Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/567/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 07.11. 2025, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, маючого на утриманні доньку, 2016 року народження, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0002636

відмовлено в застосовані запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України

інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_9 ,

підозрюваний ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, мотивуючи тим, що ухвала суду є необґрунтованою та немотивованою. Так, слідчим суддею не враховано вагомості наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення, тяжкості покарання, передбаченого санкцією статті, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також обставини, що враховуються при обранні та продовженні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а також наявну ситуацію в країні, та обставини злочину в якому підозрюється ОСОБА_6 . Під час розгляду клопотання прокурором доведено, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 15 років позбавлення волі. Не враховано судом і наявність ризику переховування підозрюваного від суду та можливість вчинення інших аналогічних злочинів, оскільки під час проведення досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_6 не має місця реєстрації постійного місця проживання на території м. Кропивницький та Кіровоградській області, тому враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у вчинені кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, з метою уникнення відповідальності може змінити своє місце тимчасового проживання, не повідомивши про це органи досудового слідства, прокуратури або суд. Крім того, ОСОБА_6 являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , де може використовувати службові відрядження для затягування слідства та судового розгляду. Неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, оскільки до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 , більшість свідків та потерпілий відносно якого вчинено кримінальне правопорушення перебувають на території вказаного населеного пункту. Неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_6 , будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки останній нездатний вирішувати конфлікти мирним шляхом.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.11.2025 року близько 06 години 50 хвилин ОСОБА_6 перебував на відкритій ділянці місцевості біля домоволодіння № 55 по вул. Тернопільська в м. Кропивницький, де також знаходився потерпілий ОСОБА_8 та між ними виникла сварка в ході якої, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_6 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_6 діючи умисно та цілеспрямовано, реалізовуючи умисел на позбавлення життя останнього, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, дістав з під одягу предмет ззовні схожий на пістолет та тримаючи у долоні лівої руки здійснив постріл та вважав, що виконав усі дії необхідні для доведення злочину до кінця та потерпілий внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помре. Однак, в подальшому на місце пригоди було викликано працівників швидкої медичної допомоги, які вчасно надали ОСОБА_8 першу медичну допомогу, тому хоча ОСОБА_6 і вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані як закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, про що 05.11.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 07.11.2025 клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській областіпро застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002636 від 05.10.2025 задоволено частково. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Слідчий суддя вважав обґрунтованим та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки застосувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурор на основі наданих доказів не довів наявність обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у клопотанні, буде недостатнім. Прокурором не надано жодного документа які б, підтверджували твердження, що перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, підозрюваний буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Також судом враховано в дані про особу підозрюваного, наявні міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання, позитивні характеристики за місцем служби. Слідча суддя дійшла висновку, що вагомі підстави для застосування відносно підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні. Ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду, хоча і доведений, але не досягає такого рівня інтенсивності, що свідчило б про необхідність обмеження свободи підозрюваного. Так само і реалізацію ризиків незаконного впливу на свідків та потерпілого, можна запобігти покладенням на підозрюваного певних обов`язків, яких він має дотримуватися, а не ізоляцією підозрюваного від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , які просили ухвалу суду залишити без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно зі частино 2 статтею 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції має право вийти за межі апеляційних вимог, якщо це не погіршує становище особи.

Відповідно до частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а саме, у закінченому замаху на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно з частиною першою статті 176 КПК України запобіжними заходами, зокрема, є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Конституційний Суд України неодноразово вказував, що обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, а також бути пропорційними та обґрунтованими. У разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з вимогами ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні

Як вбачається із змісту ухвали слідчий суддя частково погодився із доведеністю слідчим та прокурором в судовому засіданні ризиків з числа передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, з чим погоджується колегія суддів.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вищенаведені вимоги закону при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 слідчим суддею не в повному обсязі дотримані.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При вивченні матеріалів кримінального провадження апеляційний суд встановив що ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню доньку, є військовослужбовцем, приймає безпосередню участь в бойових діях, має поранення, пов`язані з захистом Батьківщини, позитивні характеристики за місцем служби, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та до нього не застосовувався запобіжний захід, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Окрім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 після вчинення кримінального правопорушення, місце події не залишив, за неспростовних доводів перебував біля потерпілого. Після приїзду поліції самостійно розрядив і видав пістолет та набої до нього. У судовому засіданні надав показання з приводу обставин подій, жалкував про вчинене. Потерпілому надає матеріальну допомогу на лікування, що підтвердили у судовому засіданні товариші по службі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає ризик переховуватися від органу досудового розслідування мінімальним.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що прокурором та слідчим не доведено, що ОСОБА_6 , в даний час, ухиляється від слідства та суду, а також те, що він протидіє слідству, впливає на учасників кримінального провадження, свідків, вчиняє інші кримінальні правопорушення, а також те, що він може іншим чином перешкоджати досягненню мети кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що підозрюваним ОСОБА_6 відшкодована йому як матеріальна так і моральна шкода, претензій до нього не має.

Більш того, як вбачається із службової характеристики заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_2 від 05.11.2025 солдат ОСОБА_6 в складних умовах діяти вміє, може приймати обґрунтовані, правильні рішення, суворо стежить за дотриманням військової дисципліни, правил військової ввічливості, носіння військового одягу, поставлені завдання виконував з високою відповідальністю, точно і своєчасно, при цьому проявляв розумну ініціативу, організованість, наполегливість. Свою діяльність оцінює критично, на зауваження реагує правильно, недоліки усуває вчасно, в колективі користується авторитетом. Свої сили та старання спрямовує на зміцнення обороноздатності України, розбудову її Збройних Сил. До адміністративної відповідальності за вчинення корупційного або військового адміністративного правопорушення не притягувався.

Згідно наданої заяви командування військової частини, де проходить службу ОСОБА_6 , останні беруть на себе офіційне зобов`язання здійснювати контроль за дотриманням ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем розташування військової частини.

У відповідності до вимог ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

На думку колегії суддів, такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та створити необхідні умови для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв необґрунтоване рішення, в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що мета застосування запобіжного заходу у кримінальному проваджені буде досягнута застосуванням ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, відповідно до вимог ч.1 ст. 181 КПК України, та покладенням на нього обов`язків з числа передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, що ефективно може забезпечити подальшу процесуальну поведінку підозрюваного.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Посилання прокурора під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, як на підстави для скасування оскаржуваної ухвали, на думку апеляційного суду, не можуть безумовно свідчити про наявність ризиків, про які вказує стаття 177 КПК України та не є визначальними чинниками, які дають підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи прокурора щодо неврахування судом тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурором не надано жодного аргументу, що підтверджував твердження, що перебуваючи на волі, підозрюваний буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, буде впливати на потерпілого та свідків, чи вчинить інше кримінальне правопорушення при обранні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що наявність щодо підозрюваного ризиків з числа, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначених слідчим у своєму клопотанні, не є достатньою вагомістю для застосування до цього підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 саме цього виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Також, відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.

При цьому, слід зауважити, що прокурором апеляційному суду не надано будь-яких даних про те, що підозрюваний, після застосування 07.11.2025 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, порушував умови вказаного запобіжного заходу і не дотримувався покладених на нього обов`язків, а за першим викликом прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді.

Більш того, підозрюваному роз`яснюється, що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і грошове стягнення відповідно до ч.2 ст.179 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_6 підлягає скасуванню з постановленням, відповідно до вимог п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 179, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокуроразалишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 07.11. 2025 щодо підозрюваного ОСОБА_6 скасувати.

На підставі ч.2 ст.404 КПК України постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській областіпро застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.01.2026.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в проваджені якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала, в частині покладення обов`язків, діє по 05.01.2026.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: