Справа №229/4991/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Кривому Розі кримінальну справу (провадження № 0002048 від 07.07.2024) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Березине, Тарутинського району Одеської області, зареєстроване та фактичне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, особу якого документовано паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 17.10.2019 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.7 ст.111-1 КК України,

учасники судового провадження - прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Всупереч положенням ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, вказаним нормам міжнародного гуманітарного права Президент РФ, а також інші представники влади РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, на виконання вищевказаного наказу 24.02.2022 незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан.

В подальшому Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14.03.2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023 , строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 451/2023 від 26.07.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 734/2023 від 06.11.2023 , строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 49/2024 від 05.02.2024 , строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024.

Громадянин України ОСОБА_8 , який відповідно до ст. 65 Конституції України має своїм обов`язком здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України (далі за текстом ЗСУ), інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в умовах військового стану, умисно, з корисливих мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, добровільно погодився прийняти участь у бойових діях на боці держави, що здійснює збройну агресію проти України Російської Федерації (далі за текстом РФ).

Громадянин України ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Солнечногорську Московської області РФ, за власною ініціативою, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, а також на зміну меж території та державного кордону України у спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, маючи на меті сприяння збройній агресії РФ проти України, 02.02.2024 звернувся до «Военного комиссариата городского округа Солнечногорск Московской области», де вступив у злочинну змову із невстановленими представниками збройних сил РФ та перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану. В подальшому, цього ж дня уклав контракт з міністерством оборони РФ та був зарахований до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ). При цьому, ОСОБА_8 не вчинив жодних дій, направлених на ухилення від проходження служби в збройних формуваннях держави, що здійснює збройну агресію проти України - РФ або на добровільну здачу в полон ЗСУ.

ОСОБА_5 призначено на посаду водія військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) з присвоєнням військового звання «солдат», надано позивний «Рыжий», забезпечено камуфльованою формою одягу, бронежилетом, каскою.

У період з 03.02.2024 до 08.02.2024 ОСОБА_8 , перебуваючи на полігоні «Погоново» поблизу м. Вороніж РФ, проходив навчання з вогневої, інженерної та медичної підготовки, здобув навики володіння бойовою зброєю, першочергові навички ведення бойових та штурмових дій в складі підрозділу.

09.02.2024 ОСОБА_5 , автомобільним сполученням у складі вищезазначеного підрозділу направили до с. Можняківка Новопсковського району Луганської області, де розмістили у наметовому містечку поблизу Серебрянського лісництва. З метою підготовки під час тактичних навчань до ведення різного роду бойових та штурмових дій ОСОБА_9 видали АК-74 та бойові припаси до нього.

Зсередини лютого 2024 року (точний час та дату під час досудового розслідування не встановлено) до середини червня 2024 року (точний час та дату під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи у складі вищезазначеного підрозділу на території с. Зайцеве Бахмутського району Донецької області та м. Кремінна Сєвєродонецького району Луганської області, займався інженерно-фортифікаційним обладнанням позицій на різних ділянках фронту.

20.06.2024 ОСОБА_5 у складі групи військовослужбовців РФ вищезазначеного підрозділу направлено в район с. Верхньокам`янське Бахмутського району Донецької області для виконання бойових завдань, де останнього 21.06.2024 військовослужбовцями ЗСУ взято в полон та припинено його протиправну діяльність.

Крім того, Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.012.1981

№ 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - від 21.12.1965 № 2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; від 24.10.1970 № 2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; від 16.12.1970 № 2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975, який підписаний СРСР, правонаступником якого є РФ.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 17 Конституції України на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією України та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, на виконання наказу на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України вищевказаного наказу 24.02.2022 незаконно вторглись на територію України через державні кордони України та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан.

В подальшому Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14.03.2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 451/2023 від 26.07.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 734/2023 від 06.11.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 49/2024 від 05.02.2024, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 271/2024 від 06.05.2024.

Громадянин України ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Солнечногорську Московської області РФ, за власною ініціативою, 02.02.2024 звернувся до «Военного комиссариата городского округа Солнечногорск Московской области», де вступив у злочинну змову із невстановленими представниками збройних сил РФ та перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану. В подальшому, цього ж дня уклав контракт з міністерством оборони РФ та був зарахований до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), тим самим почав приймати добровільну участь в незаконних збройних формуваннях держави-агресора.

В подальшому, ОСОБА_5 призначено на посаду водія військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) з присвоєнням військового звання «солдат», надано позивний «Рыжий», забезпечено камуфльованою формою одягу, бронежилетом, каскою.

У період з 03.02.2024 до 08.02.2024 ОСОБА_8 , перебуваючи на полігоні «Погоново» поблизу м. Вороніж РФ, проходив навчання з вогневої, інженерної та медичної підготовки, здобув навики володіння бойовою зброєю, першочергові навички ведення бойових та штурмових дій в складі підрозділу.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на добровільну участь в незаконних збройних формуваннях держави-агресора з метою ведення бойових дій проти ЗСУ, 09.02.2024 ОСОБА_5 , автомобільним транспортом у складі вищезазначеного підрозділу направили до с. Можняківка Новопсковського району Луганської області, де розмістили у палатковому містечку поблизу Серебрянського лісництва. Крім того, видали автомат «Калашникова» та бойові припаси до нього, з метою підготовки під час тактичних навчань до ведення різного роду бойових та штурмових дій.

В подальшому, з середини лютого 2024 року (точний час та дату під час досудового розслідування не встановлено) до середини червня 2024 року (точний час та дату під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи у складі вищезазначеного підрозділу, знаходячись в с. Зайцеве Бахмутського району Донецької області та м. Кремінна Сєвєродонецького району Луганської області, займався інженерно-фортифікаційним обладнанням позицій на різних ділянках фронту розміщених на території поблизу вищезазначених населених пунктів.

20.06.2024 ОСОБА_5 у складі групи військовослужбовців РФ вищезазначеного підрозділу направлено в район с. Верхньокам`янське Бахмутського району Донецької області для виконання бойових завдань, де останнього 21.06.2024 військовослужбовцями ЗСУ взято в полон та припинено його протиправну діяльність.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у скоєних злочинах не визнав та суду показав, що у виправдання своєї невинуватості, всі аргументи та доводи надані в ході судового процесу є правдою. Зазначає, що став потерпілим через політичні умови в такий складний час. Ніколи раніше не мав бажання йти до армії, оскільки це суперечить внутрішньому світу та заповідям Бога. З самого початку служби відмовлявся від участі у бойових діях. Через його постійне бажання втекти, залишити місце служби його били струмом, закривали у холодних місцях та вчинялося над ним фізичне насильство. Були погрози застрілити. Зрозумів, що єдиний вірний вихід у такому становищі - здатися у полон ВСУ. Переткнути лінію фронту без зброї та розраховуючи на розуміння. Після допиту за власним бажанням показував на картах всі місця дислокації противника, показував розміщення бойової техніки. Вважає, що приніс лише користь українському народу, також вважає себе не винуватим. Зауважує, що 15.11.2023 року, коли отримував громадянство країни агресора, відмовився від громадянства України написавши про це відповідну заяву.

02.02.2024 року потрапив на службу, до цього службу не проходив, ніколи раніше не проходив службу в армії, під час проходження служби отримав звання - рядовий, посада - водій. Після того як проходив навчання, зброю видавали лише на тренування на полігоні у країні агресора. Після занять зброю забирали, здавали по закінченню, коли повезли до України їхав без зброї, не знав куди його везуть. Коли дізнався, що приїхали до України, про що він дізнався від військовослужбовців, він одразу почав відмовлятися від участі у бойових діях, всіляко не хотів брати зброю в руки. Контракт був укладений, але підписати змусили, відбувався психологічний тиск з боку правоохоронних органів країни агресора. Наголошує, що тиск був вчинений через те, що до його дорожньої сумки було підкинуто предмет, через який його почали шантажувати і залякувати, що посадять до в`язниці. Був вибір в`язниця або підписаний контракт. Зазначає, що його обманули тим, що його насильно, проти його волі ніхто не змусить їхати на війну в Україну, це може відбутися лише добровільно, але це був обман. Повідомив ще раз, що не знав куди його привезли, коли взнав, то почав відмовлятися. За весь час подій брати у руки зброю відмовлявся. 19 червня 2024 відправили на завдання, зброю не надали, оскільки він відмовлявся. Сказали, що ти сам знайдеш собі зброю. Зброю шукати не хотів, навмисно відстав від групи з якою перебував та здатися у полон, перейти на сторону ЗСУ не маючи зброї. Завдання поставлене керівництвом було таке, що треба було окопатися, не знає де саме, не дійшов до того місця.

