна маса PVP становить 3,8049 грам.

Таким чином, ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав психотропні речовини у великих розмірах без мети збуту, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

На вирок суду заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 07.07.2025, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 (три) роки та штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн, виконувати самостійно.

На підставі ч. 2, п. п. 3,4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин».

У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 20.10.2025 ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком та вироком Франківського районного суду м. Львова від 07.07.2025, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у риді пробаційного нагляду строком на 3 роки та штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., який на підставі ч.3 ст.72 КК України постановлено виконувати самостійно.

Наголошує, що суд першої інстанції, застосувавши принцип повного складання покарань при застосуванні ч. 4 ст. 70 КК України, не врахував, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 07.07.2025 ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки та на підставі ч. 2, п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покладено на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин».

Підкреслює, що суд першої інстанції, визначивши вироком від 20.10.2025 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки, всупереч вимогам ст. 59-1 КК України не поклав на нього обов`язки, передбачені зазначеною статтею кримінального закону, та визначені вироком Франківського районного суду м. Львова від 07.07.2025, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні закону, який підлягає застосуванню.

На апеляційний розгляд обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, прокурор вважав за можливе проводити апеляційний розгляд без обвинуваченого, оскільки питання про погіршення становища останнього апеляційна скарга не містить, а тому його неявка у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково, просив вирок змінити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст. 309 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджуються представленими в справі доказами в їх сукупності та в апеляційній скарзі не оспорюється.

З апеляційної скарги вбачається, що апелянт, зокрема, не погоджується з рішенням районного суду стосовно неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Відтак, вимога ч. 2 ст. 59-1 КК України, щодо покладення обов`язків на засудженого, має імперативний характер та є обов`язковою для застосування. Суд вправі покласти на засудженого інші обов`язки, передбачені ч. З ст. 59-1 КК України. Зазначені обов`язки є невід`ємною частиною покарання у виді пробаційного нагляду, яке передбачає застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Так, суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, зазначених вимог кримінального закону не дотримався.

Колегією суддів встановлено, що вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 20.10.2025 ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком та вироком Франківського районного суду м. Львова від 07.07.2025, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 роки та штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., який на підставі ч.3 ст.72 КК України постановлено виконувати самостійно.

Відтак, слушними є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, застосувавши принцип повного складання покарань при застосуванні ч. 4 ст. 70 КК України, не врахував, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 07.07.2025 ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки та на підставі ч. 2, п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покладено на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин».

Суд першої інстанції, визначивши вироком від 20.10.2025 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки, всупереч вимогам ст. 59-1 КК України не поклав на нього обов`язки, передбачені зазначеною статтею кримінального закону, та визначені вироком Франківського районного суду м. Львова від 07.07.2025, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.407, п.п. 3, 4 ч.1 ст.409 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі скасувати або змінити вирок суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З положень ст. ст. 418, 408, 420 КПК України вбачається, що апеляційний суд постановляє вирок тільки щодо тих засуджених (виправданих), становище яких погіршується, а щодо решти виносить ухвалу. У даній апеляційній скарзі ставиться питання про покладення на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 2, п. п. З, 4 ч. З ст. 59-1 КК України, які не були на нього покладені оскаржуваним вироком, що не погіршує становище особи та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України є підставою для зміни вироку.

Таким чином, апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 слід задоволити частково, вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів ,-

постановила:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 07.07.2025, вважати засудженим ОСОБА_6 до остаточного покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 (три) роки та штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн, виконувати самостійно.

На підставі ч. 2, п. п. 3,4 ч. 3 ст. 59-1 КК України з покладенням на ОСОБА_6 обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин».

В решті вирок суду залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4