15.11.2023 року, було відомо, люди казали. На той час перебував в Україні, потім виїхав, фізичної можливості повідомити про відмову від громадянства не було, не працювали консульства, не мав куди звернутися. Громадянство зробив оскільки хотів працювати, тому відмовився від громадянства України через цілі знайти роботу та десь жити, це був вимушений крок. Для отримання громадянства країни агресора, відмовився від громадянства України. Розуміє, що станом на зараз має два громадянства.

На початку повномасштабного вторгнення країни агресора перебував у місті Одеса, населений пункт Березино, мешкав там вже життя. Поїхав до іншої країни через те, що мав медичні документи, має хвору спину та поганий зір. Поїхав з України 26 липня 2023 року оскільки запевняє, що він віруюча людина і через мобілізацію та не бажання вбивати людей поїхав. Зазначає, що його обманули, контракт був змушений підписати, в Україні не зробив жодного пострілу. Не усвідомлював те, що у країні агресора його можуть мобілізувати. В той час не мав думки про те, що все так трапиться. Виїхав до іншої країни через ОСОБА_10 , далі літаком до Арменії, потім до росії. В тій країні є дядько та брат. Мешкав у знайомого, він є моряком як і він. Отримав роботу у ОСОБА_11 , трохи працював там та поїхав до Москви, там працював на пошті "Азон", потім на іншій роботі, згодом йому підкинули до сумки предмет та повезли у військкомат. В Україні не брав зброю, опинявся у тилу, через що і залишився живим. Два місяці був в ямі, потім в іншому місці, надалі задався в полон добровільно без зброї. Повідомив, що солдат ВСУ рив окоп, він підійшов, привітався та здався добровільно у полон. Солдат ОСОБА_12 .

Всі документи забрали, там були картки та телефон, ФСБ вилучили все. Не знає, чи є на картках гроші. Розумів, що підписуючи контракт буде отримувати грошове забезпечення.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується дослідженими судом матеріалами кримінального провадження, а саме:

Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.07.2024, відповідно до якого внесено відомості за ч.2 ст.111 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 02.02.2024 року добровільно прибув до т.зв. «Военный комиссариат городского округа Солнечногорск Московской области» на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, що полягало в переході на бік ворога в період збройного конфлікту та в умовах воєнного стану, підписав контракт терміном 1 рік та був зарахований до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ); за ч.7 ст.111-1 КК України (короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення): громадянин України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.02.2024 року, добровільно приьув до т.зв. «Военный комиссариат городского округа Солнечногорск Московской области» та вступив на військову службу до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) з метою надання такому формуванню допомоги у ведені бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або само організувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.07.2024 року, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_8 показав на роздрукованій мапі «Google Map» місця, де вступив на військову службу та проходив службу у збройних підрозділах зс рф.

Зазначені підозрюваним на роздрукованій мапі «Google Map» місця дислокації було позначено власноруч останнім на графічних зображеннях вигляду зверху міст рф., Луганської та Донецької областей (Додаток до протоколу проведення слідчого експерименту від 11.07.2024 року).

Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 в повному обсязі підтвердив відомості, надані останнім під час допиту від 11.07.2024.

На цьому слідчий експеримент було завершено.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.07.2024 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на фото № 3 впізнав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позивним « ОСОБА_15 », покази стосовно якого надав раніше.

Впізнає його за загальними ознаками, а саме за загальними зовнішніми рисами обличчя, розрізом очей, формою рота та носа.

Відповідно до довідки до протоколу впізнання від 14.07.2024 року, на фото № 3 зображений ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протоколом огляду від 14.12.2024 року інтернет ресурсу, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 , на супутниковій карті показав де саме він 24.11.2024 року затримав стрільця роти шторм V 6 козачого полку ЛНР (в/ч НОМЕР_3 з дислокацією у АДРЕСА_3 ) ОСОБА_17 .

Протоколом огляду інтернет ресурсу, який вказує, що отдельная орденов суворова, жукова, ленина и октябрьской революции, краснознаменная дивизия оперативного назначения имени ф.э. дзержинского (коротко дивизия имени дзержинского (ОДОН) тактическое соединение войск национальной гвардии росии, в задачи которой в ходит охрана общественного порядка в москве и московской области, борьба с терроризмом и экстремизмом, в военное время охрана важных государственных объектов.

Основные силы дивизии расквартированы в Балашихе-15 (московская область). Командир полковник ОСОБА_18 (с мая 2024 года). Дивизия находится в непосредственном подчинении Центрального аппарата Росгвардии. Условное наименование управления дивизии войсковая часть № 3111.

Дивизия исторически является приемником существовавшей в советское время отдельной краснознменной орденов ленина и октябрьской революции мотосрелковой дивизии особого назначения имени ф.э. дзержинского (ОМСДОН), являвшейся элитным соединением внутренних войск МВД СССР, части которой рапологались в москве, а также в подмосковных реутове, балашихе и ногинске.

В состав дивизии по состоянию на 2023 год входят следующие воинские части: …в/ч НОМЕР_2 4-й ордена кутузова полк оперативного назначения…».

Дослідивши докази по кримінальному провадженню у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєних кримінальних правопорушеннях та кваліфікує злочинні діяння обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 111 КК України, як державна зрада, тобто вчинення громадянином України умисного діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, що полягало у переході на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, а саме добровільна участь громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_5 щодо того, що він примусово потрапив до лав збройних сил рф та почав проходити військову службу під примусом, та взагалі не брав до рук зброї та не застосовував її проти військових Української Армії, оскільки на думку суду, саме факт залишення України 26 липня 2023 року під час повномасштабного вторгнення особою, яка є військово придатним до військової служби, небажання стати на захист своєї країни, втеча через інші країни до країни агресора рф, свідчить про намагання обвинуваченого ОСОБА_5 ввести суд в оману щодо дійсних мотивів та намірів обвинуваченого щодо участі на стороні країни агресора проти України, та у такий спосіб уникнути передбаченої законом кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів вчинених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України. Колегія суддів впевнена, що обвинувачений ОСОБА_8 свідомо та цілеспрямовано залишив територію України під час повномасштабного вторгнення задля участі у військових формування на стороні ворога країни агресора рф проти України.

При призначенні покарання суд керується вимогами ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим ОСОБА_19 є злочинами особливо тяжкими.

Дослідженням особистості обвинуваченого ОСОБА_5 суд встановив наступне: ОСОБА_8 є громадянином України, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, інформації щодо сімейного стану та утриманців у суду не має; нерухомого майна та транспортних засобів не має.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 передбаченими ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно призначити покарання за скоєнні кримінальні правопорушення виключно у виді позбавлення волі та призначенням додаткових покарань у виді конфіскації майна, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на певний строк, із призначенням остаточного покарання за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

На думку суду, саме таке покарання у виді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією майна та з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на певний строк відповідатиме цілям покарання та буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 .

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111 та ч.7 ст. 111-1 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 111 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

- за ч. 7 ст. 111-1 КК України у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 10 (десять) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 10 (десять) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Строк відбування додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій рахувати ОСОБА_9 з моменту відбуття основного покарання.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_20

Судді ОСОБА_21

ОСОБА_22